Справа № 362/646/19
Провадження № 1-кп/362/229/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2019 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області кримінальне провадження № 120 181 101 400 020 48 від 20.11.2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Яренга Усть-Вимського району Республіки Комі Російської Федерації, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 18.04.1995 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 142 КК України 1960 року, із застосуванням ст. 42 КК України 1960 року, до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років посиленого режиму із конфіскацією майна, звільненого 14.12.2000 року по відбуттю строку покарання;

- 25.11.2003 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, який було переглянуто та постановою Березанського міського суду Київської області від 13.12.2005 року відповідно до ст. 82 КК України невідбутий строк 1 рік 9 місяців 5 днів замінено на обмеження волі та відповідно до ст. 72 КК України зараховано з 13 по 28 грудня 2005 року, звільненого умовно-достроково 09.06.2006 року на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 05.05.2006 року із застосуванням ст. 81 КК України на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 29 днів;

- 15.08.2011 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого умовно-достроково 10.07.2013 року на підставі постанови Білоцерківського міського суду Київської області від 02.07.2013 року із застосуванням ст. 81 КК України на невідбутий строк покарання 10 місяців 24 дні;

- 08.12.2014 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, який було переглянуто та постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.02.2016 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано з 20.11.2014 року по 12.01.2015 року, звільненого умовно-достроково 11.07.2017 року на підставі постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 27.06.2017 року із застосуванням ст. 81 КК України на невідбутий строк покарання 9 місяців 1 день;

- 19.12.2018 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено тривалістю 3 роки,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи судимості за вчинення злочинів проти власності, які в установленому законом порядку непогашені та не зняті, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

05 листопада 2018 року, приблизно о 10 годин 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на території складських приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись своїм, раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, зайшов до металевого вагончику де, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав ручну дискову пилу марки «Dewalt» модель DW 62 вартістю 2 133 гривні 00 копійок, що належить ОСОБА_5 , після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, звернувши його на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

За згодою всіх учасників судового провадження, у відповідності з нормою ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 , свою винність визнав повністю і по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що в обвинувальному акті все зазначено правильно і відповідає дійсності. Так, він, дійсно, у день, час, та, за обставин, вказаних в обвинуваченні, за місцем роботи викрав пилу, яку продав іншій особі за символічну ціну. Зазначив, що має захворювання але медичних документів на підтвердження цього суду не надав. Також повідомив суду що він щиро розкаюється у вчиненому.

Потерпілий надав суду заяву якій просив розглянути справу у його відсутності.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого у вчиненому знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні його власними показаннями, які не суперечать обставинам викладеним в обвинувальному акті.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обговорюючи питання про вид і розмір покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений зареєстрований і постійно проживає у місті Василькові Київської області, де має характеристику без негативних відомостей, неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності.

Твердження обвинуваченого про те, що він щиро розкаявся у скоєному, суд оцінює критично, оскільки останній у цьому суд не переконав.

Зокрема, під час розгляду справи, судом не встановлено, що обвинувачений дійсно розкаявся у скоєному та щиро жалкує про вчинене.

Так, суд не переконався у тому, що каяття обвинуваченого ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки і характеризується її щирим осудом.

Оскільки даний злочин було вчинено через місяць як він вчинив іншу крадіжку, що встановлено вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2018 року, є очевидним, що обвинувачений лише жалкує з приводу припинення його протиправної діяльності.

Зазначені обставини, на переконання суду об`єктивно свідчать про той факт, що обвинувачений не надав належну оцінку вчиненим ним діянням та своїй суспільно-небезпечній поведінці.

При цьому, враховуючи кількість судимостей за вчинення злочинів скоєних обвинуваченим, суд вважає таку протиправну, злочинну поведінку ОСОБА_4 способом його життя, який він обрав самостійно як свідома людина.

Отже, суд не вбачає будь-яких обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та могли б бути визнані такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України немає.

Також, враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження є дані про те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за умисні злочини, судимість за які, на момент вчинення ним нових злочинів була непогашена і не знята, суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, визнає обставиною, яка обтяжує покарання, рецидив злочинів.

З урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, відсутності обставин, які пом`якшують покарання, наявності обставини, яка обтяжує покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції частини статті КК України, яка передбачає покарання за даний злочин, у виді позбавлення волі, як достатнє для виправлення засудженого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

При цьому, суд вважає, що підстав для застосування ст. 75 КК України немає, оскільки ОСОБА_4 , який неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, маючи у встановленому законом порядку непогашені та не зняті судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий корисливий злочин, у зв`язку з чим, на думку суду, беручи до уваги усі фактичні обставини справи та особу винного, виправлення засудженого без відбування покарання неможливе.

Одночасно, суд враховує положення пункту 23 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається; за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Отже, оскільки вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2018 року ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання з випробуванням і він вчинив до постановлення вказаного вироку інший злочин (листопад 2018 року), за який він засуджується до покарання, що належить відбувати реально, кожний із вироків слід виконувати самостійно.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути процесуальні витрати по справі на залучення експерта, що підтверджені документально.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 369 371, 373, 374 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі обчислювати з моменту приведення даного вироку у виконання.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2018 року виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 286 (двісті вісімдесят шість) гривень 00 копійок.

Речові докази:

- ручну дискову пилу марки «Dewalt» модель DW 62, яку за розпискою від 06.12.2018 року передано потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому за належністю як власнику майна.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий