Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/906/2018 Справа №641/9656/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
секретаря ОСОБА_6 ,
при розгляді у підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувального акту в кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 60000262 від 07.02.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України клопотань захисника обвинувачених-адвоката ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту та зміну запобіжного заходу обвинуваченим, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 60000262 від 07.02.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисником обвинувачених-адвокатом ОСОБА_3 заявлені клопотання про повернення обвинувального акту та про зміну запобіжного заходу його підзахисним, при цьому посилався на невідповідність обвинувального акту нормам кримінального процесуального законодавства, невручення належним чином завіреної копії обвинувального акта, відсутність в обвинувальному акті обґрунтованої підозри його підзахисних.
Також захисником заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисним посилаючись на те, що ОСОБА_4 працює волонтером в громадській організації «Альянс», що здійснює допомогу наркозалежним, крім того, має місце реєстрації у м. Харкові, на утриманні має батьків похилого віку, тобто має стійкі соціальні зв`язки. Також просив, змінити запобіжний захід його підзахисній ОСОБА_5 , при цьому вказав, що остання є цивільною дружиною ОСОБА_4 та здійснює допомогу у волонтерській діяльності чоловіка.
Прокурор заперечувала проти задоволення клопотань захисника обвинувачених, зазначила, що обвинувальний акт відповідає вимогам Закону.

Крім того, прокурором в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України не змінились. В обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прокурор вказала на те, що останні можуть переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання, продовжити свою злочинну діяльність, оскільки не мають законних джерел на існування, вчинили ряд тяжких умисних злочинів з корисливих мотивів, можуть впливати на свідків, серед яких є особа з вигаданими анкетними даними, що свідчить також про те, що вони, перебуваючи на волі, також можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачені підтримали клопотання свого захисника та заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту, прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Вимоги, які законодавець ставить до обвинувального акту, передбачені ст. 291 КПК України, і між інших, в п. 5 вказано, що в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
При цьому, відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положеннями ст. 91 КПК України, передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Частиною 3 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Згідно положення п. а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому можливість зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду справи, коли суд звертає увагу на неконкретність обвинувачення на підготовчому судовому засіданні, а прокурор має можливість у стислі терміни усунути вказані порушення, фактично призводить до порушення як права обвинуваченого на захист, так і до порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження та в кінцевому результаті призводить по порушень вимог ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, нечіткість та неоднозначність обвинувачення порушує права обвинуваченого на захист вже з моменту надання йому копії обвинувального акта, оскільки захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо.
Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме -незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України. Крім того, згідно обвинувального акту в провину ОСОБА_4 інкриміновано незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України. Крім того, згідно обвинувального акту в провину ОСОБА_4 інкриміновано незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України.
Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме -незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України. Крім того, згідно обвинувального акту в провину ОСОБА_5 інкриміновано незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України. Крім того, згідно обвинувального акту в провину ОСОБА_5 інкриміновано незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України.
Так, фабула обвинувального акту не містить відомостей щодо раніше вчинених обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 злочинів, передбачених ст. 309 КК України, тоді як кваліфікація дій вказаних осіб за ч. 2 ст. 307 КК України обумовлена саме посиланням на вчинення ними раніше злочинів, передбачених ст. 309 КК України. Таким чином, обвинувальний акт містить протиріччя між фабулою обвинувального акту та кваліфікацією дій обвинувачених.
Враховуючи, що вказані факти є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Разом з тим, при розв`язанні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою на більш м`який та клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов наступного.
Так, згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою, зокрема, змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 201 КПК України, зокрема, захисник обвинуваченого, до якого застосовано запобіжний захід, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ухвалами слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який в подальшому було продовжено, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейський суд з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кримінальних правопорушень (злочинів), свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу, захисник обвинувачених посилається на недоведеність прокурором підстав, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому ж, заявляє клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, який в тому числі, може бути застосований, при наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, заявляючи клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, захисник обвинувачених не зазначає обставини, які виникли після прийняття або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, які не розглядались судом, та які є підставою для зміни запобіжного заходу. Також, в клопотанні захисника обвинувачених відсутні посилання на наявність достатніх підстав вважати, що змінилися, зникли чи зменшились ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор.
Враховуючи, що в обґрунтування клопотання не наведено будь-яких нових даних, які б свідчили про необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченим, тому на даний час підстав для зміни запобіжного заходу, суд не вбачає.
З огляду на викладене, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, а також виконання процесуальних рішень у справі, суд вважає доцільним продовжити строк тримання під вартою, оскільки на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 60000262 від 07.02.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України КК України повернути прокурору Харківської місцевої прокуратури № 5, для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.
В задоволенні клопотання захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).
Строк дії ухвали до 01 березня 2019 року.
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Суму розміру застави, визначеної ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 88100,00 грн. з покладенням відповідних обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 в разі внесення визначеної суми застави залишити без змін.
Суму розміру застави, визначеної ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 70480,00 грн. з покладенням відповідних обов`язків на обвинувачену ОСОБА_5 в разі внесення визначеної суми застави залишити без змін.
Ухвала суду в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення та набирає законної сили по закінченню строку на її оскарження. В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя- ОСОБА_1