Справа № 308/5444/16-к
У Х В А Л А

01 березня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку ч. 1 ст. 84, ч. 1 ст. 85 КПК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003007 від 03.09.2013 року, про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляду в суді знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003007 від 03.09.2013 року, про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засідання подав клопотання в порядку ч. 1 ст. 84, ч. 1 ст. 85 КПК України, в якому зазначає, що в матеріалах справи, як доказ є відеозаписи з місця злочину оптичний диск з написом «Verbatim» «DVD-R 4,7 ЄВ 16 х 120 min» та написом «ZE 5788 - DVR - J47F4». Зауважує, що на диску містяться два файли № 1 «DOWNLOAD5000-1001-8», № 2 «DOWNLOAD5000-1001-1». Просить в порядку ч. 1 ст. 242, ч. 1 ст. 332 КПК України використати відеоматеріали для проведення порівняльної експертизи по визначенню зросту осіб, зафіксованих на відео, знаючи, що зріст потерпілої ОСОБА_11 максимально має 1 м 65 см. Клопотання просить долучити до матеріалів справи та прийняти рішення по суті.

Розглянувши вказане клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , заслухавши позиції учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Статтею 85 КПК України визначено поняття належність доказів.
Експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права (ч. 1 ст. 242 КПК України).
Частиною 1 ст. 332 КПК України регламентовано, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.
Суд приходить до переконання, що дане клопотання до задоволення не підлягає, оскільки не містить в собі у відповідності до ст. 332 КПК України відомостей, передбачених ст. 242 КПК України, для з`ясування яких саме обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, необхідно спеціальні знання, оскільки саме до компетенції суду, а не експерта, належить питання оцінки доказів з точки зору їх належності та допустимості згідно з приписами ст. 94 КПК України, а саме, за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення з урахуванням того, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відтак, у даному випадку обвинуваченим ОСОБА_7 сформовано клопотання без урахування положень, визначених ст. ст. 242, 332 КПК України, у зв`язку з чим воно за своєю суттю є сумнівним, оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, зокрема не визначено підставу для проведення експертизи, регламентовану ст. 242 КПК України.
У судовому засіданні 01.03.2019 року на підставі ч. 2 ст. 376 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст якої складено 04.03.2019 року.

Керуючись ст. ст. 94, 242, 332, 369, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку ч. 1 ст. 84, ч. 1 ст. 85 КПК України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3