ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/491/19 Справа № 183/3992/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Новомоковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тамбова, Російської Федерації, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, працюючого на посаді адміністратора фізичного особи підприємця ОСОБА_9 , одруженого, маючого на утриманні 2 малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого

засуджено за ч. 1 ст. 301 КК України та накладено штраф на користь держави в сумі 1700 грн.
Застосовано спеціальну конфіскацію: конфісковано у власність держави ноутбук «ASUS» серійний номер В8ША, мобільний телефон «SAMSUNG F720», 2 карти пам`яті моделі К53Е
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в особі Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, витрати на залучення експерта 1144 грн. та 5720 грн.
Вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком було визнано винним та засуджено ОСОБА_8 за те, що у період часу з вересня 2017 р. до січня 2018 р. він знаходячись за місцем свого мешкання, АДРЕСА_2 , будучи зареєстрованим 09.12.2007 р. з використанням своєї електронної скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на сайті «роrеvo.info» з ім`ям « ОСОБА_10 » та користуючись послугами Інтернет провайдера «Fregat», маючи злочинний умисел, направлений на розповсюдження зображень порнографічного характеру, за допомогою свого персонального комп`ютера типу ноутбук фірми «Asus» та своїх сторінок на Інтернет веб сайті «porevo.Info»за адресою в мережі Інтернет « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розмістив фотознімки порнографічного характеру. Вказані фотознімки були виготовлені ним раніше за своїм місцем мешкання за своєю участю фотокамерою свого мобільного телефону «SAMSUNG F720». Після чого, порушуючи суспільну мораль у сфері статевих стосунків, діючи всупереч суспільним відносинам, що складаються з приводу протидії розповсюдження порнографії і які є серйозною формою порушення принципів статевої моралі та спричиняє шкоду моральному вихованню людей, шляхом створення викривленого уявлення про інтимні стосунки між статями, а також порушуючи ст. 2 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003 р., став незаконно зберігати вказані зображення порнографічного характеру, для подальшого їх розповсюдження в мережі Інтернет.
Після чого, ОСОБА_8 , залишив скопійовані ним зображення порнографічного характеру з вересня 2017 р. до січня 2018 р. на своїй сторінці за адресою в мережі Інтернет «http://porevo.info/index.php?action=user&id=282452», у вільному доступі для кожного користувача мережі Інтернет, тим самим розповсюдив їх.

В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок, в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 301 КК України покарання у виді штрафу, у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. В іншій частині вирок залишити без змін.
Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у скоєнні ним злочину не оскаржуючи фактичних обставин злочину, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано у порядку ч.3 ст.349 КПК України недоцільним, вважає, що вирок суду у цьому провадженні підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно санкції ч.1 ст. 301 КК України, за якою засуджено ОСОБА_8 , передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.
Відповідно до вимог ст. 53 КК України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках та розмірі, встановлених в Особливій частині КК України, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру. Положення частини п`ятої цієї статті, які регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку зміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Однак суд першої інстанції не врахував вимоги ст.53 КК України, а також санкцію ч. 1 ст. 301 КК України, якою передбачено можливість призначення за цей злочин таких видів покарань, як штраф, арешт, обмеження волі, та призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання без зазначення його виду, вказавши при цьому лише його розмір, у зв`язку з чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який прохав апеляційну скаргу задовольнити частково, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні ним злочинів, не оскаржуються, а також не оскаржуються і фактичні обставини злочину, місця, часу, способу його вчинення та інші обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було проведено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому колегією суддів не перевіряються.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст. 53 КК України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках та розмірі, встановлених в Особливій частині КК України, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру. Положення частини п`ятої цієї статті, які регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку зміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції не врахував вимоги ст.53 КК України, а також санкцію ч. 1 ст. 301 КК України, якою передбачено можливість призначення за цей злочин таких видів покарань, як штраф, арешт, обмеження волі, та призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання без зазначення його виду, вказавши при цьому лише його розмір, у зв`язку з чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За вимогами п.3 ч. 1 статті 413 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою зміну судового рішення.
Так, за змістом ч. 1 ст. 65 КК України та роз`яснень, які містяться у абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Тобто суд першої інстанції, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому призначив покарання без зазначення його виду, вказавши при цьому лише його розмір,.
Тому в цій частині вирок не можна визнати законним і він, на підставі ст.ст. 409,413 КПК України підлягає зміні, в частині призначеного покарання.
Отже колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги прокурора підлягають частковому задоволенню, вирок підлягає зміні, в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в вщ9ироку слід зазначити як вид так і розмір призанченого покарання.
В решті вирок є законним обґрунтованим та вмотивованим.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 413,419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Новомоковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року, відносно ОСОБА_8 ,- змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за за ч. 1 ст. 301 КК України покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Касаційний кримінальний суд Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: