Справа № 461/9097/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора,

встановив:

скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати прокурора прокуратури Львівської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за його заявою та зобов`язати прокурора визнати його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування скарги покликається на те, що ним 17.10.2018 року до Верховної Ради України було подано заяву №30 про кримінальне правопорушення, вчинене суддями районних судів м. Львова. У подальшому така заява була скерована для розгляду до Прокуратури Львівської області. Однак, листом прокуратури Львівської області від 07.011.2018 року скаржника повідомлено, що відомості, викладені у заяві не внесені до ЄРДР. Вважає, що таку бездіяльність прокурора незаконною, такою, що суперечить положенням ст.214 КПК України.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав, з мотивів, наведених у ній. Просить задоволити скаргу.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, неявка слідчого чи прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення скаржника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Встановлено, що 17.10.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Голови Верховної Ради України із заявою №30 про кримінальне правопорушення, вчинене суддями Сихівського, Галицького, Личаківського районних судів м. Львова.

Листом заступника прокурора Львівської області ОСОБА_4 від 07.11.2018 року за Вих. №17/7-4534-16 скаржника було повідомлено про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей за його заявою.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України та пп.4 п.2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1 ст.94 КПК України).
Згідно розділу 2 пункту 1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України 06.04.2016 року № 139, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 року за № 680/28810, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно розділу 2 пункту 1 цього ж Положення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Аналіз норм вищенаведених норм законодавства свідчить про те, що законодавець не допускає відмови у внесенні до ЄРДР заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Натомість, для такої заяви встановлені певні мінімальні та чіткі критерії і вимоги без яких така реєстрація є неможливою, зокрема наведення у такій обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, скаржником у поданій скарзі не надано належних доказів з приводу того, що при подачі ним заяви про вчинення кримінального правопорушення були дотримані вищенаведені положення, оскільки як видно з долученої скаржником та дослідженої судом заяви про вчинення кримінального правопорушення, яка названа скаржником як «Звернення», у такій не наведено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, також зі змісту такої заяви не можливо встановити у чому полягають злочинні дії чи бездіяльність осіб стосовно, яких просить внести відомості про злочин скаржник.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, з врахуванням наведеного, вважаю подану заяву такою, що не відповідає вимогам п.4 ст.5 ст.214 КПК України та нормам Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, через відсутність конкретних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому, питання визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування відноситься виключно до компетенції слідчого у провадженні якого перебуває справа, та який, у відповідності до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Таким чином, слідчий суддя не вправі зобов`язувати слідчого (прокурора) визнавати особу потерпілою у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

постановив:
У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5