Справа № 381/1869/18
Провадження № 1-кп-80/19
В И Р О К
іменем України

20 березня 2019 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження№ 0000277 від 21.03.2018 за обвинуваченням
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Рівне, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Судом визнається доведеним, що21.03.2018, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_11 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , діючи з ревнощів та прямим умислом, направленим на позбавлення життя своєї дружини ОСОБА_12 , кухонним ножем наніс їй один удар в ліву частину грудної клітки, тобто у життєво важливий орган, внаслідок чого настала смерть потерпілої безпосередньо на місці події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 13/д/58 від 25.05.2018 тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани грудної клітки зліва, проникаючої в плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені, виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 , відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті останньої.
Вказані дії ОСОБА_11 кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, визнав частково, а саме не заперечував факт заподіяння ножем тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_13 , а лише заперечив наявність умислу на заподіяння смерті, оскільки хотів тільки налякати. Водночас повідомив, що мотивом для заподіяння тілесного ушкодження були саме ревнощі та злість з цього приводу на дружину.
По суті вчиненого повідомив, що 21.03.2018, близько 7 год. 20 хв., він проснувся в кімнаті сина. Дружина спала в іншій кімнаті. В нього все боліло. Він згадав, що вчора його побив його товариш ОСОБА_14 , який приходив до них погостювати. Коли він почав розпитувати дружину про те, що сталося, вона почала з нього кепкувати та сказала, що йде він нього до ОСОБА_14 . Після чого він схопив ножа та хотів її налякати, але заподіяв удар в грудну клітку. Потім викликав швидку допомогу та порізав собі вени на руці. Розкаявся, вбивати не хотів, тільки налякати. Підтвердив, що під час слідчого експерименту на місці події механізм заподіяння тілесних ушкоджень показав добровільно, без будь-якого фізичного та/чи психічного примусу в присутності захисника. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні.
Водночас, винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину, окрім його власних показань, повністю підтверджується як показаннями допитаної під час судового розгляду потерпілої, так і дослідженими у судовому засіданні доказами.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 ( ОСОБА_15 )повідомила, що з її донькою ОСОБА_11 прожив близько 25 років. Він постійно зловживав спиртними напоями, бив ОСОБА_16 . Вона, як матір, наполягала, щоб він залишив її доньку у спокої та пішов з її життя.
Окрім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується дослідженими судом письмовими та речовими доказами, а саме:
-протоколом огляду місця події від 21.03.2018 місця вчинення злочину, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 , під час якого виявлено труп потерпілої ОСОБА_12 зі слідами насильницької смерті у виді колото-різаного поранення в грудній клітці, записку з текстом у виді вибачень за вчинене(т.1 а.с. 61-83);
-протоколом огляду місця події від 22.03.2018 приміщення моргу м. Фастова та трупу ОСОБА_12 , під час якого вилучено одяг та біологічні зразки потерпілої (т. 1а.с. 84-90);
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину, в порядку ст. 208 КПК України від 21.03.2018, а саме ОСОБА_11 , відповідно до якого під час особистого обшуку в останнього вилучено спортивну кофту темно-зеленого кольору;
-протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_11 від 22.03.2018 та відеозаписом цієї слідчої дії, відповідно до яких, обвинувачений ОСОБА_11 на місці вчинення злочину показав механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 , а саме один удар ножем в ліву частину грудної клітки потерпілої (т. 1а.с. 109-113);
- висновком судово-медичної експертизи № 13/д/58 від 25.05.2018 трупу ОСОБА_12 , відповідно до якого, під час судово-медичного дослідження трупу виявлено тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани грудної клітини, проникаючої в плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті; а також синця на лівій молочній залозі, який має ознаки тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості.
Експертом не виключена можливість, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_12 могли виникнути за обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_11 під час допиту та проведеного з ним слідчого експерименту (т 1 а.с206-207);
- висновком судово-медичної експертизи № 58 від 25.05.2018 трупу ОСОБА_12 , відповідно до якого висновки експерта по суті є аналогічними, викладеним у висновку експертизи № 13/д/58 від 25.05.2018 (т. 1 а.с. 208-209);
-висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 10-1/900 від 04.05.2018, відповідно до якого, на кофті, вилученій у обвинуваченого ОСОБА_11 виявлено плями крові, які походять як від ОСОБА_11 , так в від ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 144-186);
Натомість суд вважає недопустимим доказом написану власноручно заяву обвинуваченого ОСОБА_11 , так як остання не має дати та укладена без участі захисника і без роз`яснення основних прав підозрюваного, а саме: не свідчити проти себе та мати захисника і побачення з ним до першого допиту. Не зрозуміло, яким чином вказана заява потрапила до матеріалів кримінального провадження (відсутні відомості про направлення її поштою, або отримання уповноваженою службовою особою тощо).
Суд вважає, що обвинувачений під час скоєння кримінального правопорушення мав на меті спричинити смерть потерпілій на ґрунті ревнощів та помсти за її намір покинути його заради іншого чоловіка. При цьому він усвідомлював значення своїх дій, керував ними, бажав нанести потерпілій тілесні ушкодження, що ним визнано під час судового розгляду. Нанесення обвинуваченим ножового поранення у життєво важливі органи (в ліву частину грудної клітини, тобто в область серця), значна сила такого удару, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи, свідчать про наявність умислу саме на спричинення смерті потерпілій.
Аналіз свідчень ОСОБА_11 в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині заперечень наявності умислу на вбивство неправдивими.

Суд вважає правдивими, послідовними та такими, що узгоджуються із зібраними по справі доказами покази обвинуваченого, якими він підтверджував зазначений в обвинуваченні механізм нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілій та наявність вини у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому заперечення наявності умислу на заподіяння смерті потерпілій суд вважає непереконливими, оскільки вони ґрунтуються лише на тому, що обвинувачений стверджує, що потерпіла після нанесення удару ножем була жива, що він, начебто, частину подій не пам`ятає, що не спростовує факту нанесення саме обвинуваченим саме того поранення, від якого потерпіла згодом померла.
Крім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні саме вбивства частково узгоджується із його показаннями в межах судового розгляду, з яких вбачається, що він дійсно наносив ножем удар в грудну клітку потерпілій, він наніс цей удар потерпілій у життєво важливі органи, ніхто інший, крім нього не застосовував насильство до потерпілої, на подвір`ї нікого крім них двох не було, удар ножем був нанесений дружині обвинуваченим саме в той час, коли після сварки, усвідомлення обвинуваченим факту подружньої зради та реальності намірів дружини покинути його, він діючи послідовно і умисно подолав спеціально для цього декілька метрів відстані, взяв зі столу у дворі ніж, зробив ще декілька кроків, наблизився до потерпілої впритул і наніс їй удар ножем, тому суд оцінює такі покази обвинуваченого як такі що узгоджуються із висновком судово-медичної експертизи та іншими доказами, що у сукупності підтверджує наявність причинного зв`язку між діяннями обвинуваченого та наслідками у виді смерті потерпілої.
Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілої, що передувала події, суд вважає, що обвинувачений, спричиняючи потерпілій тілесні ушкодження реалізовував злочинний умисел щодо заподіяння їй смерті.
Частково неправдиві покази обвинуваченого суд розцінює як спосіб захисту та намір пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне діяння.

Обставин, які б вказували на отримання потерпілою проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки у інший, ніж це встановлено під час розгляду, спосіб без нанесення удару ножем обвинуваченим, судом не встановлено.
Обставин, які б вказували на перебування обвинуваченого в стані афекту чи іншому особливому стані під час вчинення інкримінованого злочину, судом не встановлено, відповідні доводи обвинуваченого суд оцінює як безпідставні та як прояв способу захисту, оскільки це спростовується висновком проведеної у кримінальному провадженні експертизи.
Отже наявність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчинені саме умисного вбивства, підтверджується як самим обвинуваченим, так і доказами, дослідженими під час судового розгляду, які вказують на те, що ОСОБА_17 , взявши в руки ніж, тобто предмет з підвищеними травмуючими характеристиками, заподіяв удар у життєво важливий орган людини в ліву частину грудної клітки, тобто в районі серця та легенів, що вказує на наявність саме прямого умислу в його діях, а не злочинної самовпевненості, як характеризує свої дії сам обвинувачений («хотів тільки налякати»).
Також вказані висновки суду повністю узгоджуються з даними протоколу слідчого експерименту від 22.03.2018 та відеозаписом цієї слідчої дії, долученим до нього, під час якого підозрюваний ОСОБА_11 добровільно розповів та показав на місці події механізм заподіяння удару ножем потерпілій, та підтвердив ці обставини у судовому засіданні.
З урахуванням викладеного суд вважає необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з іншими матеріалами справи доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що він не мав на меті позбавити життя ОСОБА_12 , а хотів тільки налякати. Вказане протирічить як самим показанням ОСОБА_12 під час проведеного слідчого експерименту, так і його показаннями, даними по суті справи в суді, відповідно до яких він повністю підтвердив обставини, вказані в протоколі слідчого експерименту та на відеозаписі цієї слідчої дії.
Водночас обставин, які б вказували на застосування до обвинуваченого незаконних методів слідства, психічного або фізичного впливу чи насильства з боку працівників поліції або інших осіб як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду провадження не встановлено.
Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя, силу, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, обстановку, яка передувала вчиненню злочину, зокрема, поведінку обвинуваченого та потерпілої, їх стосунки, суд вважає, що ОСОБА_11 , спричиняючи потерпілій тілесні ушкодження, реалізовував свій злочинний умисел саме щодо заподіяння смерті ОСОБА_12 .
Отже всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності у їх взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Суд погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_11 органом досудового розслідування за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, так як ознаки саме цього складу злочину знайшли своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини (ст. 27 Основного Закону).
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винуватого та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та/або обтяжують покарання.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_11 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає факт виклику обвинуваченим карети швидкої медичної допомоги безпосередньо після вчинення злочину, а також його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_11 , суд не вбачає.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 226 від 11.04.2018, обвинувачений ОСОБА_11 під час вчинення інкримінованого йому діяння на психічне захворювання не страждав, зокрема не знаходився у тимчасово хворобливому стані, міг та може усвідомлювати значення своїй дій та керувати ними. Страждає на хронічний алкоголізм. На момент обстеження перебував у стані активної залежності,
тому потребує лікування від алкоголізму (т. 1 а.с. 191-192).
Натомість ОСОБА_11 згідно довідки Фастівської ЦРЛ № 113 від 22.03.2018 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.с. 217). Відповідно до довідки цієї ж ЦРЛ №151 від 22.02.2018 ОСОБА_11 на обліку у лікаря-нарколога також не перебуває (т. 1 а.с.218).
Згідно довідки ДІТ МВС України від 22.03.2018, ОСОБА_11 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (т.1 а.с. 219).
За місцем проживання, згідно характеристики, наданої Мотовилівською сільською радою Фастівського району від 22.03.2018, ОСОБА_11 характеризується посередньо: ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. Має сина, 2001 року народження.
З огляду на викладене, відповідно до положень ст.50, 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжких, його характер направлений на позбавлення життя потерпілої, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним інших злочинів, суд, враховуючи думку потерпілої, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування положень ст.69, 691, 75 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід обвинуваченому необхідно залишити без змін.
Цивільний позов у справі не пред`являвся.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України (т. 1 а.с. 210-214).

Судові витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави у повному обсязі.
З огляду на викладене, керуючись ст.368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».
Час відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 21.03.2018 року , зарахувавши йому в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21.03.2018 року по 20.03.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

Речові докази: кофту (куртку) вишневого кольору, кофту (блузку) світло-фіолетового кольору, футболку білого кольору, шкарпетку чорного кольору, шкарпетку вишнево-чорного кольору, чорний гумовий тапок, резинку для волосся, рейтузи чорні, труси білі, зразок крові, фрагменти нігтьових пластин з правої та лівої рук, змиви з правої та лівої рук трупу ОСОБА_12 , зразок букального епітелію, змиви з долоні правої та лівої рук, фрагменти нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_11 , змив з порогу будинку, кофту ОСОБА_11 , марлеві тампони зі слідами бурого кольору, ганчірку зі слідами бурого кольору, вилучені під час огляду місця події, два ножі білого та коричневого кольору, светр бежевого кольору знищити.
Прощальну записку ОСОБА_11 , яка знаходиться у камері речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області залишити в камері речових доказів.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати у виді вартості проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 22 793,99 грн..
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3