Справа № 752/9351/13-к
Провадження №: 1/752/33/18
ПОСТАНОВА
попереднього розгляду справи

04.12.2018 р.м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

провівши в приміщенні суду попередній розгляд кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановила:
вказана вища кримінальна справа надійшла до суду 9.07.2018 року із Апеляційного суду м. Києва.

Попередній розгляд було вперше призначено на 31.07.2018 року, однак із неявкою учасників процесу та зайнятістю судді в інших колегіях розгляд справи неодноразово відкладався.

Обвинувальний висновок затверджено прокурором Солом`янського району м. Києва.

Вказана кримінальна справа підсудна Голосіївському районному суду м.Києва.

Прокурор просить призначити справу до судового розгляду по першій інстанції, вважає, що порушень вимог кримінально-процесуального закону допущено не було, обвинувальний висновок складено у відповідності до вимог закону, підстав для зупинення чи закриття справи немає, підстав для зміни чи скасування обвинуваченим міри запобіжного заходу також немає, тобто вважає, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст. 237 КПК України.

Захисники та обвинувачені просили суд повернути кримінальну справу на додаткове розслідування, оскільки викладене в обвинувальному акті обвинувачення є неконкретним, під час досудового слідства було допущено ряд порушень прав підозрюваних, що підлягає перевірці саме органом слідства, крім того, не були виконані вказівки Апеляційного суду м. Києва, викладені в ухвалі від 22.03.2012року, зокрема, не усунено суперечність щодо наявності пред`явленого обвинувачення по факту вчинення злочину, передбаченого ст. 263 КК України та одночасна наявність постанови органу досудового слідства про закриття справи в цій частині. На думку захисту, орган досудового слідства під час додаткового розслідування не провів ряд слідчих дій, вказаних в ухвалі апеляційної інстанції, виконання яких під час судового розгляду призведе до надмірної його тривалості.

Заслухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення заявлених клопотань, думку захисників та обвинувачених, суд вважає, що справа підлягає поверненню на додаткове розслідування з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 246 КПК України в редакції 1960 року справа підлягає поверненню на додаткове розслідування із стадії її попереднього розгляду у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання чи досудового слідства були допущені такі порушення вимог кримінально-процесуального кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду. Такими порушеннями закон, крім іншого, визначає, і порушення вимог ч. 4 ст. 374 КПК України в редакції 1960 року щодо обов`язкового виконання вказівок суду при направленні справи на додаткове розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2012 року ухвалою апеляційного суду м. Києва вказана кримінальна справа була повернута прокурору м. Києва на додаткове розслідування, під час проведення якого орган досудового слідства, крім іншого, повинен був усунути неконкретність пред`явленого обвинувачення, провести ряд слідчих дій з метою перевірки, в тому числі, факту застосування недозволених методів слідства, а також версії обвинувачених щодо їх непричетності до вчинення злочину та неправдивості показань потерпілих. Крім того, апеляційний суд звернув увагу на наявність у справі постанови слідства від 15.10.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками ст. 263 КК України. Разом з тим, згідно обвинувального висновку обвинувачені обвинувачуються за таких же обставин, по факту яких відмовлено в порушенні кримінальної справи, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 КК України.

Вказана ухвала суду набрала законної сили та була направлена прокурору м. Києва для виконання.

Після отримання ухвали суду та матеріалів кримінальної справи прокуратура, не виконавши всі вимоги суду, в черговий раз спрямувала кримінальну справу з обвинувальним висновком до суду.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2017 року вказана кримінальна справа на підставі ст. 246 КПК України в редакції 1960 року була повернута на додаткове розслідування з підстав неконкретності пред`явленого обвинувачення, що унеможливлює проведення судового розгляду по суті.

Разом з тим, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2018 року вказана постанова була скасована, а справу повернуто на новий розгляд зі стадії попереднього розгляду, оскільки наведені судом першої інстанції підстави виходять за межі ст. 246 КПК України та можуть бути предметом перевірки під час судового розгляду.

Не дивлячись на вказане вище вважаю, що орган досудового розслідування при направленні справи до суду в 2012 році не виконав вимоги апеляційної інстанції, зокрема, й ті, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та є підставою для повернення справи на додаткове розслідування зі стадії її попереднього розгляду.

Так, поза межами виконання з боку органу досудового слідства залишилась та обставина, що матеріали справи містять постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 15.10.2011 року за ознаками ст. 263 КК України. Разом з тим, згідно обвинувального висновку обвинувачені обвинувачуються за таких же обставин, по факту яких відмовлено в порушенні кримінальної справи, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 КК України. Вказана суперечність є істотним порушенням з боку досудового розслідування, яка жодним чином не перевірялась під час додаткового розслідування та яка не була усунута, хоча на це вказував суд апеляційної інстанції в ухвалі від 22.03.2012 року.

На думку суду, наявність такої суперечності унеможливлює призначення справи до судового розгляду.

Крім того, слід вказати на те, що вказана підстава для повернення справи на додаткове розслідування не була предметом розгляду в апеляційній інстанції 18.06.2018 року, тому суд першої інстанції вправі повернути справу повторно на додаткове розслідування з нових підстав, передбачених ст. 246 КПК України, які вказані вище.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про повернення справи на додаткове розслідування, вважає за необхідне звернути увагу органу слідства на неконкретність пред`явленого обвинувачення, про яке також вказував суд апеляційної інстанції 22.03.2012 року та яке не було усунуто. Європейський суд з прав людини неодноразово звертає увагу на те, що обвинувачення є основним механізмом з боку держави і його конкретність та вмотивованість має велике значення з метою дотримання основних прав обвинуваченого, зокрема, його права на захист та на справедливий суд.

За таких обставин, вважаю, що під час проведення додаткового розслідування та формулювання нового обвинувачення орган слідства повинен виконати вимоги апеляційної інстанції, вказані в ухвалі від 22.03.2012 року.

Крім того, заслуговують на увагу і доводи захисту про те, що ряд слідчих дій під час додаткового розслідування були проведені з порушенням вимог кримінально-процесуального закону та фактично зібрані докази є недопустимими. Ряд слідчих дій, на яких наполягав захист і про які вказувала апеляційна інстанція взагалі не були проведені. Надання судом судових доручень і фактично покладення на суд функції органу досудового слідства призведе до порушення принципу змагальності та безсторонності суду, а також призведе до порушення розумних строків судового розгляду. Тому вказані обставини також повинні бути перевірені, а вказівки суду апеляційної інстанції та суду першої інстанції виконані під час додаткового розслідування.

Враховуючи те, що обвинувальний висновок було затверджено прокурором Солом`янського району м. Києва, державне обвинувачення в суді підтримує прокурор Київської місцевої прокуратури № 1, суд вважає за доцільне спрямувати справу до прокуратури м. Києва для визначення органу досудового розслідування, який буде виконувати постанову суду.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 237, 244, 246 КПК України, суд

постановив:
кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, повернути прокурору м. Києва для організації додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення учасники процесу мають право подати апеляції до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1