ун. № 759/9686/18
пр. № 1-кп/759/200/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003161 від 18.04.2018р. відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Маків Дунаєвецького району Хмельницької обл., громадянина України, освіта неповна вища, працюючого водієм у ТОВ «Епіцентр», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
представник потерпілої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

14.04.2018р. ОСОБА_6 приблизно о 22.50 год. приїхала до свого місця проживання, а саме кв. АДРЕСА_2 . Зайшовши до квартири, ОСОБА_3 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, почав словесно конфліктувати із своєю дружиною ОСОБА_6 стосовно того, що вона пізно прийшла додому, на що вона йому відповіла, що їхні відносини перебувають на стадії розлучення та пішла приймати ванну, а ОСОБА_3 пішов на балкон. Прийнявши ванну, ОСОБА_6 вийшла на балкон, щоб попалити, де ОСОБА_3 почав нецензурно ображати ОСОБА_6 та без пояснень своєю рукою, стиснутою в кулак, умисно наніс один удар в ліву частину обличчя, а саме в область виска. Не припиняючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 своїми двома руками почав стискати шию ОСОБА_6 що завдало їй сильного фізичного болю. На ці протиправні дії ОСОБА_6 намагалася чинити супротив, щоб звільнити шию для нормального дихання, але коли ОСОБА_3 відпустив шию ОСОБА_6 , не припиняючи свої протиправні дії, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, своїми руками стиснутими в кулаки, почав наносити чисельні удари в область обличчя ОСОБА_6 .

Далі ОСОБА_6 відчула, що у неї потекла кров з носу та лівого вуха, тому пішла до ванної кімнати, щоб зупинити кров, при цьому закривши на клямку двері. ОСОБА_3 почав стукати у двері ванної кімнати, відкривши їх, ОСОБА_3 взяв ОСОБА_6 за верхній одяг та силою привів на кухню, де не припиняючи свої протиправні дії продовжував наносити періодично удари своїми руками в область обличчя.

Від даної події прокинулися неповнолітня донька ОСОБА_8 , яка вийшовши на кухню побачила як ОСОБА_3 нецензурно ображаючи її матір ОСОБА_6 , умисно наносив удари своїми руками в область обличчя, в результаті чого у останньої були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: параорбітальних гематом з обох сторін, множинні гематоми тіла. Вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнав та суду показав, що 14.04.2018р. його дружина ОСОБА_6 повідомила йому, що після роботи вона йде у кафе та попросила його швидше повернутися додому після роботи до дітей. Того дня, ОСОБА_6 повернулась додому приблизно о 23.00год. у стані сильного алкогольного сп`яніння, почала агресивно поводитись. Кричала на нього, казала щоб він пішов від них, оскільки він їм не потрібен, била його кулаками, дряпала. Він намагався її заспокоїти, але йому це не вдавалось, тому він викликав поліцію, яка приїхала приблизно о 24.00год. ОСОБА_9 їх син, у цей час спав. Коли ОСОБА_6 усвідомила, що приїде поліція, то вона розбудила сина, одягла його та вивела на вулицю. Старша донька спостерігала за конфліктом. Він тримав потерпілу за обличчя та зачепив носа, а вона рвалася та кидалась, хотіла вигнати його з квартири.

Того дня додому він повернувся о 18.00год. Приблизно з 18.00год. до 22.00год. з ним в квартирі була ще подруга ОСОБА_6 , з якою він випив по 100 -150 грам коньяку. Весь конфлікт з ОСОБА_6 відбувався менше години, умисно тілесних ушкоджень їй не наносив, можливо сильно здавив пальцями їй щоку, коли тримав за обличчя аби заспокоїти. Руками і ногами її не бив. Загалом конфлікти між ними відбувались уже давно. ОСОБА_6 міняла замки у квартирі та виставляла його речі. Наявність у потерпілої тих тілесних ушкоджень, що вказані у висновку, пояснити не може, коли вона повернулась додому, то в неї вже були ушкодження. Він тримав її за обличчя, шию, плечі, лише для того щоб вона не наносила йому тілесні ушкодження та намагався її заспокоїти. Телефон її брав для того щоб подивитись її переписку.

Цивільний позов не визнає у повному обсязі. Після подій доступу ОСОБА_6 до квартири не перешкоджав, також не знає чому вона не ходила на роботу, крім того він їй не погрожував, а просив повернути сина додому. ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями не фотографував, а у соціальну мережу викладав фото, не підписуючи хто це, оскільки сама ОСОБА_6 писала про нього у нецензурній формі, а також її подруги. Син його не боїться, він навпаки боїться матір. Він звертався до служби у справах дітей, які провели бесіди з дитиною та прийшли до висновку, що у дитини немає прихильності ні до батька, ні до матері.

Судом безпосередньо допитані потерпіла та свідки сторони обвинувачення.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 14.04.2018р. була на святкуванні дня народження у кафе. Приблизно о 23.00год. повернулась додому. Чоловік ОСОБА_3 , був вдома та перебував в стані алкогольного сп`яніння. Переодягнувшись, вона пройшла на балкон, а ОСОБА_3 пройшов за нею та запитав, де вона була. На що вона відповіла, що немає різниці. Після цього він почав її бити, схопивши за шию, приблизно протягом двох годин. Бив в основному по обличчю, приблизно наніс 10 ударів. Потім вона втекла у ванну, оскільки йшла кров. ОСОБА_3 там знову її схопив і почав бити головою об двері приблизно 5 разів, а потім за волосся витяг на кухню, де завалив на підлогу та продовжив бити руками по обличчю, а ногами по всьому тілу. В квартирі у цей час були діти. Конфлікт вони почали спостерігати з того моменту, коли події вже відбувались на кухні. З почату вони, спали, але оскільки обвинувачений голосно кричав та нецензурно сварився вони прокинулись. Старша донька ОСОБА_10 , просила його зупинитись, але чоловік не реагував. Молодший син, заховався за диваном та плакав. Конфлікт завершився, коли вона попросила його зупинитись, щоб покласти дітей спати. ОСОБА_3 вийшов на балкон курити, а вона з дітьми втекла. Ще перебуваючи у ванній кімнаті, вона викликала поліцію, але працівники поліції приїхали лише тоді, коли вона з дітьми вже була надворі. Також, у ванній кімнаті, коли вона викликала поліцію, ОСОБА_3 вихопив у неї телефон та розбив його в коридорі, а також почав викликати поліцію зі свого мобільного телефону, повідомивши при цьому, що його дружина б`є його. Вибігши на вулицю, вона подзвонила своїй начальниці з телефону дитини, тому до них прибіг чоловік начальниці ОСОБА_11 .. Після цих подій, того дня вона в квартиру не повернулась, лише з працівником поліції приблизно через 1,5-2 години для того щоб забрати паспорт, чоловік у цей час вже спав. Загалом конфлікти в сім`ї відбуваються тривалий час. Після цих подій молодший син замкнувся у собі, в зв`язку з чим вони звертались до психолога, а старша донька почала ще більше боятись ОСОБА_3 . Цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що знайомий з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_6 працює у його дружини. 14.04.2018р. у його дружини було день народження, вони запросили ОСОБА_6 у кафе. Приблизно о 22.30год. ОСОБА_6 поїхала додому. Приблизно о 23.25год., коли вони з дружиною вже повернулись із святкування і він гуляв разом із собакою на вулиці, йому подзвонила дружина та сказала, що у ОСОБА_6 щось трапилось і щоб він терміново йшов до неї, тобто до під`їзду, де проживає ОСОБА_6 . Коли, приблизно через 5-7 хв., він прийшов на бул.Р.Ролана, то побачив, що ОСОБА_6 стоїть біля під`їзду вся в крові, поряд автомобіль поліції. ОСОБА_6 була в істериці, плакала, сказала, що так її побив чоловік. Діти були з нею і також плакали. Потерпіла відмовилась повертатись в квартиру, а коли працівники поліції вийшли з квартири, то сказали, що ОСОБА_3 випивший та спить. У його присутності ОСОБА_6 до квартири не піднімалась. Після цього, коли вже прийшла його дружина, вони забрали ОСОБА_6 до себе, де дозволили пожити. Потерпіла приблизно 4-5 днів не піднімалась з ліжка, і лише після цього погодилась поїхати до управління поліції, звідки їх направили у травмпункт. Син був з нею, а дочка залишилась у бабусі матері ОСОБА_6 . Додому ОСОБА_6 повертатись боялась, оскільки ОСОБА_3 у її відсутність приводив різні компанії. Раніше тілесних ушкоджень на потерпілій не бачив. ОСОБА_3 знає з його весілля з ОСОБА_6 , мав з ними досить дружні відносини, але не близькі. Обвинуваченого може охарактеризувати як неприємну особу.

Допитана у судовому засіданні неповнолітня свідок ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_6 є її матір`ю, а ОСОБА_3 є чоловіком матері. До 14.04.2008р. протягом приблизно 2-3 тижнів у сім`ї були досить напружені стосунки, мама та ОСОБА_3 часто сварились. 14.04.2018р. приблизно о 21.00год. вона повернулась з братом додому від бабусі, яка проживає у тому ж будинку, що і вони. ОСОБА_3 у цей час був на балконі разом із знайомою ОСОБА_12 . Там вони розпивали спиртні напої. Приблизно о 23.00 год. додому повернулась мама, до цього часу ОСОБА_12 вже пішла. Мати переодягнулась та вийшла на балкон, вона була випивша, але у нормальному стані. Синців чи побоїв на ній не було. ОСОБА_13 вже засипав. На балконі мама та ОСОБА_3 сварились досить голосно. Вона та ОСОБА_13 підходили до них та просили зупинитись, але ОСОБА_3 нецензурно сказав їй піти. Приблизно о 23.30-24.00 вона вийшла у коридор і побачила, що мати вся в сльозах, а позаду йде ОСОБА_3 . Він взяв її за волосся та почав бити об двері ванни, приблизно 2-3 рази. Потім брав за руки, бив по обличчю, сказав, що вона заслужила. Мати втекла у ванну, щоб умитись, бо була вся в крові. Коли вийшла, то почала викликати поліцію. ОСОБА_3 вихопив телефон та розбив, викликав поліцію зі свого телефону. Мати вийшла на вулицю чекати поліцію, ОСОБА_3 на балкон. Потім мати повернулась сказала їм з братом збиратись та виходити. Вони схопили якісь речі та вийшли на вулицю, там була вже поліція і їх знайомий ОСОБА_14 . Тієї ночі вони ночували у маминої начальниці. Потім вона жила у бабусі. ОСОБА_3 перешкоджав їй забрати свої речі з квартири, вона змогла забрати лише частину. Після цих подій ОСОБА_15 проживав у квартирі зі своєю знайомою ОСОБА_16 . Коли їх не було вдома, то вона заходила до квартири, щоб забрати речі, але згодом вони змінили замки.

Також судом безпосередньо досліджені наступні письмові докази:

- довідка №262 від 17.04.2018р., згідно якої ОСОБА_6 встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку з цефалічним синдромом, параорбітальні гематоми з обох боків (а.с.96);

- висновок експерта №651 від18.05.2018р., відповідно до якого відсутність медичної документації, в тому числі результатів додаткових досліджень не дозволяє судити про характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень згідно з п.п. 4.13.1; 4.13.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (а.с.102-104);

- висновок експерта № 929/е від 06.06.2018р., відповідно до якого дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 17.04.2018 у ОСОБА_6 , мали місце такі тілесні ушкодження: параорбітальні гематоми з обох сторін; множинні гематоми тіла (встановити кількість гематом за наявною медичною документацією не є можливим). Дані ушкодження спричинені травмуючою дією тупого предмету(тів). Через відсутність зазначення кількості гематом та чіткої локалізації, встановити в результаті скількох травматичних дій тупого(их) предмету(ів) вони причинені не є можливим.

Враховуючи відсутність опису морфології гематом та тривалий період, що пройшов з моменту подій 14.04.2018р. до моменту звернення ОСОБА_6 за медичною допомогою 17.04.2018, встановити конкретний термін спричинення вказаних ушкоджень не є можливим.

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення гематом у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказані ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил» (а.с.110-114);

- протокол проведення слідчого експерименту від 19.06.2018р., згідно якого потерпіла ОСОБА_6 розповіла про події, що відбулись 14.04.2018р. приблизно о 23.00год., а також вказала механізм нанесення ОСОБА_3 їй тілесних ушкоджень, що зафіксовано у додатку до нього - відео (а.с.121-127);

- висновок експерта №1053/е від 20.06.2018р., відповідно до підсумків якого дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 17.04.2018р. у ОСОБА_6 , мали місце такі тілесні ушкодження: параорбітальні гематоми з обох сторін; множинні гематоми тіла (встановити кількість гематом за наявною медичною документацією не є можливим).

Дані ушкодження спричинені травмуючою дією тупого предмету(тів). Через відсутність зазначення кількості гематом та чіткої локалізації, встановити в результаті скількох травматичних дій тупого (их) предмету (ів) вони спричинені не є можливим.

Враховуючи відсутність опису морфології гематом та тривалий період, що пройшов з моменту подій 14.04.2018р. до моменту звернення ОСОБА_6 за медичною допомогою 17.04.2018р., встановити конкретний термін спричинення вказаних ушкоджень не є можливим, хоча утворення вказаних ушкоджень не виключається у спосіб, на який вказує ОСОБА_6 при проведенні з нею слідчого експерименту від 19.06.2018р., а саме внаслідок нанесення ударів рукою в голову, вдаряння головою об тупий предмет, нанесення ударів ногами по ногам. Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення гематом у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказані пошкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, відповідно п.п.2.3.5 та 4.6. «Правил» (а.с.129-132).

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які на думку сторони обвинувачення та сторони захисту є доказами, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Так, стороною захисту в судовому засіданні не оспорювалось те, що дійсно 14.04.2018 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був конфлікт, однак, на думку захисту, належні докази вини обвинуваченого у вчиненні злочину відсутні, а показання потерпілої та свідків в суді мають розбіжності, є суперечливими та не відповідають обставинам справи.

Суд не може погодитись із такими твердженнями сторони захисту, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що 14.04.2018 за обставинами, встановленими судом, ОСОБА_3 умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Так, показання потерпілої не суперечать висновкам судово-медичних експертиз № 929/е від 06.06.2018р. та №1053/е від 20.06.2018р., а показання обвинуваченого в тій частині, що він не бив потерпілу, а намагався лише її заспокоїти, суд не приймає до уваги та відноситься критично, оскільки жодним належним та допустимим доказом вони не підтверджені, як і не встановлені в судовому засіданні. При цьому твердження обвинуваченого про наявність у потерпілої тілесних ушкоджень ще до її приходу додому, спростовуються як власне показаннями самої потерпілої, так і допитаних свідків.

Розбіжності у показаннях потерпілої та свідків щодо тривалості самого конфлікту не спростовують вину обвинуваченого та не впливають на кваліфікацію його дій. Твердження сторони захисту про те, що до показань свідків ОСОБА_17 слід відноситися критично, оскільки в нього тривалі дружні відносини з потерпілою, а свідок Громадська в силу свого віку, а також поганими відносинами з обвинуваченим захищає свою матір, суд не приймає до уваги, оскільки вказані свідки були очевидцями подій, їх показання повністю узгоджуються із пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_3 і судом не встановлено підстав, за яких свідки б оговорювали обвинуваченого. Натомість в судовому засіданні встановлено наявність тривалих сімейних конфліктів між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які призвели до розірвання їх шлюбу та припинення сімейних відносин. Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений, хоча і вжив 100гр. алкоголю, однак не перебував у стані алкогольного сп`яніння, суд також не приймає до уваги, оскільки факт вживання алкоголю підтверджено безпосередньо обвинуваченим.

Висновок експерта №651 від18.05.2018р. суд до уваги не бере, оскільки він не є належним доказом, який як не доводить, так і не спростовує вину обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що показання потерпілої ОСОБА_6 є послідовними, логічними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та письмовими доказами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_3 причетним до заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .

Отже, розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, суд, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні надані докази, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 КК України вірна, оскільки він умисно заподіяв потерпілій легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії невеликої тяжкості, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працює та сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, думку потерпілої щодо призначення покарання. Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Посилання прокурора в судових дебатах на необхідність визнання обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину щодо подружжя, суд до уваги не бере та не може визнати такою, оскільки це виходить за межі пред`явленого обвинувачення.

На підставі вищенаведеного, з урахуванням тих обставин, що обвинувачений не покаявся та не висловив жодного жалю з приводу заподіяння тілесних ушкоджень своїй, на той час, дружині, характеру та локалізації заподіяних ушкоджень, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді громадських робіт, а враховуючи те, що він офіційно працює та сплачує аліменти на утримання дитини, суд їх встановлює на мінімальний строк, передбачений ст.56 КК України і саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 суд приходить до наступних висновків.

Так, ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди просить стягнути з обвинуваченого 15000грн. витрат на правову допомогу. На підтвердження позовних вимог, цивільним позивачем надано договір про надання правової допомоги від 20.08.2018р. та копію розписки від адвоката ОСОБА_7 про отримання гонорару ( а.с. 24-25, 86, 87).

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач.

Згідно ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

На підставі п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Таким чином, понесені потерпілою витрати на правову допомогу у розмірі 15 000грн., які документально підтверджені, слід стягнути з обвинуваченого.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що цивільний позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок подій 14.04.2018 та дій обвинуваченого, потерпілій заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та душевних стражданнях, тривалістю вимушених змін у житті, у зв`язку з видимими тілесними ушкодженнями, а тому приходить до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 необхідно стягнути 10 000грн. у відшкодування моральної шкоди.

Також з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягнення і судові витрати за проведення судово-медичних експертиз у розмірі 3 416грн. ( а.с 114 132).

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 10 000 ( десять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 ( п`ятнадцять тисяч ) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 3416 ( три тисячі чотириста шістнадцять) грн. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1