Провадження № 1-кп/638/1385/18
У Х В А Л А
іменем України
04 грудня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі колегії суддів

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2 ,

судді- ОСОБА_3 ,

за участі секретаря - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Харків обвинувальний акт, що надійшов від прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003432 від 08.09.2018 відносно:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт Манченки, Харківського району, Харківської області, громадянка України, українка, непрацююча, одружена, з повною середньою освітою, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні має малолітню дитину 2016 року народження, раніше не судима, в скоєнні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харків, громадянин України, українець, непрацюючий, одружений, освіта повна середня, має трьох малолітніх дітей, 2007, 2010, 2016 років народження, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий в скоєнні кримінальних правопорушень, злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України, -

встановив:
30 листопада 2018 року до суду надійшов обвинувальний акт стосовно вказаних осіб.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе застосувати відносно обвинувачених, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, бо вони можуть переховуватись від суду, про що свідчить його попередня поведінка, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить уникнення ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_6 покладалась на розсуд суду при вирішенні вказаного питання.
Обвинувачений ОСОБА_7 покладався на розсуд суду при вирішенні вказаного клопотання.
Захсиники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали позицію своїх підзахисних та просили вирішити вказане питання на розсуд суду.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до них документи відносно обвинувачених колегія суддів приходить до висновку про задовлення клопотань прокурора.
Відповідно до ст. 314 КПК України, що регламентує порядок проведення судом підготовчого судового засідання за пред`явленим обвинуваченням, на даній стадії судового розгляду, не вправі давати будь яку оцінку формулюванню обвинувачення, в тому числі і щодо повноти та правильності пред`явленого обвинувачення.
Беручи до уваги те, що від прокурора надійшло клопотання про про обрання запобіжного заходу обвинуваченим тримання під вартою обвинуваченому, то колегія суддів вважає за можливе обрати їм запобіжний захід у виді утримання під вартою, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченим запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала, та на теперішній час продовжують існувати ризики, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопрушення.
Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» № 42310/04, 21 квітня 2011 року, відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови", № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007року) ".

Водночас КПК встановлює загальне положення, відповідно до якого для оцінки потреб досудового розслідування суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Відповідно до статті 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК та розширеному тлумаченню не підлягає.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При вирішенні питання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу - тримання під вартою також судом враховується той факт, що обвинувачені, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого їм в вину діяння, надає можливість перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинувачених від суду.
Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть не виконувати покладені на них процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, чинити перепони встановленню істини під час судового слідства, а також, знаходячись на свободі можуть продовжувати свою злочинну діяльність. Також зазначене свідчить і про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Даних про стан здоров`я, які унеможливлюють прибування в умовах ізоляції від суспільства суду не надано.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу колегія також враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини та утриманців, наявність у обвинуваченого постійного міста роботи, репутацію обвинуваченого, майновий стан обвинуваченого, наявність чи відсутність судимостей у обвинуваченого, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Колегія суддів також вважає встановленим існування ризиків передбачених п.1. п.5. ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотань колегією суддів вивчена можливість щодо не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1. п.5. ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 , та ОСОБА_11 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачуються, колегія суддів не вбачає можливим обрати інші запобіжні заходи обвинуваченим.

Застава, як альтернатива запобіжному заходу тримання під вартою, колегією суддів не застосовується, з огляду на те, що правопорушення вчинено з насильством.

Відповідно до п. 1ч. 4 ст. 183 КПК України застава не визначається у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування. Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за недоцільне визначення застави у вищевказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 54, 314 - 316 КПК України, колегія суддів

постановила:
Обрати обвинуваченій ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді утримання під вартою на 60 днів до 02.02.2019 року 24:00 год.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді утримання під вартою на 60 днів до 02.02.2019 року 24:00 год.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3