КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Черче Камінь-Каширського району Волинської області, громадянина України, раніше не судимого, працюючого на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Ковель» Волинської митниці ДФС, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 про незаконне затримання ОСОБА_6 та відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 17 грудня 2018 року, з покладенням відповідних обов`язків.
Застосовуючи щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя в ухвалі вказав, що ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, слідчий суддя прийшов до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_5 від 20 жовтня 2018 року та визнати дії старшого слідчого в ОВС четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про затримання 19 жовтня 2018 року о 13 год. 21 хв. в м. Ковелі, за адресою вул. Володимирська, 23 громадянина ОСОБА_6 незаконними; відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку сторони захисту, вказана ухвала слідчого судді є незаконною і підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, а також через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Як зазначає захисник, слідчим суддею при розгляді справи не були досліджені підстави застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 затримання без ухвали слідчого судді.
Апелянт стверджує, що в порушення ч.4 ст.208 КПК України слідчий під час затримання, складання протоколу не повідомив затриманому законних підстав затримання та не проінформував зрозумілою мовою, у вчинення якого злочину ОСОБА_6 підозрюється. Крім цього слідчий вийшов за межі своїх повноважень., так як ОСОБА_6 не був затриманий під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, оскільки злочин, відомості про підозру у вчиненні якого стали відомі ОСОБА_6 після вручення письмового повідомлення про підозру, згідно процесуальних документів самого органу розслідування, мав місце у листопаді 2017 року, тобто за період більше ніж півроку до затримання.
В ухвалі слідчий суддя не обгрунтував і не вмотивував належним чином своє рішення щодо відхилення скарги сторони захисту.
Крім того, захисник зазначає, що висновки слідчого судді про доведеність стороною обвинувачення передбачених п.п. 2, 3 ч.1 ст. 194 КПК України обставин не відповідають дійсності.
Стороною обвинувачення під час розгляду справи не надано жодного належного і допустимого доказу наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 вдасться до спроб переховуватись від органів досудового слідства та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкодити кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.
Щодо запобігання спробам ОСОБА_6 вдатись до дій, передбачених п.п. 2-5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчим суддею небгрунтовано та невмотивовано взято до уваги єдиний доказ сторони обвинувачення - перебування ОСОБА_6 на посаді інспектора митного поста «Ковель» Волинської митниці.
Отже, як вважає сторона захисту, прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, відтак слідчий суддя був наділений правом лише зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду та іншого визначеного органу державної влади.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчих четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження №0003128 від 03 жовтня 2017 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , згідно наказу Волинської митниці ДФС від 16.08.2017 року №487-0 «Про переведення», призначений 17.08.2017 року на посаду головного державного інспектора митного поста «Ковель» Волинської митниці ДФС.
В подальшому, згідно наказу Волинської митниці ДФС від 16.08.2017 року №487-0 «Про переведення», головний державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС ОСОБА_6 17.08.2017 року переведений на посаду головного державного інспектора митного поста «Ковель» Волинської митниці ДФС.
Перебуваючи на посаді головного державного інспектора митного поста «Ковель» Волинської митниці ДФС, постійно виконуючи функції представника влади, являючись службовою особою і, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону Україні "Про державний захист суддів, працівників апарату суду і працівників правоохоронних органів» будучи працівником правоохоронного органу, ОСОБА_6 зобов`язаний суворо дотримуватися вимог Конституції України та норм чинного законодавства.

Також органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , 17.11.2017 року та 29.11.2017 року, з корисливих мотивів, порушуючи вимоги чинного законодавства, без належної перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються органам доходів і зборів лід час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України та належного митного огляду, без застосування коефіцієнту відповідно до п.29.1 ст. 29 та п.215.3.5-2 ст. 215 Податкового кодексу України, здійснив митне оформлення та випуск у вільний обіг товарів віднесених до товарної підкатегорії за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (вантажні автомобілі марки «MAN»), в результаті чого державі заподіяно тяжкі наслідки у вигляді ненадходження до бюджету грошових коштів на загальну суму 872 760,60 грн., які відповідно до примітки ст. 364 КК України у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України - зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

19 жовтня 2018 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у зловживанні службовим становищем та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

19 жовтня 2018 року старший слідчий в ОВС четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а також на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вважає, що застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти наявним ризикам.

Ухвалою слідчого Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 про незаконне затримання ОСОБА_6 та відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 17 грудня 2018 року, з покладенням відповідних обов`язків.
Оскільки КПК України не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді в частині відмови у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 про незаконне затримання ОСОБА_6 , апеляційний перегляд судового рішення в цій частині не здійснюється.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим злочином підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що слідчим та прокурором достатньо не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення явки до суду (Сергій Волосюк проти України п. 38).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд відмовив у задоволенні клопотання слідчого в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий в клопотанні та суді першої інстанції в повному обсязі не довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри у вчиненні злочину та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість підозрюваного вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим та таким, що порушує права підозрюваного, передбачені нормами національного та міжнародного законодавства немає.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких апелянт просять скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 про незаконне затримання ОСОБА_6 та відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 17 грудня 2018 року, з покладенням відповідних обов`язків залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1298/2018
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1