У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, клопотання заступника начальника відділу відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002504, погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного клопотання, яке погоджено з прокурором, та доданих до нього матеріалів вбачається, що 31 жовтня 2018 року до СУ ГУНП в Закарпатській області, з прокуратури Закарпатської області, для подальшого проведення досудового розслідування, надійшли матеріали кримінального провадження №0002504, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 та ст. 356 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2018 р.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 08.08.2018 р. до чергової частини Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява від громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що його співмешканка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без його дозволу винесла з квартири належні йому речі та зникла разом з їх спільним сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Квартира знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Крім того, 20.09.2018 р. до чергової частини Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшли матеріали від ВКП Ужгородського ВП капітана поліції ОСОБА_7 , по матеріалах ЄО №19674 від 28.08.2018 по зверненню громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зловживаючи довірою виманила від нього грошові кошти у великих розмірах за нерухоме майно.

У ході подальшого проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалий час співмешкав із громадянкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою : АДРЕСА_2 . В подальшому у них з`явилась спільна дитина - син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За весь період часу проживання разом, ОСОБА_5 жодного разу ніде не працювала, і відповідно не мала жодного джерела доходів. Всім необхідним її постійно забезпечував ОСОБА_4 за власні кошти. Після народження спільного сина, ОСОБА_4 також повністю за власні кошти оплачував всі витрати на його утримання та виховання. Також, 25.02.2015р. ОСОБА_4 передав у користування ОСОБА_5 автомобіль марки «BMW», моделі «Х5», з державними номерними знаками Словацької Республіки « НОМЕР_1 », для полегшення виховання сина, тобто транспортування його до садочку, гуртків тощо, який він придбав у кінці 2014 року, у м. Будапешт Угорської Республіки, у фірмовому автосалоні «BMW», за власні кошти у сумі 70 000 Євро. У подальшому, 29.06.2016р. згідно спільної домовленості між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , останній за власні кошти у розмірі 56 500, 00 доларів CШA придбав трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_3 , з метою подальшого відкриття там косметологічний центру. На момент придбання вказаної квартири між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була домовленість, про те що ОСОБА_4 дає за її придбання свої особисті гроші і в подальшому за власні кошти здійсню там ремонтні роботи та закуповує відповідне обладнання для функціонування косметологічного центру, тільки при одній умові, а саме, що ця квартира у подальшому, після початку функціювання салону краси та оформлення всіх необхідних документів, має бути оформлена на їх спільного сина і належатиме йому, про що ОСОБА_4 також завірила ОСОБА_5 та дала свою згоду.
У зв`язку з чим того ж дня, а саме 29.06.2016р. було укладено договір купівлі-продажу № 866, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , яка здійснює свою діяльність за адресою : АДРЕСА_4 , що підтверджується інформаційною довідкою №148047762 від 04.12.2018, згідно якого вказана квартира була оформлена на ОСОБА_5 .
У подальшому ОСОБА_4 повністю за власні кошти фінансував проведення ремонтних робіт у даній квартирі та закупівлю необхідного обладнання, що повністю в своїх показах підтвердили свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Після чого, у березні 2017 року у вищевказаній квартирі відкрився салон краси «Індустрія краси - Імперія». При цьому, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знову дійшли до згоди, що дохід від здійснення господарської діяльності салону краси « ІНФОРМАЦІЯ_5 » повинен був повністю використовуватися для забезпечення нормальної життєдіяльності сина ОСОБА_13 і в кінцевому результаті, після документального переоформлення житлової квартири на салон краси, ОСОБА_5 мала переоформити вказаний салон на їх спільного сина ОСОБА_13 .
Таким чином ОСОБА_4 був впевнений у тому, що ОСОБА_14 використає його благі наміри для потреб та інтересів спільної дитини, однак ОСОБА_5 зловживаючи довірою, шляхом обману відчужила без його відома та згоди придбане за його кошти майно на користь третьої особи, а саме не здійснила дій для реєстрації нерухомого майна на спільну дитину, а здійснила його відчуження на користь ОСОБА_15 на підставі договору №628 від 04.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_16 .

Крім того, 28 серпня 2018 року ОСОБА_5 вивезла вищевказаний автомобіль марки «BMW», моделі «Х5», з державними номерними знаками Словацької Республіки « НОМЕР_1 », в м. Кошіце Словацької Республіки, де без згоди та відома ОСОБА_4 продала його за 26 000 Євро в автосалон.

Згідно ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином, ОСОБА_14 не повідомила ОСОБА_4 про відчуження вищеописаного рухомого та нерухомого майна на користь третіх осіб, та не отримувала згоду на це.

На даний час, місце знаходження громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її матері ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , невідоме, оскільки останні виїхали з місця реєстрації та їх місце проживання на даний момент невідоме. Крім того, останні категорично відмовляються з`являтись до органу досудового розслідування для дачі пояснень по обставинах кримінального провадження.

Також у ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрована фізичною особою підприємцем 11.04.2017р., а до того часу ніде не працювала. Крім того, 17.11.2005р. ОСОБА_5 засуджена Сакським міським судом АР Крим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, та звільнена 23.08.2006 року з Черноморської виправної колонії Одеської області на підставі постанови Малинівського районного суду від 17.08.2006р.

11.12.2018 р. до органу досудового розслідування надійшло клопотання адвоката ОСОБА_18 , який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню № 0002504, згідно якого стверджується, що змінивши власника, зазначений вище об`єкт нерухомого майна став об`єктом кримінально протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , які на даний час вживають заходів та дій, направлених на його подальший продаж, а тому з метою припинення подальших дій спрямованих на відчуження нерухомого майна вважає за необхідне та просить накласти арешт на вказане майно.

На даний час право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою : АДРЕСА_5 , загальною площею 108, 2 кв.м. належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі договору дарування №628 від 04.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , що підтверджується інформаційною довідкою №148047762 від 04.12.2018.

По своїй суті вказане приміщення є матеріальним об`єктом, який буде використано як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметом, який є об`єктом кримінально протиправних дій, і відповідно залишення його у теперішньому стані може призвести до його подальшого відчуження стороннім особам.

У зв`язку з вищевказаним 11 грудня 2018 року винесено постанову про визнання та приєднання нежитлового приміщення АДРЕСА_6 , яке належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі договору дарування №628 від 04.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , що підтверджується інформаційною довідкою №148047762 від 04.12.2018, речовим доказом по кримінальному провадженню №0002504.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий вказує, що зазначене нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , фактично є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки було безпосереднім об`єктом протиправних злочинних дій. Не вжиття заходів щодо заборони відчуження вказаного приміщення, призведе до втрати речового доказу, тобто його подальшого відчуження стороннім особам та вибуття із майбутнього володіння малолітнього власника, якому воно передбачалось, а тому просить накласти арешт у вигляді заборони ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відчужувати речовий доказ по кримінальному провадженню №0002504, а саме нежитлове приміщення АДРЕСА_6 , яке належить їй на підставі договору дарування №628 від 04.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_16 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд внесеного ним клопотання у його відсутності.

У судове засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_15 не з`явилися, хоча про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України неявка слідчого та володільця майна в судове засідання не перешкоджає розгляду внесеного клопотання про арешт майна, а тому суд, виходячи з вимог вказаної статті, вирішує внесене клопотання за наявними в матеріалах справи доказами.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши зміст внесеного слідчим клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК Україниречовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
З матеріалів клопотання встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0002504 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 та ст..356 КК України, в рамках якого досліджуються обставини подій, за яких ОСОБА_5 винесла особисті речі ОСОБА_4 без його дозволу з квартири, за адресою: АДРЕСА_7 , чим завдала йому значної шкоди та шляхом обману та зловживаючи довірою виманила від нього грошові кошти у великих розмірах за нерухоме майно, а саме приміщення АДРЕСА_6 , яке в подальшому без його згоди відчужила на користь третіх осіб, а саме ОСОБА_15 , на підставі договору дарування №628 від 04.07.2018 року.

11 грудня 2018 року винесено постанову про визнання та приєднання нежитлового приміщення АДРЕСА_6 , яке належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі договору дарування №628 від 04.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , що підтверджується інформаційною довідкою №148047762 від 04.12.2018, речовим доказом по кримінальному провадженню №0002504.

Слідчим доведено, що нежитлове приміщення АДРЕСА_6 , яке належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі договору дарування №628 від 04.07.2018, має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0002504 та відповідає критеріям, зазначеним уст.98 КПК України, оскільки являлось об`єктом вчиненого злочину.
Також слідчим, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вказаного у клопотанні нерухомого майна, як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання слід задоволити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,309,395КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.
Накласти арешт у вигляді заборони ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відчужувати речовий доказ по кримінальному провадженню №0002504, а саме нежитлове приміщення АДРЕСА_6 , яке належить їй на підставі договору дарування №628 від 04.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , що підтверджується інформаційною довідкою №148047762 від 04.12.2018, з метою забезпечення його збереження.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1