Номер провадження: 11-сс/813/170/19
Номер справи місцевого суду: 520/772/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника ТОВ «НЕПТУН-БІЛА СФЕРА» - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора ТОВ «НЕПТУН-БІЛА СФЕРА» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000025 від 12.01.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, -

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :23:002:0006, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, «Ланжерон» пляж, 1 та, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, код ЄРДПОУ: 26597691 та перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕПТУН-БІЛА СФЕРА», код ЄРДПОУ 36288570 на підставі договору оренди земельної ділянки №18 від 15.01.2014 року, у вигляді позбавлення права відчуження, розпорядження та користування земельною вказаною ділянкою, у тому числі, проводити будь-які будівельні роботи.
Мотивуючи своє рішення, пославшись на приписи ст.ст. 131, 170, 172, КПК України, слідчий суддя зазначив, що слідчим доведена необхідність збереження доказів, предмету злочину, адже не застосування заборони його відчуження може призвести до пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі та ряду інших незаконних правочинів, а також з метою проведення відповідних експертних досліджень.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Директор ТОВ «НЕПТУН-БІЛА СФЕРА» ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначив, що судове рішення є незаконним і підлягає скасуванню з таких підстав:

1) слідчий суддя не врахував, що будівництво на земельній ділянці, на яку накладено арешт вже почалося, укладена низка господарських договорів на закупівлю будматеріалів, спецтехніки, зроблені платежі на значну суму грошових коштів, тому зупинення будівничого процесу призведе до значних матеріальних збитків;

2) слідчий мотивував своє клопотання тим, що на зазначеній земельній ділянці вчинене кримінальне правопорушення, тому є підстави вважати її доказом злочину, а проведення будівельних робіт унеможливить проведення експертних досліджень. Натомість, 12.01.2019 року та 13.01.2019 року на земельній ділянці безперешкодно проводилися слідчі дії;

3) слідчий суддя не дав правової оцінки тій обставині, що у клопотанні слідчого не зазначено, що земельна ділянка, на яку накладено арешт, має процесуальний статус речового доказу.

Посилаючись на наведені доводи, директор ТОВ «НЕПТУН-БІЛА СФЕРА» просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на земельну ділянку.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «НЕПТУН-БІЛА СФЕРА», яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Мотивуючи необхідність задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя, пославшись на зміст клопотання, щодо фактичних обставин кримінального провадження, на положення ст. 170 КПК України зазначив, що без накладення арешту на майно, неможливо виконати завдання кримінального провадження.

Так, слідчий у клопотанні зазначив, що 12.01.2019 року, близько 16 год. до ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від працівників готелю «Немо», розташованого за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, 25 про те, що на будівельному майданчику, під час виконання робіт з підвищеною небезпекою загинув чоловік, який в подальшому ідентифікований як ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ «НЕРУМ», укладено ряд договорів на проведення будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція реабілітаційного центру дельфінотерапії із розширенням, в межах земельних ділянок, які знаходяться в оренді та розташовані за адресою: м. Одеса, Приморський район, нижня тераса пляжу «Ланжерон», - пляж «Ланжерон», 25 та пляж «Ланжерон», 1. Одним з підрядників є ТОВ «РОСТГРУП ПРОМИСЛОВИЙ ДЕМОНТАЖ», яке надає послуги з оренди будівельної техніки.
12.01.2019 року, близько 14 год., за розпорядженням невстановленої особи на ім`я ОСОБА_12 , який зі слів свідка ОСОБА_13 (автокрановщик) виконував обов`язки керівника будівельного майданчику, було здійснено маніпуляцію по переміщенню контейнеру з одного місця на інше за допомогою автокрану «МАЗ-630303», модель установки «КС-55727/1», (номерний знак НОМЕР_1 ). Автокрановщик, переконавшись у надійності кріплень та агрегатів, розпочав переміщення контейнера. В ході даних дій, через погане покриття, лапи за допомогою яких кран утримується на поверхні почали сковзати з плит, а кран почав завалюватись на лівий бік (у бік контейнера). Після огляду місця події було виявлено, що стрілою крану спричинено тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , від якого він помер на місці.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, з матеріалів долучених до клопотання слідчого та отриманих під час апеляційного розгляду видно, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, в рамках якого слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку.

Диспозицією зазначеної норми кримінального закону передбачена відповідальність за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки.

Згідно з фабулою кримінального правопорушення, у даному випадку йдеться про порушення правил експлуатації автомобільного крану, внаслідок чого він перекинувся на бік та загинула людина.

Разом з тим, з клопотання слідчого та зі змісту мотивувальної частини ухвали слідчого судді, неможливо зробити висновок про те, з яких підстав і на виконання яких завдань досудового розслідування, на земельну ділянку з кадастровим номером :23:002:0006, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на якій відбулася подія кримінального правопорушення, необхідно накласти арешт.

Окрім того, у клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді не наведено обґрунтованих та докладних мотивів для прийняття такого рішення, а лише формально зазначено, що на цій території вчинене кримінальне правопорушення, тому існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
У який спосіб та яким саме чином земельна ділянка, на яку накладений арешт, може бути доказом злочину, слідчий та слідчий суддя не зазначають.
Посилання у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді на те, що проведення будівельних робіт може унеможливити проведення експертних досліджень органом досудового розслідування з метою об`єктивного встановлення обставин та причин кримінального правопорушення, є необґрунтованим, адже у зазначених процесуальних документах не зазначено, які саме експертні дослідження будуть унеможливлені внаслідок не накладення арешту на земельну ділянку
Отже, перевірка клопотання слідчого та ухвали слідчого судді на предмет їх обгрунтованості, показала, що вони є неконкретними та базуються на припущеннях за усіма, наведеними у ньому правовими позиціями.
Окрім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, при накладенні арешту на земельну ділянку, не врахував його наслідки, адже накладення арешту на майно, паралізує господарську діяльність ТОВ «НЕПТУН-БІЛА СФЕРА» і завдасть істотну шкоду суб`єкту підприємницької діяльності.
Згідно з положеннями ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Отже, апеляційним розглядом встановлено, що на даній стадії досудового слідства, жодній посадовій особі (юридичній особі) не повідомлено про підозру, а слідчим у клопотанні не доведені підстави вважати, що майну, на яке накладено арешт,а саме, земельній ділянці, загрожує знищення, чи воно підлягає спеціальній конфіскації, або конфіскації, як виду покарання, або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Окрім того, надані слідчим матеріали, не відповідають вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, адже вони не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту земельної ділянки, тому колегія суддів вважає, що накладення арешту на зазначене вище майно, є безпідставним.

Визнаючи доводи апеляційної скарги обгрунтованими та задовольняючи її, колегія суддів виходить з того, що, відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст.ст. 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу директора ТОВ «НЕПТУН-БІЛА СФЕРА» ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000025 від 12.01.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :23:002:0006, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, «Ланжерон» пляж, 1 та, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, код ЄРДПОУ: 26597691 та перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕПТУН-БІЛА СФЕРА», код ЄРДПОУ 36288570 на підставі договору оренди земельної ділянки №18 від 15.01.2014 року, у вигляді позбавлення права відчуження, розпорядження та користування земельною вказаною ділянкою, у тому числі, проводити будь-які будівельні роботи, - відмовити.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2