Справа № 592/696/19
Провадження № 1-кс/592/439/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого Сумського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 ,

володільця майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання слідчого Сумського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125 від 13.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, про арешт майна,-

встановив:

14.01.2019 слідчий Сумського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_5 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на транспортний засіб «БМВ 3» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «БМВ 3» д.н.з. НОМЕР_1 , серії ТЗ НОМЕР_2 , які перебувають у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 12.01.2019 близько 22-30 год. працівниками патрульної поліції по вул. Героїв Сумщини в м. Суми було зупинено автомобіль «БМВ 3» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та перевіркою виявлено ознаки підробки VIN номера на кузові вказаного автомобіля.

На місце події направлено слідчо-оперативну групу Сумського ВП ГУНП в Сумській області. 12.01.2019 під час огляду місця події у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучено транспортний засіб «БМВ 3» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «БМВ 3» д.н.з. НОМЕР_1 , серії ТЗ НОМЕР_2 , ключ від вказаного автомобіля.

Викладене дає підстави вважати, що номер кузову вилученого транспортного засобу «БМВ 3» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «БМВ 3» д.н.з. НОМЕР_1 , серії ТЗ НОМЕР_2 підроблені.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання частково та просив його задовольнити в частині накладення арешту на автомобіль, щодо арешту ключів від автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу просив відмовити, зазначив, що автомобіль визнано речовим доказом, правовою підставою для арешту майна є збереження речових доказів автомобіля, на якому зафіксовано сліди можливої зміни ідентифікаційного номеру кузова, також є необхідність проведення експертиз, слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи.

Володілець майна ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та арешту майна. Зазначив, що огляд автомобіля праціівниками поліції проводився з його дозволу.

Слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, володільця майна, дослідивши матеріали клопотання приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).

Встановлено, що в провадженні СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження внесене 13.01.2019 до ЄРДР за № 0000125 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, у витягу з ЄРДР зазначено, що 12.01.2019 близько 22-30 год. працівниками патрульної поліції по вул. Героїв Сумщини в м. Суми було зупинено автомобіль «БМВ 3» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та перевіркою виявлено ознаки підробки VIN номера на кузові вказаного автомобіля (а.с.2).

Згідно протоколу огляду місця події від 13.01.2019 слідчим у присутності понятих та володільця майна, було проведено огляд автомобіля «БМВ 3» д.н.з. НОМЕР_1 , під час якого його було вилучено.

У протоколі огляду зафіксовано, що при відкритті капоту автомобіля виявлено вибитий номер кузову НОМЕР_3 , поруч з яким є VIN НОМЕР_4 . Поруч з автомобілем знаходиться гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав водійське посвідчення на ім`я та свідоцтво про реєстрацію ТЗ «BMW 3» д.н.з. НОМЕР_1 на власника НОМЕР_5 . Під час зовнішнього огляду номера кузову та VIN виявлено, що у углиблення вибиття різне та різні шрифти. (а.с. 4-5).
З огляду на положення ст. 170 ч.2 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ст. 170 ч. 2 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За змістом ст. 98, п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Повертаючись до оцінки доказів у цій справі, слідчий суддя відзначає, що слідчим зафіксовано сліди можливої зміни ідентифікаційного номеру кузова у цьому автомобілі, а отже є достатні докази, які дають підстави вважати, що автомобіль, на який просить накласти арешт слідчий, може бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, а тому накладення на нього арешту в рамках цього кримінального провадження, і саме на цій початковій стадії, є необхідним для з`ясування усіх обставин справи і запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчим доведено, що вказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора в цій частині. Захід забезпечення у вигляді арешту майна, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном є розумним та співрозмірним, відповідає завданням кримінального провадження.

Водночас слідчий суддя роз`яснює, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за відповідним клопотанням, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 167, 170-179, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб «БМВ 3» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1