Справа № 1-кс/331/1225/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 про перевірку підстав тримання під вартою ,
ВСТАНОВИВ:
05 березня 2019 року до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 про незаконність тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
В обгрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що він незаконно перебуває під вартою, оскільки вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2018 року , яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, не встановлено граничного строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а термін дії запобіжного заходу обраний відносно нього сплинув та не був продовжений.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні та просив здійснити її розгляд у відсутність його захисника.

Представник ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до суду не з`явився, надавши суду обґрунтування застосування заходів тримання під вартою відносно ОСОБА_3 ..

Слідчий суддя, вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали скарги приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`заний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

В ході розгляду скарги встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Вказаним вироком міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_3 залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Наразі вирок законної сили не набрав.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

У разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначаються, окрім іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, одним з видів яких є запобіжний захід. (п. 2 ч. 4 ст. 374, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 400 КПК України подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє його виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 532 КПК України, вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Згідно ч. 2 ст. 532 КПК України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

При цьому, за змістом ст. 205 КПК України рішення суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після його оголошення, а відповідно до ч. 2 ст. 534 КПК України судове рішення, яке належить виконувати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Отже, подання апеляційної скарги на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04.12.2018 року не зупиняє дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, визначеного цим вироком.

Слідчий суддя звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі №331/777/19 від 28 лютого 2019 року при розгляді аналогічного клопотання ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України , встановлено , що обставин, які б свідчили про наявність підстав для ухвалення рішення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КПК України, під час судового розгляду не встановлено, а тому в задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено.

Виходячи із вищевикладених обставин, доводи скарги ОСОБА_3 щодо незаконності утримання під вартою в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», не знайшли свого підтвердження під час розгляду зазначеної скарги, вже були предметом перевірки слідчого судді , а тому в задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст.ст.206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги обвинуваченого ОСОБА_3 про перевірку підстав тримання під вартою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

11.03.2019