В И Р О К
Іменем України

28 листопада 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жадьки, Черняхівського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 19.02.2009 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі. 20.11.2009 умовно-достроково звільнений Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області із невідбутим строком покарання 6 місяців 12 днів,
- 23.09.2010 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
- 24.10.2011 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. 29.04.2014 умовно-достроково звільнений Коростенським міськрайонним судом Житомирської області із невідбутим строком покарання 1 рік 6 днів,
- 13.09.2016 Андрушівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75-76 КК України до 3 років обмеження волі, із іспитовим строком на 1 рік. 11.01.2018 звільнений по закінченню іспитового строку,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Двадцять сьомого лютого 2018 року близько 15 години обвинувачений ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в комплексі будівель та споруд №7 на території Станишівської сільської ради, Житомирського району, що є громадським місцем, де в присутності малолітньої ОСОБА_6 , безпричинно, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки, що виразилось у зневажливому ставленні до громадської моралі, виявляючи особливу зухвалість, ображав продавця цього магазину ОСОБА_5 нецензурною лайкою та порушував нормальну роботу магазину, а тому остання просила обвинуваченого вийти звідти, на що ОСОБА_4 реагував негативно та грубо, однак залишив приміщення магазину, після чого вдарив ногою металеві вхідні двері.

Згодом, обвинувачений ОСОБА_4 повернувся до згаданого магазину, де у нетверезому стані, продовжуючи протиправну поведінку, з хуліганських спонукань, виявляючи особливу зухвалість, у присутності малолітньої ОСОБА_6 знову ображав потерпілу ОСОБА_5 нецензурною лайкою та, взявши із торгівельної полиці пластикову дитячу іграшку, застосовуючи фізичне насильство, безпричинно, умисно вдарив нею потерпілу по обличчю, чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на слизовій верхньої губи.

Отже, стороною обвинувачення такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні згаданого злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та надав покази, які повністю відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину іншими учасниками судового засідання також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, яке було підтримане обвинуваченим та потерпілою, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченому та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину доведена повністю і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, але від якого тяжких наслідків не настало, особу винного, який неодноразово судимий, його характеристику за місцем проживання, а саме, те що скарг на ОСОБА_4 від сусідів не надходило та відсутність щодо нього компрометуючих матеріалів, позицію прокурора, з якою погодилась потерпіла, про необхідність призначення ОСОБА_4 реального покарання, а також сукупність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який хоча і має судимість за вчинення хуліганства, але яке, за вироком Богунського районного суду від 19.02.2009, він вчинив 27.12.2007, тобто більше 10 років тому та сукупність викладених вище пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що ОСОБА_4 вибачився перед потерпілою у суді, запевнив останню та суд, що ніколи більше не вчинить злочину, що, на думку суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину. При цьому суд бере до уваги вимоги ст. 50 КК України, у відповідності до якої мета покарання полягає не лише у карі, а й у виправленні засуджених та, виходячи із принципу гуманізму, суд дійшов висновку, що обвинуваченого можливо звільнити від відбування цього покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме:

- СД-диск із відеозаписом з камер відео нагляду магазину «Заріна», який долучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити у матеріалах справи;

- пластикову дитячу іграшку (машинку), яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - повернути останній.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: