У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6/19

№ 1-кс/183/14/19

03 січня 2019 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Новомосковського міськрайонного суду клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого:
- 22.06.2009 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.121 КК України 7 років позбавлення волі, 04 квітня 2014 р. звільнений з Криворізької ВК Дніпропетровської області №80 на підставі постанови Дзержинського міськрайонного суду м. Кривий Ріг від 28 березня 2014 р., ст. 81 КК України, умовно-достроково на 2 роки 2 місяці 24 дні
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_6

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 02 січня 2019 р. приблизно о 22 год. 30 хв. він перебуваючи біля приміщення «Національної лотереї» по вул. Гетьманській б.31 м. Новомосковська Дніпропетровської області, прийняв рішення відкрито викрасти майно, із застосуванням насильства, що належить ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_4 , діючи умисно, наніс декілька ударів ногами та руками по тулубу ОСОБА_7 та відкрито забрав у потерпілого його сумку в якій знаходилися : мобільний телефон «Xiaomi Redmi», ключі, паспорт на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , що не мають матеріальної цінності для потерпілого. Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи в руках викрадене майно, втік з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду.
Крім цього, 02 січня 2019 р. приблизно о 22 год. 40 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи приблизно в 30 метрах від приміщення «Національної лотереї» по вул. Гетьманській б. 31 м. Новомосковська Дніпропетровської області, побачивши потерпілого ОСОБА_7 , який наздогнав останнього з метою повернути своє викрадене майно та діючи умисно, дістав з кишені розкладний ніж та утримуючи його в своїй руці наніс ОСОБА_7 не менше двох ударів в область спини. Внаслідок умисних противоправних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення правої половини грудної клітини.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого.
Обґрунтованість підозри у інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушеннях підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінальних правопорушень обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_5 підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаних кримінальних правопорушеннях визнав, вказав, що не хоче, щоб йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою, так як буде самостійно з`являтися до слідчого.

Захисник ОСОБА_6 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, буде своєчасно з`являтися до слідчого, кається в скоєному, тому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.

03 січня 2019 р. о 03-30 год. ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
03 січня 2019 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

Про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 будучи судимим за вчинення тяжких корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та відбувши покарання за попередній злочин, а саме звільнившись з місць позбавлення волі 04 квітня 2014 р. за постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, продовжив свою злочинну діяльність, на шлях виправлення не став, та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинах, а тому перебуваючи на свободі ОСОБА_4 матиме можливість та продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання за вчинені злочини до десяти років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Суд не встановив наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку суду, це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, суд врахувати не може.

Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень вчинених із застосуванням насильства.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 задовольнити, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 03 березня 2019 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1