Провадження № 1-в/592/96/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника СВК №116 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми спільне подання в.о. начальника Державної установи «Сумської виправної колонії управління (№116)» ОСОБА_6 та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сорочинське Буринського району Сумської області, з неповною середньою освітою, проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.05.2011 р. Буринським районним судом Сумської області за ст.263 ч.1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Звільненого по постанові Буринського районного суду Сумської області від 01.09.2011 р. на підставі ст.1 п. «в» ЗУ «Про амністію в 2011 р.», -

Встановив:
Подання мотивується тим, що ОСОБА_5 засуджено 19.08.2014 року Буринським районним судом Сумської області за ст.ст. 121 ч.2, 263 ч.1, 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ухвали Ковпаківського райсуду м. Суми від 02.03.2016 року зарахувати в строк з 04.05.2014 року по 19.09.2014 року, згідно ст..72 ч.5 КК України. Початок строку 04 травня 2014 року .Кінець строку 20 червня 2021 року. Станом на 20.12.2018 р. відбув більше 2/3 строку покарання. До державної установи «Сумська виправна колонія №116» засуджений прибув 04.10.2014 року з державної установи «Сумський слідчий ізолятор», де до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. За час відбування покарання в державній установі «Сумська виправна колонія №116» характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання. В установі залучається до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до неї території, поліпшення житлово-побутових умов засуджених, згідно ст.118 КВК України. До роботи ставиться сумлінно, має три заохочення. 09.11.2017 року засудженого було переведено до дільниці соціальної реабілітації та працевлаштовано різноробочим до бригади №110, до праці ставиться сумлінно та відповідально, був заохочений два рази. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», відвідує заплановані заходи та робить для себе належні висновки. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. Вину у скоєному злочині визнає, міру призначену судом покарання вважає справедливою. Засуджений сумлінною поведінкою та ставлення до праці довів своє виправлення. Тому адміністрація державної установи «Сумська виправна колонія № 116» разом із спостережною комісією при виконавчому комітеті Сумської міської ради клопоче перед Ковпаківським райсудом м. Суми про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , 1981 р.н. згідно ст.81 КК України на невідбутий строк.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Прокурор в судовому засіданні вважав що подання задоволенню підлягає.

У судовому засіданні представник ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» подання підтримав.

Заслухавши засудженого ОСОБА_5 , представника ДУ «Сумська виправна колонія (№116)», думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі строком 07 років 06 місяці за вчинення злочину передбаченого ст.ст. 121 ч.2, 263 ч.1, 70 КК України за завдання тяжких тілесних ушкоджень своїй співмешканці ОСОБА_8 , від яких вона померла.

Ухвалою Ковпаківського райсуду м. Суми від 02.03.2016 року йому зараховано строк з 04.05.2014 р. по 19.09.2014 р. попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст. 72 ч.5 КК України.

На момент розгляду справи відбув більше 2/3 призначеного строку покарання.

Згідно ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Виходячи із вимог ст.81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

При розгляді подання судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений за скоєння тяжкого злочину.

У вироку зазначено, що в ході раптово виниклої сварки він наніс своїй співмешканці 11 ударів руками та ногами в різні частини тіла від яких остання померла на місці події.( особова справа а.с. 54)

Відповідно до характеристик на ОСОБА_9 , за час його перебування в ДУ «Сумська виправна колонія (№116)», останні стає на шлях виправлення. Однак характеристика на ОСОБА_5 від 26.09.2017 р. містить висновок, що засуджений не став на шлях виправлення.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_5 від 20.12.2018 р. останній має 05 заохочень, з яких 02 (за 02.10.20158 р. та за 12.04.2016 р.) за сумлінне ставлення до праці, а 03 (за 29.09.2017, за 31.03.2018 р. та за 29.09.2018 р.) за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК та ПВР, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

На вимогу суду адміністрацією СВК №116 надано довідку про кількість відпрацьованих годин засудженим та нараховану йому заробітну плату ( а.с. 31). Суд констатує, що ці відомості не відповідають відомостям залученим до матеріалів справи ( а.с 31 та особова справа а.с. 69)

Суд також відзначає, що матеріали особової справи не містять даних про кількість відпрацьованих днів та нараховану заробітну плату ОСОБА_5 за кожний місяць період 2014-2015 р.р.

Згідно довідки про кількість відпрацьованих днів та нараховану заробітну плату ОСОБА_5 в 2016-2017 р.р. відпрацював лише 140 днів, отримав заробітну плату в розмірі 815 грн. та маючи зобов`язання за позовом по вироку суду в розмірі 106317,84 грн. погашення не здійснював.

Та лише в 2018 р., згідно довідки про кількість відпрацьованих днів та нараховану заробітну плату ОСОБА_5 від 27.11.2018 р., відпрацював 115 днів, отримав заробітну плату в розмірі 10823,65 грн. та проведено утримання із заробітної плати в сумі 1421,66 грн.

Суд відзначає, що адміністрацією колонії 29.09.2017 року ОСОБА_5 оголошено подяку за виконання покладених обов`язків (а.с. 9), в той же час згідно іншої довідки ОСОБА_10 в вересні 2017 року взагалі не має жодної години праці на виробництві (а.с. 31)

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 має дитину доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою стосунки не підтримує, грошові кошти на її утримання не надає, що підтвердив сам засуджений в судовому засіданні. З повнолітніх рідних має сестру ОСОБА_12 , 1976 р.н., однак стосунків з нею також не підтримує.

Таким чином, суд вважає встановленим, що за час відбування покарання за злочинні дії, пов`язані з позбавленням життя потерпілої особи, засуджений ОСОБА_5 фактично відбув менше 5 років позбавлення волі з 7 призначених йому за вироком суду. При цьому, за час перебування в місцях позбавлення волі та маючи можливість працювати на виробництві жодним чином не намагався відшкодувати потерпілий особі-матері жертви його злочинних дій витрати пов`язані з похованням та відшкодування моральної шкоди в загальній сумі 105630 грн. Не зробив цього і після того, як суд запропонував йому перерахувати йому частину зароблених коштів на відшкодування його діями збитків потерпілій особі.

Крім того, програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», в яких нібито приймає участь ОСОБА_5 складені формально, не містять відомостей про подальші наміри ОСОБА_5 та зі змістом цих програм останній навіть не ознайомлений.( особова справа а.с. 59, 91).

Суд констатує, що вивчення особової справи засудженого ОСОБА_5 , характеристик на нього, довідок про кількість відпрацьованих днів та нараховану заробітну плату, аналіз та оцінка пояснень під час судового засідання свідчить про його ситуативну поведінку заради отримання пільг під час відбування покарання, про те що йому неодноразово надавалася можливість для виправлення, однак ОСОБА_5 нею зловживав. Адміністрація СВК №116 всупереч принципу змагальності кримінального судочинства, визначеного в ст. 22 КПК України, не надала суд безсумнівних доказів такої поведінки засудженого під час всього часу відбування покарання, яка давала б можливість суду зробити висновок про можливість його умовно-дострокового звільнення від покарання призначеному йому за вироком суду.

Таким чином, ретельно вивчивши особу засудженого, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 своєю ситуативною поведінкою всіляко намагався отримати пільгу передбачені Кримінальним Кодексом України та Кримінально-виконавчим Кодексом України і що фактично він не довів свого виправлення, тому суд вважає, що до нього на даний час не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537 ч.1 п.2, 539 КПК України,

Постановив:
В задоволенні подання в.о. начальника Державної установи «Сумської виправної колонії управління (№116)» ОСОБА_6 та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.03.2019 р.

Суддя ОСОБА_1