Провадження № 11-кп/824/1164/2018 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 125 КК України

У Х В А Л А
іменем України
05 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2016 року народження, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України та призначенопокарання у виді громадських робіт на строк 170 (сто сімдесят) годин.
Цим же вироком цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 9 701 (дев`ять тисяч сімсот одну) грн. 85 (вісімдесят п`ять) коп. на відшкодування матеріальної шкоди; в решті позовних вимог відмовлено,
В С Т А Н О В И Л А:
Судом встановлено, що ОСОБА_7 27.03.2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин перебував по вул. Малишка, 3, в м. Києві біля торгівельних мафів із дитячими речами та товарами. В цей самий момент, у ОСОБА_7 , на тлі раптово виниклих неприязних відносин з раніше йому наглядно знайомим ОСОБА_10 , який в свою чергу являється реалізатором дитячих речей та товарів, виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень.
ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх намірів і дій, при цьому, свідомо допускаючи їх наслідки та маючи на меті їх настання, з мотивів особистого неприязного відношення до ОСОБА_10 , наніс йому один удар кулаком в обличчя, від чого останній впав на землю, тим самим спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження.
Згідно висновку СМЕ №773 від 30.03.2017 року при судово-медичній експертизі у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлена травматична екстракція 4 і 5 зубів верхньої щелепи справа. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, шо спричинили незначну стійку втрату працездатності (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
В апеляційній скарзі захисник просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20.09.2018 року щодо ОСОБА_7 - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вимоги обґрунтовує тим, що суд, в порушення вимог КПК України, не з`ясував всіх обставин справи, не усунув суперечності, які виникли в ході судового розгляду, не обґрунтував в своєму рішенні в повній мірі, чому одні докази було взято до уваги, а інші відкинуто. Адвокат зазначає, що в ході судового розгляду не надано належної оцінки та не досліджено єдиний доказ сторони обвинувачення довідку від 28.03.2017 року, видану потерпілому ОСОБА_10 лікарем приватної стоматологічної клініки ОСОБА_11 , яка була надана слідству самим потерпілим, на підставі якої лікарем, який не є експертом, було зроблено висновок про механізм завданих тілесних ушкоджень. Вказана довідка, на думку апелянта, входить в протиріччя з іншим доказом довідкою №1755 від 27.03.2017 року о 23 годині 40 хвилин, тобто, після того, як потерпілий звертався до першого лікаря, і відповідно до вказаної довідки ніяких травм у вигляді пошкоджень зубного ряду верхньої щелепи у ОСОБА_10 станом на 23 годину 40 хвилин 27.03.2017 року не було. Апелянт звертає увагу, що довідка №1755 експертом досліджена не була, натомість йому було надано довідку від 28.03.2017 року, яка теж викликає багато запитань, оскільки вона була долучена разом з квитанцією, виданою начебто одним лікарем, хоча підписи на них різні. Адвокат звертає увагу на те, що незрозумілим є висновок судово-медичної експертизи №773 від 30.03.2017 року в частині травмування зубів потерпілого, та йому є незрозумілим, чому потерпілий з такою серйозною травмою звернувся до лікаря лише на наступний день. Апелянт звертає увагу суду на те, що допитаний в ході судового розгляду експерт ОСОБА_12 , який проводив експертизу потерпілого, показав, що об`єктивних даних про травматичну екстракцію двох зубів при огляді потерпілого не виявив, а вказані висновки базуються виключно на довідці лікаря ОСОБА_11 від 28.03.2017 року.
Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Під неповнотою судового розгляду, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 410 КПК України, розуміється судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 411 КПК України, є такі обставини, при яких за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також причини неврахування окремих доказів.
Так, в матеріалах кримінального провадження наявний висновок експерта №773 від 30.03.2017 року. В дослідницькій частині вказаної експертизи зазначено, що при огляді виявлено відсутність 4 і 5 зубів верхньої щелепи справа, лунки їх ушиті медичними швами; надана довідка (без номеру), видана лікарем ОСОБА_11 , з якої відомо, що ОСОБА_10 , 1971 р. н., звернувся за медичною допомогою 28.03.2017 року з діагнозом «Переломи коренів 14 та 15 зубів»; проведено: видалення залишків коренів 14 та 15 зубів, ушивання лунок видалених зубів. Відповідно до підсумків вказаної експертизи, при судово-медичній експертизі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлена травматична екстракція 4 і 5 зубів верхньої щелепи справа; вказані ушкодження спричинені тупими предметом, могли утворитися 27.03.2017 року внаслідок травматичної дії та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили незначну стійку втрату працездатності (за критерієм втрати загальної працездатності) /т. 1 а. п. 77-78/.
Вказана довідка, на підставі якої було проведено експертизу, наявна в матеріалах провадження /т. 1 а. п. 79/.
Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження міститься висновок спеціаліста №49/Е від 27.02.2017 року, відповідно до якого, детально вивчивши надану медичну документацію (дві довідки) на ім`я ОСОБА_10 спеціаліст в галузі судово медичної експертизи зазначає про те, що в наданих довідках містяться розбіжності за утворення тілесних пошкоджень, які мали місце у потерпілого: так в першій довідці мається запис про те, що «мав місце забій нижньої щелепи справа», а в другій довідці мається запис про те, що «відсутні 14-й та 15-й зуби на верхній щелепі справа», крім того, треба сказати про те, що такого характеру пряма травма, що мала місце у потерпілого, повинна була нести за собою пошкодження в ділянці слизової оболонки (крововилив, садна, ранка), а також в ділянці шкіри у вигляді гематоми, крововиливу обличчя справа, які в даному випадку відсутні. Також відмічено, що зуби на нижній щелепі справа не пошкоджені, тобто, достовірно встановити механізм утворення тілесних пошкоджень у вигляді екстракції 14-го та 15-го зубів на верхній щелепі справа не представляється можливим, і сказати про те, в який період вони утворилися (пошкодження) також встановити не представляється можливим, може це бути наслідок хронічного захворювання зубів у потерплого (парадантоз), що призвело до втрати зубів внаслідок вживання їжі /т. 1 а.п. 123-135/.
Так, враховуючи наявність вказаних документів, які суперечать один одному, адвокатом ОСОБА_8 в суді першої інстанції було заявлено клопотання про призначення судово-медичної експертизи /т. 1 а. п. 209-211/.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.08.2018 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено /т. 1 а. п. 215/.
Отже, за наявності двох суперечливих доказів, судом першої інстанції не було вчинено необхідних дій для встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження, а у вироку не достатньо мотивовано у зв`язку з чим, один доказ ліг в основу обвинувального вироку, а інший, а саме висновок спеціаліста №49/Е був відкинутий. Суд лише зазначив, що даний висновок не дає змоги прийти до висновку про невинуватість ОСОБА_7 і спростовується висновком експертизи,показаннями , наданими в судовому засіданні та медичною документацією потерпілого ОСОБА_10 .
За таких обставин вирок Дніпровського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_7 не може вважатися законним та вказані порушення не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника задовольнити.
Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 20.09.2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4