Справа № 199/6254/18
УХВАЛА
іменем України

11.04.2019 м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про знищення речових доказів по кримінальному провадженню №0001495 від 05.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2019 до суду надійшло клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про знищення речових доказів по кримінальному провадженню №0001495 від 05.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Вивчивши подане клопотання та надані до клопотання матеріали, якими обґрунтовується необхідність знищення речових доказів, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Під час розгляду клопотання встановлено, що 28 лютого 2019 року слідчим СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Проте питання щодо речових доказів не вирішено.

Положеннями п.3 ч.9 ст.100 КПК України визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Норми чинного КПК України наділяють слідчого правом на закриття кримінального провадження, в тому числі і за п.2 ч.1 ст.284 КПК України, проте при цьому не відносять до його повноважень вирішення питання про долю речових доказів.

Водночас, повноваження слідчого судді або суду встановлені КПК України залежать від стадії кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на час його внесення на розгляд слідчого судді кримінальне провадження, по якому ставить питання вирішення долі речових доказів, закрито, відповідно стадія досудового розслідування завершена, а отже слідчий суддя не є компетентним по закінченню досудового розслідування вирішувати питання вирішення долі речових доказів, він діє в межах своїх повноважень, визначених вимогами КПК України.

Водночас, за змістом ч.9 ст.100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий не позбавлений права звернутися до суду із клопотанням про знищення речових доказів.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст.170, 174, 309, 369, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про знищення речових доказів по кримінальному провадженню №0001495 від 05.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України- відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1