Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

06 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 23 січня 2019 року про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №80001559,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 23 січня 2019 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 .

Змінено підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Дерев`яне Рівненського району Рівненської області, де зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, несудимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою на строк до 19 год. 10 хв. 26 лютого 2019 року.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту взяття його під варту в залі суду.

Одночасно слідчим суддею визнано заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 38420 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Рівненській області.

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_4 застави, на нього покладено такі обов`язки: прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду, не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків у разі внесення застави визначено до 26 лютого 2019 року.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що після прийняття судом рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього процесуальних обов`язків, підозрюваний не виконав обов`язку, встанвленому у п.3 ухвали , а саме не повідомив слідчого Рівненського РВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області по відлучення з місця проживання у разі необхідності, а також обов`язку, встановленому в п.4, - не залишати постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду, без застосування засобів електронного контролю.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 .

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, на переконання захисника, слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_4 добровільно прибув до слідчого та суду для розгляду клопотання, а отже у нього немає наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Щодо відсутності підозрюваного ОСОБА_4 за місцем свого проживання у період з 17.01.2019 року по ранок 20.01.2019 року, то апелянт зазначив, що його підзахисний заповняє, що він був відсутній з поважних причин, а саме був вимушений вибути на поховання своєї родички ОСОБА_8 , а слідчого не міг повідомити, оскільки втратив мобільний телефон.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу і відмовити у клопотанні про зміну запобіжного заходу, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст.309 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) в апеляційному порядку може бути оскаржена лише ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Колегія суддів вважає, що в даному випадку має місце саме обрання вказаного виду запобіжного заходу, оскільки раніше обраний запобіжний захід не забезпечив належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому колегія суддів вважає, що однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація вказаного права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, слід розглядати як право на доступ до правосуддя.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.194 КК України, - умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, а також закінчений замах на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Так, 30 листопада 2018 року приблизно о 19 год. ОСОБА_4 , переслідуючи мету умисного знищення чужого майна шляхом підпалу, з мотивів помсти власниці майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переліз через паркан до домогосподарства ОСОБА_9 , в АДРЕСА_2 , де за допомогою сірників підпалив тюки з сіном в кількості 15 шт., вагою 40 кг кожний та 8 листків шиферу. В результаті пожежі було знищено сіно вартістю 1200 грн., чим заподіяно потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду у вказаному розмірі. Після скоєного ОСОБА_4 перебував поруч будинку та спостерігав за пожежею.

Також 26 грудня 2018 року близько 18 год. ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на знищення чужого майна, з мотивів помсти, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись поряд із будинком АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_10 , за допомогою сірників підпалив 30 тюків сіна по 40 кг кожен, які були складені в копицю. В наслідок пожежі було знищено сіно вартістю 2400 грн., чим заподіяно потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду в зазначеному розмірі. Після скоєного ОСОБА_4 зник з місця події.

Не припиняючи злочинні дії, 26 грудня 2018 року, приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел спрямований на знищення чужого майна, з мотивів помсти, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись поряд із будинком АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_11 , за допомогою сірників підпалив сіновал з двома тонами сіна. В результаті пожежі було знищено сіно вартістю 4000 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду в зазначеному розмірі. Після скоєного ОСОБА_4 зник з місця події.

Також , 27 грудня 2018 року близько о 6 год. 30 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на знищення чужого майна, з мотивів помсти, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись поряд із будинком АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_12 , за допомогою сірників підпалив сіносховище, яке загорілося. В результаті пожежі було знищено 3 т сіна та 0,5 т соломи вартістю 7000 грн., чим заподіявно потерпілій ОСОБА_12 майнової шкоди на вказану суму. Після скоєного ОСОБА_4 з місця події зник.

Повторно, 27 грудня 2018 року приблизно о 7 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на знищення чужого майна, з мотивів помсти, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись поряд із будинком АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_10 , за допомогою сірників підпалив сіносховище, де зберігалися 80 тюків сіна по 20 кг кожен та 1,5 т сіна насипом вартістю 6 200 грн. Після скоєного ОСОБА_4 , вважаючи, що вчинив усі необхідні дії для знищення майна, зник з місця події. Однак, не довів свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки пожежу вдалося загасити мешканцям зазначеного житла.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року в справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зібрані органами досудового розслідування ряд доказів - протоколи огляду місця події від 30.11.2018 року, 27.12.2018 року, протоколи допитів потерпілих та свідків на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому злочині.

29 грудня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду від 09.01.2019 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном 49 діб та покладено обов`язки: прибувати до слідчого Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_7 , прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_13 за першою вимогою; повідомляти слідчого Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_7 , прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_13 про зміну місця проживання чи фактичного перебування; повідомляти слідчого Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_7 про відлучення з місця проживання у разі необхідності, крім відвідування закладів охорони здоров`я; не залишати постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду, без застосування засобів електронного контролю.

Однак, підозрюваний ОСОБА_4 без повідомлення слідчого, прокурора та без поважних причин у період з 17 січня 2019 року по 20 січня 2019 року був відсутній за місцем свого проживання.

Як було встановлено слідчим суддею, підозрюваний ОСОБА_4 у період з 17 січня 2019 року по ранок 20 січня 2019 року перебував у м. Костопіль, де шукав роботу.

Згідно ч.1 ст.200 КПК прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

При цьому, відповідно до вимог ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, колегія суддів вважає доведеним наявність ризику вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, оскільки він підозрюється у вчиненні ряду умисних корисливих злочинів проти власності - знищення майна шляхом підпалу, здійснених 30 листопада 2018 року, 26 та 27 грудня 2018 року. Окрім того, для встановлення психічного здоров`я підозрюваного призначена судово-психіатрична експертиза, а тому на даний час невідомо чи становить ОСОБА_4 суспільну небезпеку для себе та оточуючих.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про доведеність ризику ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, адже у підозрюваного відсутні стримуючі фактори, оскільки він неодружений, немає міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює. Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, з врахуванням тяжкості можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, є підставою стверджувати про наявність ризику можливості ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, сторона обвинувачення надала достатні докази для підтвердження порушення підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а саме не залишати постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду, без застосування засобів електронного контролю, а також повідомляти слідчого про відлучення з місця проживання у разі необхідності, окрім відвідування закладів охорони здоров`я.

Таким чином, існують достатні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не зможе запобігти встановленим ризикам в силу вказаної недієвості стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Доказів на спростування висновків слідчого судді підозрюваним ОСОБА_4 та його захисником-адвокатом ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході розгляду цієї скарги не здобуто.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді про зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою є законною, обґрунтованою, відповідає встановленим обставинам кримінального провадження, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог захисника не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 23 січня 2019 року про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3