Провадження №11-кп/801/222/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0002096, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 23.06.2017, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2018 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, українця, ФОП, з середньою освітою, одруженого має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 , 22 червня 2017 року о 23:30 годині, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «ім. Чехова», що у м. Вінниці, знаходячись у нетверезому стані помітили раніше невідомого ОСОБА_12 , що був одягнений у шорти та чоловічу дублянку. Побачивши останнього у ОСОБА_13 , ОСОБА_14 із хуліганських спонукань, тобто із прагнення протиставити себе суспільству, показати зневагу до оточуючих та виявити свою грубу силу, виник умисел на грубе порушення громадського порядку. Реалізовуючи свій злочинний умисел, нехтуючи загальноприйнятими нормами співжиття встановлених державою, правилами моралі, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, протиставляючи себе іншим громадянам з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_10 почав насміхатись з зовнішнього вигляду ОСОБА_12 та на зроблене останньому зауваження жодним чином не відреагував та почав переслідувати ОСОБА_12 супроводжуючи свої злочинні дії погрозами застосування фізичної розправи. В подальшому ОСОБА_10 вийняв із кишені заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, схожий на ніж та грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, накинувся на ОСОБА_12 завдавши йому один удар в область ключиці, після чого спільно з ОСОБА_11 залишив місце вчинення злочину.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 731/818 від 14.07.2017 у ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження - колото-різана рана м`яких тканин грудної клітки зліва (в проекції лівої лопатки, ближче до задньої під пахвової лінії на рівні 3-го хребта), без проникнення до плевральної порожнини. Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_12 не являлось небезпечним для життя в момент спричинення і не супроводжувалось загрозливими для життя явищами, за своїм характером належить до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я, виникло від травматичної дії предмета, що має колюче-ріжучі властивості, по давності утворення відповідають терміну, вказаному у постанові про призначення експертизи 22 червня 2017 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 ставиться питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2018. Просить призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вирок суду є незаконним в частині призначеного судом покарання у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення, так як обвинувачений вину свою визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину, частково відшкодував завданий збиток, потерпілий та його представник просили не позбавляти волі ОСОБА_10 , оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Прокурором подано заяву про відмову від апеляційної скарги через що провадження в цій частині підлягає закриттю відповідно до ст.403 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив врахувати відмову прокурора від апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_7 підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 в частині зміни вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2018 з призначенням обвинуваченому ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд зазначає, що відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суди повинні суворо дотримуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарань, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Окрім наведеного відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 15.10.2008 року) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи», чого суд першої інстанції не дотримав.
Судом при призначенні покарання ОСОБА_10 було враховано обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та пом`якшуючі обставини повне визнання вини, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України під щирим каяттям слід розуміти належну критичну оцінку особою своєї протиправної поведінки, щирим осудом такої поведінки, визнанням провини, висловленні жалю з приводу вчиненого та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Крім цього, під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на допомогу органам досудового розслідування у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину.
Як вбачається з вироку, обвинувачений ОСОБА_10 , як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду повністю визнавав свою провину, усвідомив протиправну поведінку та критично оцінив її, при цьому активно сприяв у розкритті злочину. Ці обставини не заперечуються стороною обвинувачення. Крім того обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину та матір літнього віку, частково відшкодував завдану шкоду потерпілому.
Проте зазначеним обставинам, а також даним про особу обвинуваченого належна оцінка не дана.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті або перейти до іншого, більш м`якого основного покарання, не зазначеного в санкції статті.
На переконання апеляційного суду кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
З урахуванням наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, які були встановлені судом першої інстанції, з урахуванням особи винного, а саме що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину, частково відшкодував завдану потерпілому шкоду, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину та матір літнього віку, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_10 більш м`якого покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України, а саме у виді двох років обмеження волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні №0002096, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 23.06.2017 по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України змінити в частині призначення покарання через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Вважати засудженим ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду Касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:
Згідно з оригіналом: