Справа № 567/1442/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000243 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Українка Острозького району Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого 11.10.2018 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України

встановив:

28.06.2018 року близько 23 год., діючи повторно, ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, через незамкнені вхідні двері проник до господарського приміщення, що розташоване на території господарства по АДРЕСА_2 , та належить потерпілій ОСОБА_5 , звідки таємно викрав із клітки одну кролицю живою вагою 3,5 кг. вартістю 250 грн. та одного кроля живою вагою 1,2 кг. вартістю 150 грн., належних потерпілій ОСОБА_5 .
Окрім того, діючи повторно, 05.07.2018 року близько 01 год., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, через незамкнені вхідні двері проник до господарського приміщення, що розташоване на території господарства по АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_5 , звідки таємно викрав із клітки двох кролів живою вагою по 1,2 кг. кожен, вартістю 150 грн. за одного, яких в подальшому привласнив та розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду.
Діючи повторно, 13 липня 2018 року близько 11 год., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу місцевого ставка, що в с. Українка Острозького району Рівненської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, під час зустрічі з ОСОБА_6 , зловживаючи довірою останнього, під приводом поїздки за алкогольними напоями, не маючи на меті повернення, заволодів належним потерпілому ОСОБА_6 велосипедом з рамою відкритого типу блакитного кольору, вартістю 491,67 грн., яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України визнав повністю та підтвердив, що скоїв злочини способом та при обставинах, викладених в обвинувальному акті. При цьому він показав, що станом на 28.06.2018 року він ніде не працював, тому постійного матеріального доходу не мав. В ніч з 28 на 29 червня 2018 року, він пішов до господарства своєї тітки ОСОБА_5 , яка проживала неподалік з метою викрадення кролів. Йому було відомо, що вона тримає кролів, оскільки він часто допомагав їй по господарству та бував в неї вдома, так як вона є особою похилого віку. Підійшовши до господарства ОСОБА_5 та переконавшись що тітка уже спить, він зайшов до господарського приміщення, звідки з клітки викрав одну кролицю білого кольору та з іншої клітки сіре кроленя, які помістив у поліетиленовий мішок, після чого пішов додому. В подальшому, викрадену кролицю він з"їв, а кроленя відніс до свого сусіда ОСОБА_7 та віддав йому в рахунок оплати за горілку.

05.07.2018 року близько 01 год. з метою повторного викрадення кролів, він знову пішов до господарства ОСОБА_5 , звідки з господарського приміщення викрав двох кроленят білого кольору із сірими полосами. Даних кроленят він відніс до одного з жителів села за що він дав йому літру горілки.

По факту заволодіння велосипедом ОСОБА_6 пояснив, що давно знайомий із ОСОБА_6 та неодноразово позичав у нього велосипед, який завжди повертав. 13.07.2018 близько обідньої пори, ОСОБА_4 з ОСОБА_6 перебували на ставку в с.Українка Острозького району, де вживали алкогольні напої. Через деякий час він попросив у ОСОБА_6 велосипед під приводом купівлі алкоголю, на що ОСОБА_6 погодився. Взявши даний велосипед, він поїхав в с.Івачків, де купив пляшку горілки, яку розпив зі знайомим, якого зустрів по дорозі. В подальшому, оскільки в нього закінчились гроші для купівлі горілки, він віддав велосипед ОСОБА_6 для ОСОБА_8 за 70 грн. Через кілька днів він зустрів ОСОБА_6 , якого запевнив, що поверне йому велосипед, однак оскільки він довгий час цього не робив, то потерпілий звернувся в поліцію.

У вчиненому розкаюється та просить суворо не карати. Зазначив, що одного кроля він з`їв, а інших повернув потерпілій, як повернув і велосипед, вказавши працівникам поліції місцезнаходження викраденого майна.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, подали суду заяви з проханням здійснювати розгляд справи в їх відсутності. Вказують, що їм відомий зміст обвинувачення ОСОБА_4 та виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень ними не оспорюються, а тому вважають недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та їм відомо, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Зазначена позиція є добровільною та не є наслідком застосування погроз чи примусу.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення за вказаними епізодами, вартість викраденого майна, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому злочинах, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчинених ним діянь, прокурор вважає недоцільним встановлення всіх обставин при цьому, судом з`ясовано правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодились інші учасники судового провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі та дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в приміщення та за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
При цьому, суд вважає, що в діях обвинуваченого наявна така кваліфікуюча ознака, як проникнення до іншого приміщення, оскільки обвинувачений незаконно проник до господарського приміщення із застосуванням засобів подолання перешкод, на територію господарства, і умисел на проникнення до зазначеного приміщення у обвинуваченого виник поза його межами.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України кваліфікується як тяжкий злочин за вчинення якого не передбачено іншого покарання окрім позбавлення волі, злочин передбачений ч.2 ст.190 КК України кваліфікується як злочин середньої тяжкості, а також наслідки, що настали, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Одночасно, беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується негативно, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та в наркологічному кабінеті Острозької ЦРЛ не перебуває.
Відповідно до досудової доповіді, складеної 13.12.2018 року Острозьким РС з питань пробації, вбачається що обвинувачений раніше судимий, не має постійного місця роботи, за місцем проживання характеризується посередньо, скарг та заяв на його поведінку не надходило. На даний час ОСОБА_4 проходить реабілітацію від алкогольної залежності в громадській організації «Здорова країна». З врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високий ризик вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Одночасно, у разі звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на нього додаткових обов`язків: працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду.

Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини, суд враховує активне сприяння ОСОБА_4 розкриттю злочину, його щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд враховує вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки з пояснень ОСОБА_4 встановлено, що потерпіла є його тіткою та йому достовірно було відомо про те, що вона є особою похилого віку.
Одночасно згідно вироку Острозького районного суду від 11.10.2018 вбачається, що ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин.
Згідно повідомлення Острозького районного сектору з питань пробації ДУ «Центр пробації» у Рівненській області від 18.12.2018 вбачається, що ОСОБА_4 покарання у виді 100 годин громадських робіт не відбув та на даний час проходить курс реабілітації в центрі «Здорова країна».
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, а тому саме з застосуванням зазначеної норми закону слід призначити обвинуваченому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин та особу обвинуваченого, який на думку суду став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги те, що зазначені злочини вчинені обвинуваченим до вчинення попереднього злочину та постановлення попереднього вироку, то саме за вимогами зазначеної норми права слід призначити обвинуваченому остаточне покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи обставини справи та дані про особу обвинуваченого, суд вважає їх такими, що вказують на можливість виправлення ОСОБА_4 без реального позбавлення волі, але в умовах нагляду за ним та дозволяють звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України та покладення обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Одночасно, суд вважає за доцільне покласти на ОСОБА_4 додатковий обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), згідно п.3 ч.2 ст.76 КК України.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої еспертизи по даному кримінальному провадженню становлять 572 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям.

Таким чином, два кролі біло-сірого окрасу загальною живою вагою 2,4 кг. та один кріль сірого окрасу живою вагою 1,2 кг. слід вважати повернутими власнику ОСОБА_5 , велосипед з рамою відкритого типу, блакитного кольору, який зберігається в камері схову речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_6 .

Цивільний позов потерпілими не заявлявся.

Керуючись ст. 118, 124, 129, 369-374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком три роки;
-за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі строком 1 рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 роки позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України з врахуванням вироку Острозького районного суду Рівненської області від 11.10.2018 року, шляхом перерахування покарання за вчинення даного злочину з громадських робіт у позбавлення волі на підставі ч.1 ст. 72 КК України та часткового складання призначених покарань - у виді позбавлення волі строком 3 роки 10 днів.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік шість місяців.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.75, п.3 ч.2 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн.

Речові докази у кримінальному провадженні два кролі біло-сірого окрасу загальною живою вагою 2,4 кг. та один кріль сірого окрасу живою вагою 1,2 кг. вважати повернутими ОСОБА_5 , велосипед з рамою відкритого типу, блакитного кольору, який зберігається в камері схову речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області - після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1