ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 477/467/18
Головуючий в І-й інстанції : ОСОБА_1
Номер провадження : 11-кп/819/97/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: п.13 ч.2 ст.115 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції м. Херсоні кримінальне провадження за №0001332 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 червня 2018 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Уральськ Уральської області Республіки Казахстан, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, неповнолітніх дітей або інших утриманців не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19 жовтня 2006 року вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ст.ст.69,70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією частини майна, яке є його власністю;

25 грудня 2006 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ч.1 ст.115, ч.4 ст.70 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, яке є його власністю; 07 лютого 2013 року умовно-достроково звільненого від відбування покарання на строк 2 роки 2 місяці і 1 день;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, та за засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Міра запобіжного заходу тримання під вартою з 20 грудня 2017 року залишено без зміни до набрання вироком законної сили.
Постановлено стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальних збитків 22 900 грн. та моральної шкоди 100 000 грн..
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

Судом встановлено, що 19 грудня 2017 року приблизно з 22 години ОСОБА_9 , перебуваючи в будинку за своїм місцем проживання по АДРЕСА_1 , вживав у кухні будинку алкогольні напої із односельцем ОСОБА_10 .
Приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_9 , через сварку із ОСОБА_10 , реалізуючи раптово виниклий умисел на спричинення смерті останньому, достовірно знаючи, що має не зняту та не погашену судимість за вчинення іншого вбивства, схопивши зі столу кухонний ніж, діючи умисно, наніс ним ОСОБА_10 два удари в область шиї та три удари в область грудної клітини, в результаті чого його смерть настала від гострої кровотечі від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини із сліпим пораненням висхідного відділу дуги аорти.

У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій засудженого ОСОБА_9 , посилається на необґрунтованість вироку в частині призначення міри покарання. Вважає, що характеристику, надану сільським головою, суд не може брати до уваги, оскільки як пояснив сам сільський голова у судовому засіданні, реальні скарги на ОСОБА_9 не надходили та сільською радою не розглядались. Надходили скарги, зі слів сільського голови, тільки в усній формі, які також фактично не розглядались. Це викликає сумніви щодо об`єктивності вказаної характеристики. Крім того, в матеріалах справи наявна характеристика видана Єпархією Миколаївської області УПЦ, відповідно до якої ОСОБА_9 характеризується позитивно, допомагав будувати храм, відновлювати церковні дзвони тощо. Допитаний в якості свідка у судовому засідання свідок ОСОБА_11 , серед іншого, також в цілому охарактеризував ОСОБА_9 позитивно. Одночасно із цим до апеляційної скарги додаються й інші характеристики ОСОБА_9 , а саме: характеристика підписана мешканцями, сусідами обвинуваченого, засвідчена секретарем виконкому Миколаївської сільської ради, відповідно до якої ОСОБА_9 характеризується добре, як порядний сім`янин та глибоко віруюча людина; характеристика надана РО «Спасо-Преображенский Крестоводвиженский мужской монастырь г. Белева Тульской области Белевской Епархии Русской Православной церкви», відповідно до якої ОСОБА_9 також характеризується позитивно, перебував у монастирі та зарекомендував себе як доброзичлива та щира людина; характеристика видана Келарем монастиря Оптина пустинь, відповідно до якої ОСОБА_9 проявив себе як старанний, доброзичливий, щирий чоловік, здатний самовіддано служити ближнім. ОСОБА_9 характеризується позитивно, як порядний сім`янин та глибоко віруюча людина, та як старанний, доброзичливий, щирий чоловік. Просить змінити вирок суду першої інстанції та пом`якшити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі до 10 років. В іншій частині вирок залишити без змін;

- прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій засудженого ОСОБА_9 , порушує питання про скасування вироку щодо ньогов частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за п.13 ч.2 ст.115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. У ході апеляційного розгляду повторно дослідити матеріали провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 .. В іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог указує, що суд першої інстанції недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжких, посягає на життя людини, що серед інших соціальних благ відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю. Крім того, ОСОБА_9 раніше судимий за вчинення ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, у тому числі за умисне вбивство людини, за що був засуджений на 9 років позбавлення волі, однак умовно-достроково звільнившись з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив особливо тяжкий злочин проти життя людини, заподіявши смерть потерпілому. Також судом недостатньо враховано, що обвинувачений має негативну характеристику за місцем проживання. Стверджує, що суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує його покарання, - щире каяття, так як ОСОБА_9 вину у вчиненні умисного вбивства не визнав, зазначаючи про здійснення ним самооборони. Наведене свідчить про схильність ОСОБА_9 до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення і підвищену суспільну небезпеку його особи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 ,які підтримали апеляційні вимоги, наведені захисником, просили змінити вирок та пом`якшити покарання, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив ухвалити новий вирок в частині призначення покарання, вважав апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню, доводи потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши обставини провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Вимогами ч.1 ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні умисного вбивства, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за п.13 ч.2 ст.115 КК України,обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, і ці висновки ніким не оспорюються.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України апеляційної суд не перевіряє вирок суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчиненого злочину, доведеності винуватості ОСОБА_9 , кваліфікації його дій, які учасниками судового провадження не оспорюються, тобто переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг захисника та прокурора, що стосуються призначення покарання.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Водночас, як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, вирок щодо ОСОБА_9 у частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання судом першої інстанції в повному обсязі дотримано не було.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно із п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції послався на те, що він раніше судимий, характеризується за місцем проживання як негативно, так і позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має інвалідність 3 групи, визнав обставиною, що пом`якшує покарання, - щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, його поведінку після вчинення злочину, дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам ст.65 КК України

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 раніше судимий за ряд тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі за умисне вбивство, улютому 2013 року умовно-достроково звільнившись з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, та, маючи не зняті та не погашені судимості, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знову вчинив аналогічний особливо тяжкий злочин умисне вбивство, що свідчить про схильність ОСОБА_9 до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.
Дані про особу ОСОБА_9 , характер і ступінь суспільної небезпеки цього злочину, його наслідки, свідчать про підвищену суспільну небезпеку його особи.

Також колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - щире каяття, оскільки такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах провадження, з яких випливає, що в судовому засіданні ОСОБА_9 визнав себе винним частково та стверджував, що він захищався від нападу потерпілого ОСОБА_10 , і цю версію сторони захисту суд не прийняв до уваги, оскільки вона нічим не підтверджується, і це не оспорюється захисником в апеляційній скарзі.
Колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_9 можливе лише із застосуванням більш суворого покарання у виді позбавлення волі на певний строк в максимальних межах санкції ч.2 ст.115 КК України, як про це вказує прокурор.

Таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що покарання, яке призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 , за своїм видом та розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості, а тому вирок в частині призначення покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, тому він підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в цій частині.
Ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, як такі, що, на йому думку, дають підстави для пом`якшення покарання ОСОБА_9 до мінімальної межі санкції ч.2 ст.115 КК України, зокрема, що він позитивно характеризується мешканцями та релігійними організаціями, наявність у нього інвалідності, що він не переховувався від органів досудового розслідування, не чинив будь-яких перешкод, то вони не можуть бути підставами для пом`якшення покарання, оскільки жодним чином не зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпеку його особи, оскільки призначення йому мінімального покарання у виді позбавлення волі на певний строк буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи його негативну репутацію, як раніше неодноразово судимої особи, в тому числі за аналогічний особливо тяжкий злочин.

Підстав для пом`якшення покарання та зміни вироку в цій частині, як про це ставить питання захисник, колегія суддів не знаходить.

Доводи захисника про те, що негативна характеристика ОСОБА_9 , надана сільським головою, викликає сумніви щодо її об`єктивності, позбавлені підстав, з якої випливає, що ОСОБА_9 зловживає спиртними напоями, підтримає стосунки з особами, схильними до скоєння злочинів та правопорушень.

Сам факт того, що з пояснень сільського голови, скарги на ОСОБА_9 надходили від сусідів тільки в усній формі, а письмові скарги на нього не надходили та сільською радою не розглядались, на що вказує захисник, не свідчить про необ`єктивність характеристики, враховуючи всі дані про особу ОСОБА_9 в цілому, яким у стані алкогольного сп`яніння вчинено особливо тяжкий злочин проти життя людини.

Зважаючи на доводи сторін обвинувачення та захисту та заявлені ними вимоги, апеляційна скарга захисника має бути залишена без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407,409, 414, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 червня 2018 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_9 за п.13 ч.2 ст.115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
Початок строку відбування покарання рахувати з 20 грудня 2017 року.
У решті вирок суду першої інстанції щодо нього - залишити без зміни.

Вирок набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія вироку оформлена 20 листопада 2018 року
Вирок набрав законної сили 20 листопада 2018 року

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2