У Х В А Л А
19 лютого 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області,
громадянина України, зареєстрованого за адресою:
проживаючого за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Красноград Харківської області,
громадянки України, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_3 , проживаючої
за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 .
В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 просять ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвалою Києво Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2019 року обвинувальний акт, яким ОСОБА_6 , ОСОБА_5 висунуте обвинувачення за ч. п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, повернуто прокурору.
За доводами апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , судове рішення про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є невмотивованим. Апелянти вважають, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, оскільки містить формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та правову кваліфікацію.
Крім того, апелянти звертають увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно продовжив строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 2 ст. 177 КК України.
Ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта вмотивована тим, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Суд вказує на те, що обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення, не зазначено розмежування ролей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при виконанні ними об`єктивної сторони злочину передбаченого, ч. 2 ст. 115 КК України, а саме яким чином вони, реалізуючи спільний умисел, затиснули кабель та душили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Іншою підставою повернення обвинувального акта є те, що в обвинувальному акті не зазначено обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання
Крім того, суд першої інстанції зазначив про порушення прав на захист обвинувачених, яке полягає у не відкритті матеріалів кримінального провадження стороні захисту в частині ненадання для огляду речових доказів у провадженні.

Під час апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав, що останнім не в повній мірі дотримані вимоги закону, зокрема обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення, не зазначено розмежування ролей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при виконанні ними об`єктивної сторони злочину передбаченого, ч. 2 ст. 115 КК України, а саме яким чином вони, реалізуючи спільний умисел, затиснули кабель та душили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду на стадії підготовчого судового засідання є передчасним.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянтів, що, повертаючиобвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. ст. 36, 40 КПК України, слідчий, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Отже, ніхто їх не може примусити викласти в обвинувальному акті фактичні обставини, формулювання обвинувачення так, як це вважає суд, сторона захисту чи потерпілий.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Проте це питання може бути вирішене лише під час судового розгляду.
В доводах апеляційних скаргах обвинувачені та захисники звертають увагу на те, що рішення суду першої інстанції про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_12 строку запобіжних заходів заходи у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими, проте колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 4 ст. 314 КПК України, в апеляційному порядку на стадії підготовчого провадження може бути оскаржена лише ухвала про повернення обвинувального акта прокурору, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї ж статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.
Таким чином, прийняте під час підготовчого провадження, яке є однією із стадій судового провадження, рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 окремому оскарженню не підлягає, тому в цій частині ухвала суду від 10 січня 2019 року судом апеляційної інстанції не переглядається.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Києво Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2019 року про повернення обвинувального акта прокурору в кримінальному провадженні № 0000535 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3