Справа№751/10/19
Провадження №1-кп/751/103/19
ВИРОК
25 лютого 2019 року місто Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_5
потерпілих - цивільних позивачів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого цивільного відповідача - ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян), п.2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п.12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки перешкоди) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Здійснивши наїзд на пішохода ОСОБА_9 , водій ОСОБА_3 усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, з місця пригоди поїхав, в порушення вимог п.2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року «у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а)негайно зупинити транспортний засіб і залишитися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_9 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану.
Таким чином, ОСОБА_3 за сукупністю обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 та у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебувала у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні оспорював швидкість транспортного засобу - 60 км/год., вважає, що ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння і розвернувся оскільки могла стояти поліція, а у нього розбитий автомобіль. Просить призначити максимальну міру покарання. Моральну шкоду оцінив у такому розмірі, оскільки втратив сина, який був його гарантом у старості і якого дуже любив. Визнав, що отримував кошти від ОСОБА_3 , але визначити суму не може. Цивільний позов підтримав.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні надала покази, що людину одягнену в темний одяг на білому снігу було видно. Просить призначити максимальне покарання передбачене за вчинення даних злочинів. Моральне шкоду оцінює втратою чоловіка, при цьому зазначила, що ОСОБА_3 вибачення у неї не просив.
Вина обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України підтверджується показами обвинуваченого і дослідженими в судовому засіданні документами:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.01.2017 року з доданою схемою ДТП та ілюстративною таблицею, відповідно до якого було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди із вилученням речей та труп чоловічої статі ( а. п. 71-85);
- протоколом огляду місця події від 29.01.2017 року з доданою ілюстративною таблицею, відповідно до якого було оглянуто місце події та вилучено фрагмент молдингу та тоноване автомобільне скло ( а. п. 86-90);
- протоколом огляду місця події від 29.01.2017 року, згідно якого за адресою: АДРЕСА_3 оглянуто труп та речі. ( а. п. 94-96);
- протоколом огляду речей від 29.01.2017 року з доданою ілюстративною таблицею, відповідно до якого оглянуто поліетиленовий пакет, в якому наявні: куртка, кофта, спортивні штани, кросівки, нижня білизна (труси), дві пари шкарпеток, футболка ( а. п. 97-104);
- висновком експерта № 89 від 30.01.2017 року, згідно якого зафіксований комплекс тілесних ушкоджень, із визначенням причин їх виникнення, визначений ступень тяжкості тілесних ушкоджень і причини смерті ( а. п. 107-109);
- довідкою про погодні умови 29.01.2017 року по м. Чернігову Чернігівського обласного центру з гідрометеорології від 01.02.2017 року № 42/03-230 встановлені у мови погоди 29.01.2017 року у період з 02 до 08 години ( а. п. 110);
- повідомленням КП «Міськсвітло» ЧМР від 01.02.2017 року № 31 підтверджено вимкнення вуличного освітлення з 01.00 год. 29 січня 2017 року до 05.00 год. 29 січня 2017 року ( а. п. 111).
- протоколом огляду місця події від 01.02.2017 року з доданою план-схемою та ілюстративними таблицями, згідно якого оглянуто на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 автомобіль марки «Мерседес-Віто», сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 ( а. п. 113-124);
- висновком судово-медичного експерта № 25-мк від 13.04.2017 року зафіксовані пошкодження та встановлений характер їх утворення на куртці та штанах, вилучених під час огляду 29.01.2017 року ( а. п. 128-131);
- висновком судово-медичної експертизи № 37 від 26.04.2017 року трупа ОСОБА_9 визначено, що комплекс тілесних ушкоджень не може бути кваліфіковано як «несумісні з життям», а після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вживати заходи для самозбереження. За умови надання потерпілому необхідної своєчасної та кваліфікованої медичної допомоги, прогноз щодо його життя був би більш благо приємним ( а. п. 132-135);
- висновком судової автотехнічної експертизи № 261 від 28.07.2017 року зафіксовано працездатність гальмівної, рулевої системи автомобіля «Mercedes-benz-Vito 110 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 та несправність системи зовнішнього освітлення ( а.п. 136-143).
- додатковим висновком судово-медичного експерта № 69 від 30.06.2017 року визначено, що смерть ОСОБА_9 викликали ускладнення комплексу тілесних ушкоджень, враховуючи тяжкість стану комісія вважає, що внаслідок ненадання необхідної своєчасної та кваліфікованої медичної допомоги (як наслідок залишення його в небезпечному для життя стані) настання смерті від травми було неминучим, а при наданні йому медичної допомоги прогноз щодо його життя був би більш благо приємним ( а. п. 144-147);
- висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 699 від 17.01.2018 року зафіксовано, що первинний контакт між автомобілем «Mercedes-benz-Vito 110 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 і пішоходом, в поздовжньому напрямку міг відбутися у місці, яке знаходиться на деякій відстані перед молдингом, відносно напрямку руху транспорту по вул. Ціолковського в бік вул. І.Мазепи. Поперечно відносно ширини дороги, первинний контакт відбувся у місці, яке знаходиться на дорозі біля її правого краю, по напрямку руху транспорту в бік вул.. І.Мазепи, в межах відстані 1,0 м від краю дороги, не далій ніж розташована концентрована ділянка осипу уламків скла від блок фари під позначкою «4» ( а. п. 148-150);
- висновком судової трасологічної експертизи № 1372 від 11.12.2018 року встановлено, що фрагмент пластику, розмірами 199х132х36 мм, вилучений під час огляду місця події 29.01.2017 року і передній бампер автомобіля «Mercedes-benz-Vito 110 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , до розділення складали одне ціле ( а. п. 156-164);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.11.2018 року з доданою схемою № 1 та ілюстративними таблицями, проведено вимірювання загальної видимості елементів дороги, яка склала 78.2 м. за аналогічних умов, які були на момент дорожньо-транспортної пригоди ( а. п. 167-173);
- висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № 465 від 21.11.2018 року визначені пункти Правил дорожнього руху, які мав дотримуватися водій, встановлений пункт Правил дорожнього руху України, який з технічної точки зору знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди і наявність технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 за певних умов ( а. п. 172-175).
Згідно копії посвідчення водія НОМЕР_2 ( а. п. 186) ОСОБА_3 має права керування транспортним засобом категорії «В». Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ( а. п. 189) власником транспортного засобу «Mercedes-benz-Vito 110 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_10 , ОСОБА_3 має право користування.
Дані докази узгоджуються з показами обвинуваченого є послідовними та логічними.
Таким чином пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення знайшло своє підтвердження, його дії які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 та у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебувала у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд згідно ст. 66 КК України визнає часткове добровільне відшкодування завданого збитку. При цьому судом не встановлена обставина, що пом`якшує покарання щире каяття, оскільки обвинувачений вибачення у потерпілої ОСОБА_7 не просив і його поведінка в судовому засіданні не свідчить про каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Як слідує з досудової доповіді, орган пробації вважає, що застосування до ОСОБА_3 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, зможе призвести до його остаточного виправлення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що є тяжким злочином (ч.2 ст.286 КК України) та злочином невеликої тяжкості (ч.1 ст.135 КК України); обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання; дані, що характеризують ОСОБА_3 і перебування на його утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; не перебування на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога; відсутність даних про притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності, враховуючи характер та мотиви вчинених обвинуваченим порушень правил дорожнього руху, ставлення до цих порушень і поведінку після вчинення злочину, при цьому враховуючи наслідки, що настали внаслідок порушення правил дорожнього руху, а саме смерть потерпілого, суд, вважає, що ОСОБА_3 має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, в межах санкції інкримінованих йому статей особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами.
При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід керуватись ч.1 ст. 70 КК України, визначаючи його шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про застосування до ОСОБА_3 амністії, звільнивши від відбування покарання, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» має малолітню дитину, батьківських прав відносно яких не позбавлений, вчинив тяжке кримінальне правопорушення з необережності, повністю визнає свою вину. ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника і просив застосувати до нього Закону України «Про амністію».
Потерпілі в судовому засіданні заперечували проти звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі амністії
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дані що ОСОБА_3 позбавлений батьківських прав стосовно ОСОБА_4 відсутні.
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч. ч 1, 2 ст.1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р.. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст. 13 названого Закону). Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив 29.01.2017 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнав повністю. Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась. За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування основного та додаткового покарання.
ОСОБА_6 подав позов про відшкодування майнової шкоди в сумі 9710 грн., при цьому надані квитанції та про відшкодування моральної шкоди в сумі 1200000 грн..
ОСОБА_7 подала позов про відшкодування майнової шкоди в сумі 535 грн. та про відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 грн..
Враховуючи встановлені обставини та положення ст. ст. 22, 1187, 1188 ЦК України суд визнає, що відшкодування майнової шкоди цивільним позивачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю відшкодовано обвинуваченим, а тому стягненню не підлягає.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 , як батьку потерпілого ОСОБА_9 , заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних страждань, яких фізична особа зазначала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо близького родича і яка відповідно до положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України підлягає стягненню з обвинуваченого. Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань ОСОБА_6 , ступень вини ОСОБА_3 , виходячи із засад розумності та справедливості суд визнає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 150000 грн., при цьому судом враховано, що ОСОБА_3 здійснив часткове відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд вважає, що судові витрати, які згідно матеріалів кримінального провадження, складають загальну суму 8342,16 грн. на залучення експертів на проведення експертиз, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Арешт, накладений на автомобіль марки «Mercedes Benz Vito 110 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.02.2017 року з метою забезпечення збереження речового доказу підлягає скасуванню, після набрання вироку законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 135 КК України, ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
за ч. 2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 , за сукупністю злочинів, покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від основного та додаткового покарання, призначеного вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.02.2019 року згідно ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000 ( сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
- фрагмент молдингу та пошкоджене тоноване автомобільне скло, частину бамперу вирізану з автомобілю «Mercedes-benz-Vito 110 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається в камері речових доказів СУ ГУНП в Чернігівській області знищити;
- особисті речі ОСОБА_9 - куртка, кофта, штани, труси, двоє кросівок, футболка, носки, зв`язка ключів та ланцюжок з хрестиком з металу білого кольору залишити у власності ОСОБА_6 ;
- автомобіль марки «Mercedes Benz Vito 110 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на майданчику тимчасового тримання ТЗ по провулку Вокзальний, 17 в м. Чернігів повернути власнику ОСОБА_10 .
Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки «Mercedes Benz Vito 110 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 за ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.02.2017 року, після набрання вироку законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави процесуальні витрати в сумі 8342 грн. 16 коп..
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасований.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1