ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/861/18 Справа № 184/338/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши 19 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000017 за апеляційними скаргами прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 червня 2018 року, щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, в провадженні Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за ст.. 187 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Курськ, Російська Федерація, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 15.02.2001 року за ч.2 ст. 141 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 19.06.2003 року Орджонікідзевським міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 03.03.2009 року Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 19.02.2010 року Орджонікідзевським міським судом за ч. 2 ст. 186, ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 24.12.2013 року по відбуттю покарання;
- 23.07.2014 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 125 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 22.01.2015 року штраф замінений на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт;
- 09.07.2015 року Солом`янським райсудом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців 3 днів позбавлення волі;
- 30.11.2015 року Орджонікідзевським міським судом за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців 3 днів позбавлення волі. 21.07.2017 року звільнений з Коростенської виправної колонії №71 по відбуттю покарання;
- 06.10.2017 року Орджонікідзевським міським судом за ч. 2 ст. 186, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Визначення Апеляційного суду Дніпропетровської області м. Кривий Ріг від 05.12.2017 року вважати засудженим за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. Вирок вступив в законну силу 05.12.2017 року, судимість не погашена,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_10 ,
обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ,
захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, визнано винним за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, та визнано винним за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України і призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Згідно ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_8 покарання частково приєднано не відбуту частину покарання у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 та ОСОБА_13 матеріальні збитки в розмірі 2329 грн. 00 коп.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта на суму 572,00 грн..
Доля речових доказів вирішена судом у відповідності до вимог закону.
ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за цим вироком визнано винними та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.
01 січня 2018 року приблизно о 18 годині в м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебували у дворі будинку АДРЕСА_4 , де побачили раніше незнайомих їм ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , котрі сиділи у бесідці, яка розташована у дворі вказаного житлового будинку. В цей же день та час ОСОБА_9 із корисливих спонукань запропонував ОСОБА_8 здійснити відкрите викрадення майна, яке належить ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , на вказану пропозицію ОСОБА_8 погодився.
В той же ж день та час ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_4 , вступили між собою у злочинну змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, з метою незаконного заволодіння майном, яке належить ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ..
Після цього, в той же ж день близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_8 : з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_4 , дочекались, коли ОСОБА_12 та ОСОБА_15 вийшли із двору вказаного житлового будинку та попрямували у сторону будинку АДРЕСА_5 . Після чого, в той же ж день близько 23 години 05 хвилин ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на вчинення відкритого викрадення чужого майна, діючи умисно з єдиним умислом, наздогнали ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , які в той час перебували на алеї поблизу будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, протиправно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я наздогнав потерпілу ОСОБА_16 та умисно вдарив останню ногою по ногах, від чого ОСОБА_15 впала на землю обличчям донизу. Після чого, ОСОБА_9 коліном своєї ноги з достатньою силою умисно придавив тіло потерпілої ОСОБА_17 до землі, чим обмежив потерпілу чинити будь-які дії щодо пересування та супротиву. Утримуючи, таким чином, потерпілу ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, повторно, з корисливих спонукань, дістав з карману пальто ОСОБА_17 мобільний телефон марки «Nokiа» моделі 1110, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 403 грн. 90 коп., в котрому знаходились сім-карти оператору мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС», вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 50 грн. за кожну сім-карту та мобільний телефон марки «Nokia» моделі Х2-00, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 209 грн. 70 коп., в котрому знаходились сім-карти оператору мобільного зв`язку «Київстар» та «Лайф», вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 50 грн. за кожну сім-карту, а також відкрито шляхом зняття з правої руки заволодів належними потерпілій ОСОБА_18 золотою обручкою 585 проби вагою 1 грам, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 880 грн. та золотим кільцем 585 проби вагою 1 грам, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 990 грн..
В той же ж день та час, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи сумісно, маючи єдиний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, наздогнав ОСОБА_12 на алеї поблизу будинку № 30 по вул. Горького в м. Покров Дніпропетровської області, де ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, протиправно, застосовуючи до ОСОБА_12 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, умисно вдарив його своєю ногою по ногах, від чого ОСОБА_12 впав на землю. Після цього, ОСОБА_8 з метою подавления волі потерпілого до супротиву, вдарив ОСОБА_12 головою об дерево та придавив тіло потерпілого своїм коліном до землі, тим самим обмежив останнього чинити будь-які дії, щодо пересування та супротиву. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_16 спричинені тілесні ушкодження у вигляді рубця лобу, який утворився на місці загоєння поверхневої забитої рани або глибокого садна, садна верхньої губи, які згідно висновку експерта № 52 від 29.01.2018 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи сумісно з ОСОБА_9 , відкрито, повторно, з корисливих спонукань дістав з кишені куртки потерпілого ОСОБА_12 мобільний телефон марки «НUАWЕІ» моделі LUA-U22, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 1469 грн. 30 коп., гроші в сумі 250 грн., які знаходились у кишені брюк потерпілого ОСОБА_12 .. Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, в подальшому викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 1719 грн. 30 коп., а потерпілій ОСОБА_18 матеріальні збитки на загальну суму 2683 грн. 60 коп..
01 січня 2018 року приблизно о 18 годині ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували у дворі будинку АДРЕСА_4 , де побачили раніше незнайомих їм ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , котрі сиділи у бесідці, яка розташована у дворі вказаного житлового будинку. В цей же день та час, ОСОБА_9 із корисливих спонукань запропонував ОСОБА_8 здійснити відкрите викрадення майна, яке належить ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , на вказану пропозицію ОСОБА_8 погодився.
В той же день та час ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_4 , вступили між собою у злочинну змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна і а застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, з метою незаконного заволодіння майном, яке належить ОСОБА_12 та ОСОБА_18 ..
Після цього, в той же ж день близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_4 , дочекались, коли ОСОБА_19 та ОСОБА_15 вийшли із двору вказаного житлового будинку та попрямували у сторону будинку АДРЕСА_5 .
Після чого, в той же ж день близько 23 години 05 хвилин ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на вчинення відкритого викрадення чужого майна, діючи умисно з єдиним умислом, наздогнали ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , які в той час перебували на алеї поблизу будинку АДРЕСА_5 , діючи сумісно, де ОСОБА_8 , діючи сумісно з ОСОБА_9 , маючи єдиний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, наздогнав ОСОБА_12 на алеї поблизу будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, протиправно, застосовуючи до ОСОБА_12 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, умисно вдарив його своєю ногою по ногах, від чого ОСОБА_12 впав на землю. Після цього, ОСОБА_8 з метою подавления волі потерпілого до супротиву вдарив ОСОБА_12 головою об дерево та придавив тіло потерпілого своїм коліном до землі, тим самим обмежив останнього чинити будь-які дії щодо пересування та супротиву. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_16 спричинені тілесні ушкодження у вигляді рубця лобу, який утворився на місці загоєння поверхневої забитої рани або глибокого садна, садна верхньої губи, які згідно висновку експерта № 52 від 29.01.2018 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи умисно сумісно з ОСОБА_9 , відкрито, повторно, з корисливих спонукань дістав з кишені куртки потерпілого ОСОБА_12 мобільний телефон марки «НUАWЕІ» моделі LUA-U22, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 1469 грн. 30 коп., грошові кошти в сумі 250 грн., які знаходились у кишені брюк потерпілого ОСОБА_12 ..
В той же ж день та час ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на вчинення відкритого викрадення чужого майна, діючи з єдиним умислом, наздогнав ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , які в той час перебували на алеї поблизу будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 , діючи сумісно з ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, протиправно, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я наздогнав потерпілу ОСОБА_16 та умисно вдарив останню ногою по ногах, від чого ОСОБА_15 впала на землю обличчям донизу. Після чого, ОСОБА_9 коліном своєї ноги з достатньою силою придавив тіло потерпілої ОСОБА_17 до землі, чим обмежив потерпілу чинити будь-які дії, щодо пересування та супротиву. Утримуючи, таким чином, потерпілу ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, повторно, з корисливих спонукань, дістав з карману пальто ОСОБА_17 мобільний телефон марки «Nокіа» моделі 1110, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 403 грн. 90 коп., в котрому знаходились сім-карти оператору мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС», вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 50 грн. за кожну сім-карту та мобільний телефон марки «Nokia» моделі Х2-00, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 209 грн. 70 коп., в котрому знаходились сім-карти оператору мобільного зв`язку «Київстар» та «Лайф», вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 50 грн. за кожну сім-карту, а також відкрито шляхом зняття з правої руки заволодів належними потерпілій ОСОБА_18 золотою обручкою 585 проби вагою 1 грам, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 880 грн. та золотим кільцем 585 проби вагою 1 грам, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 312-18 від 05.02.2018 року складає 990 грн.. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли, в подальшому викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 1719 грн. 30 коп., а потерпілій ОСОБА_18 - матеріальні збитки на загальну суму 2683 грн. 60 коп.
В апеляції:
- прокурор просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.12.2017 року у виді 1 року позбавлення волі, визначивши ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 7 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Вирок стосовно ОСОБА_9 , прокурором не оскаржується.
Прокурор в обґрунтування вказав, що не оскаржує фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинувачених, кожного із них окремо, однак вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання ОСОБА_8 у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує на те, що рішення щодо призначення ОСОБА_8 за сукупністю вироків у виді 5 років позбавлення волі є необґрунтованим та невмотивованим.
Вважає, що судом не було враховано, що ОСОБА_8 протягом 2009-2017 р.р. вчинив ряд умисних злочинів проти власності, за які відповідно до вироків від 30.03.2009, 19.02.2010, 09.07.2015, 05.12.2017 років був засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі. Окрім того, без належної уваги суду залишилась тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, стійкість умислу засудженого, його посткримінальну поведінку. ОСОБА_8 вину за ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, бажання виправити ситуацію не виявив, шкоду заподіяну своїми злочинними діями не відшкодував, працездатний, але не працевлаштувався. Прокурор зауважує, що вказані факти у своїй сукупності можуть свідчити про стійку спрямованість засудженого на протиправне збагачення та злочинний спосіб життя.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.
В обґрунтування зазначає, що вина обвинувачених не доведена належним чином доказами. Вважає, що доказова база, яка б дійсно підтверджувала здійснення обвинуваченими злочинів, у яких вони звинувачуються, у рішенні суду не наведена та не проаналізована належним чином. Зазначає, що особи нападників встановлені не були і вина обвинувачених не є доведеною лише те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спілкувалися з потерпілими у той день, не може бути доказом того, що саме ОСОБА_20 та ОСОБА_21 вчинили щодо потерпілих кримінальне правопорушення. Також вказує на те, що судом не було встановлено та досліджено, яким чином такі речі потрапили до обвинувачених, і чи причетні обвинувачені особисто до вчинення кримінального правопорушення. Доводи обвинувачених щодо їх невинуватості не були спростовані стороною обвинувачення за допомогою переконливих доказів, які б не викликали достатньо вагомих сумніві. Захисник зауважує, що при винесені вироку, судом не були належним чином проаналізовані докази щодо обставин справи, не була доведена вина обвинувачених.
Обвинувачений ОСОБА_9 в своїй апеляції також просить скасувати вирок і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на недоведеність обвинуваченням його вини в інкримінованому йому злочині. Вказує, що вина його повністю не доведена, свідки не дають прямих показів, а плутаються в них і дають тільки приблизні варіанти відповідей.
Заслухавши обвинувачених та їх захисників, які кожен окремо так і разом підтримали апеляцію обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та як кожен окремо так і разом заперечували проти апеляції прокурора, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарг обвинуваченого та захисника та підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Доводи в апеляційних скаргах захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 щодо недоведеності їх вини в скоєні інкримінованого їм злочину за ч.2 ст. 186 КК України з посиланням на покази потерпілих, які не бачили їх облич та свідків, які на їх думку плуталися в показах, перевірені апеляційним судом, і колегія суддів, вважає їх безпідставними і необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими у суді першої інстанції в їх сукупності доказами.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зазначені у ст. 91 КПК обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні ними інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Так, судом першої інстанції безпосередньо встановлено, що попередньо домовившись з метою незаконного заволодіння чужим майном, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна обвинувачені 01 січня 2018 року близько 23 годин 00 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_8 попередньо домовившись, застосувавши до потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 насильство, яке не є небезпечним для їх життя, а саме обвинувачений ОСОБА_9 вдарив своєю ногою по ногах потерпілої ОСОБА_13 , яка впала обличчям на землю та придавив її тіло до землі, чим обмежив потерпілу чинити йому опір відкрито дістав із її пальто мобільний телефон марки Nokia моделі 1110 з сімкарткою та мобільний телефон марки Nokia моделі Х2-00 та зняв шляхом зняття з правої руки потерпілої золоту обручку та золоте кільце. В цей же час ОСОБА_8 вдарив своєю ногою потерпілого ОСОБА_12 , який впав на землю після чого для подолання його супротиву ОСОБА_8 вдарив потерпілого головою об дерево та придавив його тіло своїм коліном до землі і дістав з кишені куртки потерпілого мобільний телефон марки HUAWEI моделі LUA U22 та грошові кошти в сумі 250 грн.
За показами свідка ОСОБА_22 наданими у суді першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_23 ОСОБА_24 , у якого була перемотана рука, вже 2 січня 2018 року пізно вночі о 24-00 годин прийшли до неї додому і ОСОБА_25 запропонував їй купити телефон Хуавей за 600 грн., на що вона погодилася і обвинувачені гроші поділили між собою.
Свідок ОСОБА_26 , будучи допитана у суді, вказувала, що вночі 2 чи 3 січня 2018 року до неї на таксі приїхав ОСОБА_23 , запропонував їй поїхати до ломбарду і на свій паспорт здати золоте кільце та мобільний телефон.
Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , пояснюючи у суді обставини скоєння проти них злочину зазначали, що в поліції вони впізнали осіб, які вчинили проти них злочин, а саме ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .
Встановлені судом першої інстанції вказані обставини підтверджуються не тільки показами потерпілих та свідків, а іншими дослідженими письмовими доказами в їх сукупності, а саме протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 06.01.2018 року, де потерпілі кожен окремо впізнали ОСОБА_25 та ОСОБА_9 як осіб які вчинили проти них злочин і з якими вони в цей день до вчинення злочину спілкувалися. Протоколом слідчого експерименту від 20.02.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_12 , де зафіксовані обставини вчинення злочину проти потерпілого. Протоколом огляду предмету від 15.01.2018 року, де ОСОБА_9 добровільно видав мобільний телефон марки Нокіа-1110 чорного кольору, який був викрадений у потерпілої ОСОБА_13 . Протоколом від 06.01.2018 року огляду і вилучення у свідка ОСОБА_22 мобільного телефону HUAWEI моделі LUA U22 чорного кольору належного викраденого у потерпілого ОСОБА_12 . За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.01.2018 року, свідок ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_8 , який разом з ОСОБА_9 продав їй вказаний вилучений у неї телефон.
Є безпідставним посилання захисника в апеляції на необ`єктивність і помилковість прийняття судом до уваги показів свідка ОСОБА_26 , так як його покази підтвердженні дослідженим у суді копією договору про надання фінансового кредиту під заставу від 02.01.2018 року Повного товариства Маленик Т.В. Батура Р.В. Ломбард Гарант, де зафіксовано що ОСОБА_26 здала до ломбарду два золотих кільця за що отримала 1650 грн. та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, де свідок ОСОБА_26 впізнала ОСОБА_9 , який разом з ОСОБА_8 приїздив до неї додому вночі 02.01.2018 року, після чого вони поїхали до ломбарду, де на її ім`я здали золоті кільця.
Надані потерпілим та свідками покази у суді першої інстанції узгоджуються між собою і дослідженими доказами наявними в кримінальному провадженні та не мають суттєвих суперечностей.
Наявність даних або доказів, які б свідчили про неправдивість їх показів або неналежність чи недопустимість доказів покладених в основу вироку не встановлено, а ствердження захисника та обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляціях про недоведеність, що саме обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з посиланням на покази потерпілих, які свідчили, що особи, які на них напали були в капюшонах, спростовується вищевказаними наведеними обставинами і дослідженими безпосередньо судом першої інстанції доказами та фактично такі доводи зводяться до переоцінки показів потерпілих та свідків, а тому апеляційним судом до уваги не приймаються.
Таким чином, висновок суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинені ними злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції оцінені досліджені ним докази з дотриманням критерію доведення поза розумним сумнівом.
Дослідженні у суді першої інстанції докази в повному обсязі, враховуючи покази потерпілих і свідків у їх сукупності, об`єктивно і безсумнівно доводять, що саме обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_27 вчинили злочин відносно потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів під час перевірки кримінального провадження не виявлено.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора з приводу того, що вирок є несправедливим у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 з посиланням на м`якість призначеного судом покарання, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні міри і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який є тяжкими, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв злочин в період не знятої і непогашеної судимості, вину свою не визнав, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілих,які просили покарати по закону, матеріальний збиток потерпілим не відшкодовано. До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд визначив рецидив злочинів. Обставин, що пом`якшують судом не встановлено.
На переконання колегії суддів, покарання, призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції в межах санкції інкримінованої статті більше мінімального строку із застосуванням положень ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, при зазначеному, є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Ствердження прокурора, що суд мав обрати більш тяжче покарання враховуючи ті обставини, що обвинувачений скоїв умисний корисливий тяжкий злочин, вину свою не визнав, матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував, є особою неодноразово судимою, непрацючою, колегія суддів, вважає їх необґрунтованими, оскільки під час ухвалення вироку вказані обставини, як зазначено вище судом першої інстанції враховані у сукупності з іншими, та саме з їх урахуванням було призначено покарання обвинуваченому.

Тому, підстав для скасування вироку і призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання за апеляційною скаргою прокурора, колегія суддів не вбачає.

З огляду на вище наведене, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, і призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 більш суворішого з тих мотивів, які наведені в апеляційних скаргах захисника, обвинуваченого та прокурора, оскільки судом ухвалено вирок, який є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, вирок без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 червня 2018 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3