Дата документу 05.12.2018 Справа № 311/3474/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/265/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №311/3474/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому що він 12.09.2018 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, з корисливих мотивів, повторно, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом віджимання металевого листа, проник в приміщення павільйону, що розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через віконний отвір перекидав метал, який знаходився в середині павільйону і належить ОСОБА_9 , частину металу помістив в полімерну кольорову сумку, частину металу скрутив металевим дротом, але не довів свій злочинний намір до кінця з незалежних від його волі причини, так як на місці пригоди був виявлений потерпілим ОСОБА_9 , який в свою чергу викликав працівників поліції - охорону Василівського MB УПО в Запорізькій області і передав їм затриманого на місті злочину ОСОБА_7 .

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 намагався викрасти брухт чорного металу загальною масою 136 кг 775 г, чим міг спричинити потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 761 грн. 84 коп.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, що кваліфікується як: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

23 жовтня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, про відсутність доведених слідчим тих ризиків, на які він посилається у клопотанні в обґрунтування обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та ненадання прокурором доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як домашній арешт строком на 60 днів, шляхом заборони у період з 19 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК, а саме: не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при постановленні ухвали про відмову у задоволенні клопотання, слідчий суддя не врахував аргументи викладені у відповідному клопотанні, доводи прокурора та слідчого у судовому засіданні. Так, ОСОБА_7 попередньо неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема, за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за вчинення яких на теперішній час не знята і не погашена. Крім того, до ОСОБА_7 неодноразово застосовувалася ст. 75 КК України і його звільняли від відбування покарання з випробуванням.

Також, декілька разів він реально відбував покарання у місцях позбавлення волі. Проте, це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самоскерованної правослухнянної поведінки у суспільстві, оскільки після звільнення з місць позбавлення волі в травні 2018 року, він повторно вже у вересні 2018 року вчинив корисливий злочин, але вказані обставини слідчим суддею були проігноровані.

Судом не взято до уваги аргументи прокурора на користь того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів об`єктивно не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, адже ОСОБА_7 ніде не працює, постійного джерела доходу не має, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не має, не одружений, має непогашену та не зняту судимість, вчинив повторний злочин через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, усвідомлюючи те, що ним вчинено тяжкий злочин, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, може залишити місце мешкання, не повідомивши про це органи до судового слідства, прокурора, слідчого суддю та суд, переховавшись тим самим від органів досудового розслідування та суду, унеможлививши проведення з його участю необхідних слідчих дій для встановлення обставин злочину для повного та всебічного розслідування по кримінальному провадженню, а також виконання у відношенні нього процесуальних рішень, намагаючись уникнути покарання.

Також, є ризик того що ОСОБА_7 раніше вже неодноразово судимий за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також був судимий за скоєння злочинів проти власності, судимість за яке не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

Таким чином, з огляду на систематичність вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, він на шлях виправлення та перевиховання не став, тому є підстави вважати, що він не припинить свою злочинну діяльність та при обранні йому запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі - вчинить інше кримінальне правопорушення. З огляду на викладене, обґрунтованим є ризик того, що ОСОБА_7 перебуваючи на свободі з менш суворим запобіжним заходом зможе безперешкодно вчиняти інші подібні кримінальні правопорушення.

Дані, що свідчать про наявність у ОСОБА_7 яких-небудь тяжких захворювань, що перешкоджають триманню його в слідчому ізоляторі, а також інших обставин, що перешкоджають обранню йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного та його адвоката із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя виходив з тяжкості інкримінованого йому злочину, з урахуванням даних про його особу.

З такими висновками слідчого судді не можливо не погодитись, оскільки відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею були враховані дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, має постійне місце проживання, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та не лікувався, нейтрально характеризується за місцем мешкання, хворіє на захворювання, яке перешкоджає його перебуванню в ІТТ, що підтверджено медичною довідкою, не порушує умови обраного йому запобіжного заходу, в добровільному порядку прибув до суду і під час розгляду клопотання слідчим суддею, і під час апеляційного розгляду провадження.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора, не дають підстав для прийняття іншого рішення ніж те, яке прийняв слідчий суддя при обранні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби і не знаходить за доводами апеляційної скарги прокурора підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової із застосуванням до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3