Ухвала
Іменем України
02 січня 2019 року
м. Київ
справа № 742/4165/17
провадження № 51-10584ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 вересня 2018 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник не погоджується із зазначеною ухвалою апеляційного суду та просить переглянути її в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі зазначається, серед іншого, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте всупереч вищевказаному захисник у касаційній скарзі, зазначаючи про порушення апеляційним судом норм матеріального права, доводів на обґрунтування вказаної позиції із зазначенням того, в чому конкретно полягають такі порушення з огляду на положення ст. 413 КПК України не наводить.

Крім того, у касаційній скарзі захисника не міститься обґрунтування явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання з огляду положення статей 50, 65 КК України у їх взаємозв`язку, а відтак, й необхідності зміни оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України.
До того ж захисник, як убачається зі змісту касаційної скарги, просить змінити судове рішення щодо ОСОБА_5 , застосувавши до нього положення ч. 1 ст. 69 КК України, однак на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, допущене судом апеляційної інстанції, як на підставу для такої зміни, не посилається, чим допустив суперечності.
Крім того, захисник у мотивувальній частині касаційної скарги зазначає про оскарження ним вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_5 , тоді як з доданих копій судових рішень убачається, що апеляційним судом щодо останнього була постановлена ухвала.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 вересня 2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3