УХВАЛА
підготовчого судового засідання
09.04.2019 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рига, Республіка Латвія, латиша, громадянина Латвії, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (мобільний засіб зв`язку відсутній )
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15,ч.1 ст. ст.185 КК України,
Сторона обвинувачення - прокурор Львівської мійсцевої прокуратури №3 ОСОБА_5
Учасники судового провадження:
Сторона захисту адвокат ОСОБА_6
Представник потерпілого ТзОВ " Ашан Україна Гіпермаркет"

В С Т А Н О В И В :
Таким чином, вважають слідчий та прокурор, встановлено достатність підстав для обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжцка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України.
09 листопада 2017 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу та на виконання розпорядження керівника апарату суду №111/Р, передано судді ОСОБА_11 , а відтак, 21.02.2019 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, - неможливістю суддею ОСОБА_11 здійснювати свої професійні обов`язки, передано судді ОСОБА_1 .
Відповідно до ухвали судді від 28 лютого 2019 року обвинувальний акт призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 11 березня 2019 року.
У вказаний день судове засідання не відбулося, у зв`язку із неявкою обвинуваченого.
В чергове підготовче судове засідання обвинувачений теж не прибув, хоч судом й вживаються заходи для його виклику.
За матеріалами судової справи встановлено, що 13 жовтня 2016 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 призначено у підготовче судове засідання суддею ОСОБА_10 , однак таке неодноразово переносилося, із за неявки обвинуваченого та відповідно до ухвали суду від 07 лютого 2017 року судове провадження зупинено та оголошено розшук обвинуваченого (ас. 52).
Згідно повідомлення заступника начальника СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 від 17.07.2017 року, що здійснено на запит суду, - на виконання ухвали суду оперативним підрозділом Франківського ВП ГУ НП у Львівській області заведено ОРС категорії «Розшук» (ас. 62 -64).
Згідно повідомлення начальника Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_13 від 12.02 2019 року, 10 травня 2018 року гр.. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений правоохоронними органами Латвії до 10 місяців ув`язнення (ас. 70).
Відповідно до повідомлення т.в.о. начальника сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУ НП у Львівській області від 05 лютого 2019 року проінформовано начальника Франківського ВП ГУ НП у Львівській області про те, що 17 липня 2018 року на його адресу було надіслано повідомлення НБЦ Інтерполу в Латвії про встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 (ас.71 73).
Однак, отримавши таку інформацію, начальник Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_13 про встановлений факт суд не повідомив, жодних заходів щодо вирішення питання про затримання та етапування обвинуваченого, не вжив.
За таких обставин, було надано можливість ОСОБА_14 , відбкте призначене йому покарання на батьківщині, а відтак встановлене раніше місце знаходження обвинуваченого знову втрачено.
Отже, є очевидним, що судом вживалися заходи щодо розшуку та приводу обвинуваченого, починаючи з 21 жовтня 2016 року, однак такі заходи є безуспішними в силу формального підходу органів досудового розслідування та процесуального керівництва щодо встановлення даних на особу, а відтак, формального розшуку, зважаючи на те, що під час розшуку обвинувачений перетнув кордон та виїхав за межі України.
Під час чергового підготовчого судового засідання, при вирішенні питань, передбачених ст. 314 -316 КПК України, прокурор повідомив суду, що йому невідоме місцезнаходження обвинуваченого, як невідомі адреси, за якими можна викликати обвинуваченого. Прокурор також не зміг повідомити суд про позитивність результатів оголошеного судом розшуку станом на час розгляду справи, хоч зобов`язаний діяти активно , з огляду на вимоги ст.. 36 КПК України. Натомість прокурор в судовому засіданні в черговий раз пороти проведення підготовчого судового засідання заперечив та заявив клопотання в якому зазначив, що у даному випадку слід скерувати повістку обвинуваченому на адресу: АДРЕСА_1 , ствердивши, що даних про те, що ОСОБА_4 перебуває на території України і зокрема м. Львова, у нього немає.
Представник потерпілої сторони з позицією прокурора погодився а адвокат поклалась на розсуд суду, зазначивши що їй теж не відоме місце перебування її підзахисного.
Заслухавши пояснення і висновки прокурора, домку представника потерпілої сторони та адвоката, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, в частині змісту обвинувального акта на його відповідність вимогам процесуального законодавства й інші процесуальні питання, які вирішувалися в порядку ст. 314 -315 КПК України з можливістю встановити місцезнаходження обвинуваченого та механізм його повідомлення чи приводу, врахувавши результати його розшуку трьохрічного розшуку та перспективність доручення розшуку Інтерполу чи заочного розгляду обвинувального акта, вважаю, що судом вичерпано допустимі процесуальні варіанти та можливості щодо забезпечення явки обвинуваченого.
Основною опричною вказаних обставин є відсутність в обвинувальному акті належним чином встановлених анкетних даних обвинуваченого, формальний підхід органів досудового розслідування та процесуальних керівників у формуванні обвинувачення, що й стало наслідком безперспективності процесуальних дій суду, які крім того, є обмеженими на даній стадії кримінального судочинства, а отже обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду з підстав безперспективності оголошеного судом розшуку та наступних підстав.
Як вбачається з обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, вони не відповідають прямим вимогам процесуального закону, а саме п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в анкетних даних обвинуваченого зазначено його місце проживання : АДРЕСА_1 , коли дана інформація не відповідає дійсності, місце реєстрації чи відсутність такого, органом досудового розслідування у обвинувальному акті не встановлена. В анкетних даних значиться, що ОСОБА_4 раніше не судимий, у той час, згідно повідомлення, переклад якого міститься в матеріалах судового провадження (ас. 73) , прізвище та ім`я особи на відповідають ідентичності, а саме в перекладі прізвище значиться ОСОБА_15 / ОСОБА_16 . Також вказується, що останній раніше був засуджений багато разів за кримінальним правом Латвії. Відсутні паспортні дані у той час, коли у повідомленні значиться, що ОСОБА_15 має паспорт громадянина Латвії.
Відсутність вказаних даних позбавляє суд вирішити питань передбачених Главами 42 - 44 Розділу 9 КПК України, а ініціатива публічного обвинувача у вирішенні вказаних питань повністю відсутня.
З урахуванням відсутності даних на особу «підозрюваного» виявляється не можливим виконання судом відповідних процедур, передбачених главою 44 КПК України. Не можливим є також вжиття заходів, передбачених ст.. 323 КПК України та судовий розгляд в порядку, визначеному вказаною нормою закону оскільки санкція статті та тяжкість кримінального правопорушення, обмежують вказані процесуальні дії.
З огляду на відсутність процесуального варіанту для вирішення подальшої можливості проведення підготовчого судового засідання без обвинуваченого, суд став заручником неналежного досудового розслідування.
Крім цього, фактичні обставини які викладені в обвинувальному акті не розкривають змісту кримінального правопорушення, не конкретизовані стан обвинуваченого ( алкогольне чи наркотичне сп`яніння), час коли у нього виник умисел , механізм вчинення злочину, що не відповідає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
В судовому провадженні містяться документи перекладача, проте відсутній обвинувальний акт на мові обвинуваченого, як і інші документи , що повинні гарантувати підозрюваному (обвинуваченому) процесуальне право на користування рідною мовою, а отже і ця обставина позбавляє можливості суд продовжити розгляд обвинувального акта в судовому засіданні.
Суд відхиляє пропозицію прокурора котра полягає у тому, « … що оскільки відсутні процесуальні можливості скерування запиту на видачу обвинуваченого та його екстрадицію до України, необхідно чекати, коли обвинувачений прибуде в Україну самі тоді його затримати...» оскільки така пропозиція не сприймається судом як один із процесуальних варіантів вирішення питання.
Крім цього, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснював повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а заступником керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 , що у свою чергу суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_5 , а останній відповідно до вимог ст.. 36 КПК України, повинен скерувати його до суду. Разом з тим, прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 покладені на нього обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконав.
До суду звернулася особа, процесуальні права та обов`язки якої, у даному кримінальному провадженні, не підтверджені.
Покликання заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 у супровідному листі на п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, стосується прокурора призначеного у порядку, передбаченому ст. 37 КПК України, який зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну із дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України. Як вбачається із розписки про отримання копії обвинувального акт, такий вручено 29 вересня 2016 року, тобто у день затвердження, проте до суду обвинувальний акт поступив тільки 13 жовтня 2016 року тобто через чотирнадцять днів після його затвердження, що суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої, прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду. При цьому, будь які дані, що обвинувальний акт скеровувався поштою, відсутні.
Не дотримання прокурором вимог, передбачених ст. 28 КПК України, призвело до порушення прав обвинуваченого передбачених ч. 1 ст. 21 КПК України на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, а також ст. ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» згідно з якою, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Крім того вказана обставина дала можливість обвинуваченому покинути Україну.
Як наслідок вищенаведених невідповідностей обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, обвинувачений жодного разу не прибув у підготовче судове засідання, а у суду не має процесуальних підстав для вжиття інших заходів для забезпечення його явки, оскільки відсутні дані про його належне повідомлення, дані про наявність документів на особу.
З огляду на викладене, є очевидною невідповідність обвинувального акта прямим вимогам процесуального законодавства, його пряма невідповідність п. п. 2, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому, за даних обставин, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду та згідно з вимогами ст. 314 КПК України, підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону, а саме: належного встановлення даних на обвинуваченого, у тому числі його фактичного місця проживання і реєстрації та викладення фактичних обставин у відповідності до кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 26, 91, 110, 214, 284, 291, 314 316 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_17