Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/138/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 273 (220) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції)

володільця майна ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.11.2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області та накладено арешт на майно власником якого є ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на 16 бочок об`ємом приблизно 200 л., в яких мається рідина із чітким запахом нафтопродуктів; пусті каністри, які мають чіткий запах нафтопродуктів; пристосування для перекачки пального - 3 шт; 6 каністр із рідиною яка має запах нафтопродуктів; конверт №1 із документацією, опечатаний підписами слідчого, ОСОБА_8 та понятих, власником яких є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання слідчий обґрунтував тим, що у ході виконання спільних координаційних заходів, визначених постановами міжвідомчих нарад у Знам`янській місцевій прокуратурі від 17.10.2018 та у прокуратурі Кіровоградської області від 23.10.2018р., щодо протидії нелегальному виробництву та реалізації нафтопродуктів на території м. Світловодська, Кіровоградської області виявлено факти незаконного функціонування 2 об`єктів зберігання, виробництва та реалізації нафтопродуктів. За відсутності передбачених законодавством дозвільних документів для безпечного функціонування вибухонебезпечних об`єктів та об`єктів підвищеної небезпеки у гаражному боксі та на прилеглій до нього території, розташованій біля газорозподільчого пункту АДРЕСА_1 невстановленими особами здійснюється незаконне виготовлення, зберігання та збут нафтопродуктів (бензину та дизельного палива).

Як свідчить інформація контролюючих органів, документи дозвільного характеру, зокрема щодо законного функціонування вищезазначеного вибухонебезпечного підприємства відсутні. Зазначене свідчить про наявність порушення правил безпеки на вибухонебезпечних об`єктах, що створює загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.

Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.11.2018 року, вказане клопотання слідчого задоволено.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вказав, вилучене майно, а саме: 16 бочок об`ємом приблизно 200 л., в яких мається рідина із чітким запахом нафтопродуктів; пусті каністри, які мають чіткий запах нафтопродуктів; пристосування для перекачки пального - 3 шт; 6 каністр із рідиною, яка має запах нафтопродуктів; конверт №1 із документацією, опечатаний підписами слідчого, ОСОБА_8 та понятих, є предметом та знаряддями вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення зберігання вказаного майна, необхідно накласти арешт на них, із забороною на їх використання, розпорядження, оскільки це може призвести до зникнення, втрати, пошкодження цього майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з вказаним рішення слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого суді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, не обґрунтованою та не вмотивованою, враховуючи наступне.

28.11.2018 р. працівниками Світловодського відділу поліції на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 .

З вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що обшук проведений в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0061985 від 21.11.2018 р. за фактом вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 273 КК України, а саме порушення правил безпеки на вибухонебезпечних підприємствах або у вибухонебезпечних цехах особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо воно створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.

Слідчим суддею не надано оцінку доводам третьої особи, що належність підприємства (цеху) до вибухонебезпечних визначається не характером наслідків, що настали, а категорією і класом виробництва за вибухонебезпечністю, встановленими технологічним регламентом (див. п. 15 постанови ПВСУ «Про судову практику в справах, пов`язаних із порушенням вимог законодавства про охорону праці» від 10 жовтня 1982 р. № 6 (Збірник постанов Пленуму Верховного Суду України у кримінальних справах. - X.: Одіссей, 2001. - С. 175). Ці категорії, класи і їм подібні характеристики встановлюються проектними організаціями, міністерствами, виробничими об`єднаннями, органами Держтехнагляду і деякими іншими організаціями, як для підприємства в цілому, так і для окремої його черги або пускового комплексу, а також для різноманітних основних (цех, ділянка, відділення) і допоміжних (склади, лабораторії) виробничих підрозділів, зовнішнього обладнання, вугільних пластів та інших об`єктів промисловості, сільськогосподарських і інших підприємств.

Таким чином, місцем вчинення злочину, передбаченого ст. 273 КК України, не можуть визнаватися об`єкти невиробничого призначення. Натомість, працівниками поліції проведено обшук вказаного домоволодіння, яке жодним чином не може бути визнаним об`єктом виробничого призначення (вибухонебезпечним підприємством або вибухонебезпечним цехом).

Судом безпідставно та необґрунтовано було відмовлено у задоволенні клопотання про перегляд у судовому засіданні відеозапису, який здійснювався під час обшуку, оскільки особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт прямо посилалася на вказаний відеозапис, з якого вбачається, що приміщення де зберігалося вилучене майно не є вибухонебезпечним підприємством або вибухонебезпечним цехом, відповідно вилучене майно не може вважатися доказом вчинення злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.273 КПК України.

Захисник зазначає, що у оспорюваній ухвалі слідчий суддя посилається на свідчення свідка ОСОБА_10 , однак при цьому суд не приймає до уваги, що свідком повідомлено про те, що він бачив як до гаражних боксів біля газорозподільчого пункту АДРЕСА_1 під`їзджають вантажні автомобілі та мікроавтобуси та їх там заправляють із каністр.

Однак, вказаний свідок не вказує, що такі дії здійснюються, безпосередньо з гаража, що належить ОСОБА_8 , а бокси на які вказує свідок не належать ОСОБА_8 , що було підтверджено у ході проведення обшуку та під час судового розгляду клопотання.

Проте, обшук вказаних боксів не проводився взагалі, обшук здійснено виключно гаражів та домоволодіння ОСОБА_8 , що суперечить свідченням свідка ОСОБА_10 , які покладені в обґрунтування клопотання про накладення арешту, адже вказаний свідок не свідчив про виключно про гаражні бокси, обшук яких не здійснювався.

Не обґрунтованими є також посилання суду на свідчення свідка ОСОБА_11 , оскільки вказана особа є не встановленою, судом навіть не зазначено його прізвище.

Крім того, слідчим не були встановлені та допитані особи, на яких вказує свідок ОСОБА_11 , а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_8 такі особи були відсутні.

Крім того, свідчення свідка ОСОБА_11 суперечать свідченням попереднього свідка ОСОБА_10 , адже в них наводяться інші обставини, а саме нібито, що у гаражних боксах (які не мають відношення до домоволодіння ОСОБА_8 ) здійснюється виготовлення, зберігання та реалізація нафтопродуктів, що не є складом злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.273 КК України.

В мотивувальних частинах ухвал про надання дозволу на проведення обшуку від 27.11.2018р., так і в ухвалі про арешт майна від 30.11.2018р. вказано, що обшук, мав проводитися у гаражних боксах біля газорозподільного пункту АДРЕСА_1 . Однак, газорозподільний пункт №12 знаходиться на відстані більш ніж 100 метрів від домоволодіння ОСОБА_8 .

Судом здійснено посилання на документацію, яка була виявлена під час обшуку, однак суд не дослідив відеозапис для встановлення обставин виявлення вказаних документів.

Натомість, ОСОБА_8 слідчому судді надав пояснення, що слідчими було виявлено та вилучено з гаражу сертифікати на пальне, які ОСОБА_8 отримав разом із придбаним дизельним паливом (яке придбав для власного використання), накладна, яка була залишена у його машині ОСОБА_14 , який може підтвердити дані обставини, також там містилися його записи кількості придбаного пального. Крім того, як пояснив ОСОБА_8 інші документи, які були вилучені слідчим, наскільки пам`ятає ОСОБА_8 можуть йому не належати, а могли бути залишені особами, які за домовленістю неодноразово використовували оглядову яму у його гаражі, а ОСОБА_8 не звертав увагу на ці папери, тому не викинув їх.

Судом відображено недостовірні відомості, які зазначив слідчий у клопотанні про накладенні арешту, а саме, про те що підчас приведення обшуку ОСОБА_8 чітких пояснень, що наявності такої кількості нафтопродуктів надати не міг, адже ОСОБА_8 одразу після вручення ухвали про проведення обшуку було здійснено допуск слідчого до усіх житлових і не житлових приміщень належного йому домоволодіння, при цьому надано пояснення, що вказані нафтопродукти придбані ним для власних потреб, оскільки пальне з кожним днем дорожчає, а його родиною використовуються 4 автомобілі, які працюють на дизельному пальному, крім того у нього будинок опалюється, у тому числі опалювальним котлом, який також заправляється пальним, інші прилади (газонокосарка та снігозбиральна машина) заправляються пальним. ОСОБА_8 під час обшуку були надані пояснення щодо сертифікатів на пальне та його нотатки про придбане пальне, які наводилися вище. ОСОБА_8 також пояснив слідчим, що насоси які знаходилися у гаражі, два з них перебувають у неробочому стані, а той який працює використовується особисто ним та його синами для перекачування дизельного пального з ємностей, у яких воно зберігається, до баку автомобілів.

Усі наведені доводи ОСОБА_8 підтверджені доказами наданими до заяви про відмову у задоволенні клопотання (свідоцтва на автомобілі, технічні паспорти на котел та господарську техніку), пояснення та клопотання про перегляд безперервного відеозапису проведення обшуку.

Однак, слідчий суддя прийшов до неправильного та необґрунтованого висновку про наявність підстав для накладення арешту на майно.

Суд неправомірно розцінив, що вилучене майно згідно п.1.3 ч.2 ст.167 КПК України є предметами та засобами вчинення кримінального правопорушення, а також знаряддям, що зберегли його сліди.

Судом не прийнято до уваги, що паливно-мастильні матеріали зберігалися ОСОБА_8 у власному домоволодінні для власного споживання без мети збуту, під час проведення обшуку ознак збуту встановлено не було.

Наслідками злочину є: створення загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого (ч. 1 ст. 273 КК); загибель людей або інші тяжкі наслідки (ч. 2 ст. 273 КК). Створення загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків (див. коментар до ст. 272 КК). Шкода здоров`ю потерпілого (див. коментар до ст. 271 КК). Загибель людей (див. коментар до ст. 271 КК). Інші тяжкі наслідки (див. коментар до ст. 272 КК).

Під час проведення обшуку та за його результатами не встановлено наслідків вчинення злочину. Більше того, у кожному гаражі містилися засоби первинного пожежогасіння - вогнегасники.

Крім того, між порушеннями правил безпеки і зазначеними в ст. 273 КК наслідками необхідне встановлення причинного зв`язку. Чого не було встановлено підчас проведення та за результатами обшуку.

Слідчим суддею не прийнято до уваги, що суб`єкт даного злочину є спеціальним. Ним є особа, яка зобов`язана дотримувати правил безпеки, відповідно власник домоволодіння, як у даному випадку, не може бути суб`єктом відповідного кримінального правопорушення.

Таким чином, дії ОСОБА_8 не можливо кваліфікувати за відповідною статтею КК України та і ні за якою іншою, оскільки зберігання дома будь-яких не вилучених із обігу матеріальних цінностей для власного споживання не містить жодних ознак кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , власника майна ОСОБА_8 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з таких підстав.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, тощо.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.п. 5, 6 ч.2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

-з`ясовувати можливість досягнення мети,на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Частиною четвертою статті 173 КПК України встановлено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Колегія суддів доходить до висновку, у даному провадженні слідчий суддя не дотримався зазначених вимог закону.

Так, обґрунтованість підозри, як правова підстав для арешту майна, передує з`ясуванню визначених ст. 170 КПК України підстав та меті забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів клопотання в провадженні слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001985 від 21.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 273 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді, 27.11.2018 року у період часу з 15 години 25 хвилин по 16 годину 25 хвилин було проведено обшук домоволодіння АДРЕСА_1 у ході якого у господарчому приміщенні №1, яке розташоване на території вищевказаного домоволодіння було виявлено металеві бочки із рідиною, яка чітко виражений запах нафтопродуктів. Крім того у господарчому приміщенні була виявлена значна кількість пустих полімерних каністр, які мають чітко виражений запах нафтопродуктів. Також, в господарчому приміщенні виявлено пристосування для перекачки рідин, яке має чітко виражений запах нафтопродуктів. В подальшому під час обшуку приміщення на столі з права від входу до господарчого приміщення було виявлено документацію, а саме паспорта якості пального, розрахунки на аркушах паперу А4 та зазначеннями прізвищ та цифровими позначеннями, які скоріш всього є чорною бухгалтерією пов`язаною з нелегальною реалізацією палива.

Під час обшуку господарчої будівлі №2 на території вищевказаного домоволодіння було виявлено стаціонарну цистерну великого об`єму до 1 тони в якій знаходилася рідина, яка має чітко виражений запах нафтопродуктів. Подальшому рідина з неї з метою вилучення та припинення незаконної діяльності була перекачана до металевих бочок. Крім того в господарчому приміщенні №2 виявлено металеву бочку із рідиною, яка має запах нафтопродуктів.

Всього в ході обшуку було тимчасово вилучено: 16 бочок об`ємом приблизно 200 л., в яких мається рідина із чітким запахом нафтопродуктів; пусті каністри які мають чіткий запах нафтопродуктів; пристосування для перекачки пального - 3 шт; 6 каністр із рідиною, яка має запах нафтопродуктів; Конверт №1 із документацією, опечатаний підписами слідчого ОСОБА_8 та понятих.

Обґрунтовуючи клопотання про накладення арешту, слідчий зазначив, що тимчасово вилучене майно та документація використовувалося для вчинення кримінального правопорушення, а тому вказане майно слід розцінювати, як використані предмети та засоби вчинення кримінального правопорушення, а також знаряддя, що зберегли на собі його сліди.

Разом з цим, слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого мотивував своє рішення тим, що вказане у клопотанні слідчого майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та є предметом та знаряддями вчинення кримінального правопорушення, а тому з метою забезпечення зберігання вказаного майна, необхідно накласти арешт на нього, оскільки це може призвести до зникнення, втрати, пошкодження цього майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Проте, вказане у клопотанні слідчого майно у передбаченому законом порядку не визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, таке рішення слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи. Так, стаття 273 КК України є бланкетною нормою, яка відсилає до інших нормативно-правових актів, які регулюють сферу безпеки виробництва.

Клопотання слідчого містить лише посилання на те, що вилучене майно використовувалося для вчинення кримінального правопорушення, проте слідчим не зазначено, у чому полягало порушення, які нормативні акти могли бути порушені в ході зберігання у власному домоволодінні особи вказаного майна.

А додані до клопотання слідчого письмові матеріали, а саме: витяг з ЄРДР за № 0001985; рапорт старшого оперуповноваженого ОСОБА_15 від 21.11.2018 року; протокол обшуку від 27.11.2018 року, не підтверджують достатньою мірою обґрунтованість необхідності накладеня арешту на вилучене майно.

Разом з цим, основним безпосереднім об`єктом злочину передбаченого ст. 273 КК України, є безпека на вибухонебезпечних підприємствах чи у вибухонебезпечних цехах, а додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи. Під підприємством у ст. 273 розуміються виробничі установи, які: а) мають відокремлену територію, організаційну самостійність; б) займаються виробничою діяльністю - виготовленням чи ремонтом продукції виробничого призначення чи товарів народного споживання, добуванням корисних копалин, створенням сільськогосподарської продукції, наданням транспортних послуг тощо; в) на яких існує небезпека вибуху.

Місцем вчинення злочину, передбаченого ст. 273, не можуть визнаватися об`єкти невиробничого призначення.

Отже, ухвала слідчого судді стала результатом поверхневого дослідження підстав та доказів, якими обґрунтовано клопотання слідчого про накладення арешту, а тому прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак не було враховано слідчим суддею при ухвалені судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки слідчим не доведено у клопотанні та прокурором у судовому засіданні необхідність арешту вказаного майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, апеляційну скаргу представника слід задовольнити, а ухвалу слідчого судді слід скасувати та у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Керуючись ст. 376 ч.2, 170, 173, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.11.2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області та накладено арешт на майно власником якого є ОСОБА_8 , - скасувати.

В задоволенні клопотання слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001985 від 21.11.2018 року, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2