Справа № 626/2327/18
Провадження № 1-кп/626/231/2018
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К
Іменем України

05 грудня 2018 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: зінченко л.в.,

за участю прокурора: ОСОБА_2 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Красноград кримінальне провадження №0000458 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Піщанка Красноградського району Харківської області, українець, громадянин України, інвалід 3-ї групи, неодружений, маючий середню-спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-10.10.2017 Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
- в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , в середині серпня 2018, діючи із прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ввівши в оману своїх знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повідомив їм, що територія домоволодіння та майно, що там знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить йому. Запевнивши останніх в тому, що він бажає звідти забрати начебто належне йому майно, проте не маючи можливості самостійно цього зробити в силу своїх фізичних вад, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинним умисел, направлений на незаконне заволодіння майном ОСОБА_6 , вмовив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за грошову винагороду від нього пройти до вищевказаної території домоволодіння шляхом відчинення хвіртки зі сторони городу та винести звідти металеву трубу і куток, які вказав залишити в кінці городу на вільній ділянці місцевості з метою подальшого особистого розпорядження ними.

Так, в середині серпня 2018, ОСОБА_7 га ОСОБА_8 , спільно виконуючи прохання свого знайомого ОСОБА_5 , не усвідомлюючи, що вчиняють таємне викрадення чужого майна із проникненням до іншого володіння, шляхом відчинення хвіртки зі сторони городу, проникли до подвір`я території домоволодіння, що належить ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де таємно заволоділи металевою трубою та металевим кутком виготовленими із чорного металу, що непридатні до використання за призначенням, загальною вагою 100 кг., вартістю 550 гривень. Після цього, продовжуючи виконання прохання ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перенесли металобрухт ОСОБА_6 до зазначеного місця, на яке вказав ОСОБА_5 .

Після того, як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи введеними в оману, заволоділи вищевказаним майном та перенесли його до вищевказаного місця, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, за допомогою транспортного засобу перевіз вищезазначений металобрухт до м.Красноград Харківської області та продав його фізичній особі, чим розпорядився викраденим майном на власний розсуд та спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного злочину, за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, а саме, що прокурором в обвинувальному акті, викладено все вірно(час, місце, спосіб, кількість викраденого та ін.), в зв`язку з чим до викладеного йому доповнити нічого.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу, в тому числі і потерпілий, не оспорювали всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження тих доказів по справі, які ніким не оспорюються, а обмежився дослідженням даних про особу обвинуваченої, які можуть вплинути на призначення останньому міри та виду покарання.

За таких обставинах суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого злочину доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, поєднана із проникненням до іншого приміщення.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.50, 65-67 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Як передбачено ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній має постійне місце мешкання, де характеризується посередньо, офіційно не працює, є пенсіонером та має 3-тю групу інвалідності.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає повне визнання провини, щиросердечне розкаяння в скоєному, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, викладені вище, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують його, думку потерпілого, який ніяких претензій до обвинуваченої не має, в зв`язку повним відшкодуванням збитків, і вважає, що покарання ОСОБА_5 , яке необхідно і достатньо для його виправлення перевиховання і попередження нових злочинів, повинно бути призначено в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі.

При цьому оскільки обвинувачений ОСОБА_5 10.10.2017 року був засуджений Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, то відповідно до ст.71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин.

При застосуванні правил ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив новий злочин в серпні 2018 року, тобто до повного відбуття покарання призначеного вироком Красноградського районного суду від 10.10.2017 року, то остаточне покарання йому необхідно призначити з застосуванням ст.71 КК України, шляхом часткового складання покарань.

Оскільки відповідно до матеріалів справи міра запобіжного заходу ОСОБА_5 під час досудового слідства не обиралась і в судовому засіданні ніхто з учасників процесу не заявляв клопотання про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком чинності, то суд її не обирає.

Після набрання вироком чинності, ОСОБА_5 необхідно взяти під варту та направити для відбування покарання у кримінально-виконавчу установу.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , необхідно рахувати з моменту його фактичного затримання.

Речові докази по справі - відсутні. Документально підтверджені судові витрати, відповідно до ст.124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченої. Цивільний позов також, не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 3(три) роки.

Відповідно до ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 10.10.2017 року у вигляді 3(трьох) місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3(трьох) років 3(трьох) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати, а після набрання вироком чинності обрати у вигляді тримання під вартою та направити його до установи виконання покарань для відбування покарання.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №3600 від 25.09.2018 року в сумі 286грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя