Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

22 грудня 2018 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту,-

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту.

Клопотання обгрунтовує тим, що 16 серпня 2017 року, близько 10.10 год. на перехресті проспекту Хіміків та вулиці Космонавтів в м. Черкаси відбулось зіткнення між автомобілем «FiatDoblo», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 та мотоцикла «Kawasaki» н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та у тяжкому стані був госпіталізований до реанімаційного відділення лікарні.

16 серпня 2017 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП України в Черкаській області ОСОБА_6 відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

16 серпня 2017 року слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом автомобіль «FiatDoblo», н.з. НОМЕР_4

23 серпня 2017 року слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_7 винесено ухвалу про арешт майна, а саме автомобіля «FiatDoblo»,н.з. НОМЕР_1 .

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні було призначено та проведено ряд експертиз, за результатом яких встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні в діях ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Арешт її автомобіля жодним чином не впливає на досудове розслідування зазначеного кримінального провадження, предметом якого є порушення правил дорожнього руху, в рамках якого винесена ухвала про накладення арешту на належний мені на праві власності автомобіль. Тобто, повернення їй автомобіля жодним чином не вплине на об`єктивне досудове розслідування вказаного кримінального провадження в частині встановлення наявності складу злочину в діях правопорушника, яким вона не являється.

На підставі наведеного просить суд зняти арешт, накладений 23 серпня 2017 року слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_7 , на автомобіль «FiatDoblo», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , власником автомобіля «FiatDoblo», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 є ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 серпня 2017 року накладено арешт на автомобіль «FiatDoblo», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та залишено його на майданчику тимчасового тримання Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області.

Відповідно до ст. 16 КПК України одним з принципів кримінального провадження є недоторканність права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 3 червня 2016року №5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» передбачено, що особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку передбаченому статтями 174, 339 КПК до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому слідчий суддя враховує, що до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Зазначені міжнародні гарантії прав людини на недоторканість житла, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя, недоторканість прав власності нормативно визначені в Конституції України та є, відповідно до положень ст. 7 КПК України, загальними засадами кримінального провадження.

Постановою про зняття арешту від 30 січня 2018 року прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 скасовано арешт накладений слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси 23 серпня 2018 року на автомобіль «FiatDoblo», н.з. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

Частиною 3 ст. 174 КПК України передбачено, що прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Оскільки постановою прокурора скасовано арешт, накладений на автомобіль «FiatDoblo», н.з. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання, оскільки арешт, накладений на автомобіль «FiatDoblo», н.з. НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді від 23 серпня 2017 року скасовано постановою прокурора від 30 січня 2018 року, що відповідає положенням КПК України. Скасування арешту який вже скасовано, КПК не передбачено.

Керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, -

ухвалив :

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту автомобіля «FiatDoblo», н.з. НОМЕР_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1