Справа № 487/1941/18
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

20.11.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження №0000644, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 15 лютого 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Караман Марксівського району Саратовської області, громадянина України, працюючого оператором газової котельні ДНЗ «Баштанський ПЛ», з повною загальною середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування остаточно ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту за наступних обставин.

У невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, знаходячись в невстановленому місці, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, ОСОБА_3 незаконно придбав для особистого вживання особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою в перерахунку на суху речовину не менше 2492,9614 г, який незаконно зберігав без мети збуту за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 до моменту вилучення працівниками правоохоронного органу.

15.02.2018 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено шість пакетів з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою канабісу в перерахунку на висушену речовину 1966,84 г.

Крім того, в ході обшуку виявлені та вилучені висушений кущ рослини роду коноплі, який у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 21,141 г, а також дві пластикові банки, три паперові згортки, полімерний пакет та зіп-пакет з особливо-небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною масою в перерахунку на суху речовину 504,29804г.

Загальна маса вилученого за місцем проживання ОСОБА_3 канабісу складає 2492,9614 г.

Свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів ОСОБА_3 визнав частково та вказав, що тривалий час вживав наркотичні засоби (коноплю). Коли до нього прийшли працівники поліції з обшуком, то спочатку вони спілкувались на вулиці без відео фіксації та він просив участі захисника при проведенні обшуку, лише в подальшому почали відео фіксацію та зайшли до двору. Зафіксовані на відеозаписі, який був переглянутий в суді, речі, що були в нього вилучені, належить йому, походження інших вилучених в ході обшуку речей обвинувачений не знає та заперечує їх належність йому.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надала показання про те, що проживає разом з чоловіком ОСОБА_3 , який тривалий час вживає коноплю, але нікому її не продавав. За їх місцем проживання обшук проводили троє осіб. В ході обшуку наркотичні засоби виявили в приміщенні сараю.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що проживає разом з батьком ОСОБА_3 . Її батько протягом кількох років вживає наркотичні засоби, але не продавав їх. 15.02.2018 року в належному їй домоволодінні було проведено обшук, який проводили п`ятеро працівників поліції та були двоє понятих, один з яких був в масці. Її батько ОСОБА_3 сам впустив працівників поліції для проведення обшуку, закривши собаку, яка не впустила б сторонніх осіб до двору. Щодо знайденого в ході обшуку її батько не виказував зауважень.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.02.2018 року та рапорту начальника відділення СВ Заводського ВП ОСОБА_9 вбачається, що під час проведення в кримінальному провадженні № 0004113 обшуку в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , було виявлено не менше 50 грам речовини, схожої на канабіс, про що ОСОБА_9 15.02.2018 року о 14.44 год. було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, до ЄРДР за № 0000644, слідчими, уповноваженими проводити досудове розслідування в даному кримінальному провадженні були визначені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Згідно з постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 15.02.2018 року з матеріалів кримінального провадження № 0004113 виділено в матеріали кримінального провадження № 0000644, а саме витяг з ЄРДР, клопотання про проведення обшуку, ухвалу про проведення обшуку в домоволодінні по АДРЕСА_1 , протокол обшуку від 15.02.2018 року в домоволодінні по АДРЕСА_1 та вилучені під час вказаного обшуку речі та предмети.

Відповідно до ухвали про дозвіл на обшук від 18.01.2018 року слідчим суддею Заводського районного суду міста Миколаєва в кримінальному провадженні №0004113 було надано слідчому ОСОБА_19 дозвіл на проведення обшуку в домоволодінні по АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_3 з метою виявлення та вилучення наркотичних засобів та інших вказаних в ухвалі речей.

Із доручення слідчого ОСОБА_19 від 09.02.2018 року вбачається, що останній в порядку ст. 40 КПК України звернувся до начальника СВ Заводського відділу поліції з приводу доручення слідчому ОСОБА_20 провести обшук на підставі ухвали слідчого судді в кримінальному провадженні №0004113.

Згідно з протоколом обшуку та опису речей і документів від 15.02.2018 року в ході обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 в господарській будівлі було виявлено та вилучено три паперові згортки, поліетиленовий пакет, дві прозорі пластикові банки, прозорий полімерний пакет, в яких знаходилася речовина рослинного походження з характерним запахом канабісу, саморобний пристрій для куріння канабісу з ковпачком, на якому наявні нашарування, два сита. Також в сараї було виявлено та вилучено шість полімерних пакетів, в кожному з яких знаходиться невідома речовина рослинного походження з характерним запахом канабісу, та в літній кухні було виявлено та вилучено речовину рослинного походження та висушений кущ, схожий на кущ канабісу. Згідно з даним протоколом в проведенні даної слідчої дії брали участь ОСОБА_3 , поняті ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , спеціаліст ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Згідно з протоколом обшук проводив слідчий ОСОБА_20 .

З висновку експерта № 282 від 16.02.2018 року слідує, що надана на експертизу речовина рослинного походження у шести пакетах, поміщених в полімерний пакет чорного кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 1966,84 г.

Відповідно до висновку експерта № 283 від 13.03.2018 року у складі наданої на експертизу у полімерному пакеті речовини рослинного походження (об`єкт № 4) виявлено канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою канабіс в перерахунку на суху речовину 21,141 г. Надана на експертизу у полімерних пакетах речовина рослинного походження (об`єкти дослідження №№ 5,6,9,10,12,13) є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальною масою канабіс в перерахунку на суху речовину 504,287 г. Надана на експертизу у полімерному пакеті рослинна маса (об`єкт дослідження № 11) являє собою суміш насіння рослин роду коноплі та канабіс. Канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в наданій на експертизу суміші в перерахунку на суху речовину становить 0,6934 г.

З протоколу огляду предмету від 20.03.2018 року вбачається, що слідчим оглянуто сейф-пакет № 7618876, в якому знаходиться канабіс вагою 526,1214 г, вилучений за адресою: АДРЕСА_1 .

З протоколу огляду предмету від 19.02.2018 року вбачається, що слідчим оглянуто прозорий полімерний мішок з індикаторною пластиковою пломбою №7618656, в якому знаходиться канабіс вагою 1966,84 г.

В судовому засіданні переглянуто відеозапис частини обшуку, проведеного 15.02.2018 року по АДРЕСА_1 , від оголошення ОСОБА_3 тексту ухвали слідчого судді до завершення обшуку в одному з господарських приміщень. Подальший хід обшуку фактично не зафіксований на відеозаписі, оскільки збережені файли відеозапису не відтворюються.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом допустимими доказами вчинення інкримінованого ОСОБА_3 злочину та в тому, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 373 КПК України є підставою для ухвалення виправдувального вироку.

Відповідно до закріпленої в ст. 17 КПК України презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, як загальної засади кримінального провадження, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

При цьому, в контексті вказаної вище презумпції невинуватості у комплексі з іншими загальними засадами кримінального провадження, як то верховенство права (ст. 8 КПК України, яка передбачає врахування практики Європейського суду з прав людини) та законності (ст. 9 КПК України, яка передбачає неухильне додержання під час кримінального провадження вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, з одночасним урахуванням практики Європейського суду з прав людини при застосуванні кримінально процесуального законодавства України), допустимість доказів є не менш важливою, ніж їх достатність та належність для встановлення вини особи в інкримінованому їй злочині.

Питання допустимості доказів, визначене ст. 86 КПК України, відповідно до якої доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За такого, порушення порядку, визначеного КПК України при отриманні певного доказу, має своїм наслідком визнання його недопустимим.

При цьому, виходячи з принципу змагальності та диспозитивності, в тому разі, якщо сторона кримінального провадження оспорює допустимість певного доказу та ставить перед судом питання про визнання такого доказу недопустимим, суд зобов`язаний дати оцінку такому доказу з точки зору його допустимості. А сам по собі той факт, що особа (в даному випадку обвинувачений) взяла участь у проведенні відповідної слідчої дії, в результаті якої був здобутий доказ, та не оспорювала її результатів при її завершенні, на допустимість даного доказу з токи зору дотримання порядку, визначеного КПК України жодним чином не впливає.

Так само на питання допустимості доказу не впливає і визнання особою певних фактів та обставин, на підтвердження яких подається даний доказ, оскільки єдиним критерієм допустимості доказу є не ставлення до нього сторін, а дотримання визначеного КПК України порядку його отримання.

В даному випадку сторона захисту просила визнати недопустимим доказом протокол обшуку від 15.02.2018 року, оскільки не були підтверджені повноваження слідчого, який проводив обшук, обшук проводився іншими не визначеними особами, обшук проводився до внесення відомостей про вчинення ОСОБА_3 злочину до ЄРДР та обшук не зафіксований відеозаписом.

Зауваження сторони захисту щодо недопустимості протоколу обшуку, оскільки такий обшук не зафіксований повністю на відеозаписі, суд вважає безпідставними, оскільки ст. 263 КПК України, яка передбачає процедуру обшуку, в редакції, яка діяла на час проведення обшуку 15.02.2018 року не передбачала обов`язкової фіксації даної слідчої дії за допомогою аудіо- та відеозапису.

Натомість відповідно до ч.1 ст. 263 КПК України в редакції, що діяла на час проведення обшуку в даному кримінальному провадженні, ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник, адвокат та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.
Перелік учасників кримінального провадження визначений п. 25 ч.1 ст. 3 КПК України, відповідно до якого учасниками кримінального провадження є сторони кримінального провадження (з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом), потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник.
При цьому, з переглянутого в суді відеозапису частини обшуку та підписів в протоколі обшуку від 15.02.2018 року слідує, що обшук фактично здійснювали кілька осіб, службове становище яких та їх статус з точки зору КПК України в протоколі не зафіксований, проте їх повноваження на проведення даної слідчої дії нічим не підтверджені, більш того, з вказаного відеозапису слідує, що активну участь в обшуку брав і спеціаліст, який здійснював відео фіксацію слідчої дії, і один з понятих, який не був пасивним спостерігачем, а допомагав упаковувати виявлені об`єкти. За такого, вказані особи не мали права збирати докази, а зібрані ними докази є такими, що зібрані з порушенням порядку, визначеного КПК України, тобто недопустимими. Вказані обставини є очевидними порушеннями порядку проведення обшуку, визначеного ст. 263 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
При цьому, за загальним правилом, визначеним ч.2 ст. 38 КПК України слідчі дії (досудове розслідування) має право здійснювати слідчий одноособово або група слідчих.

Відповідно до ст. 39 КПК України слідчого або групу слідчих, уповноважених на проведення досудового розслідування визначає керівник органу досудового розслідування.

Згідно з п. 17 ч.1 ст. 3 КПК України слідчим є службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
При цьому, з аналізу положень п.17 ч.1 ст. 3, ст. 38-40 КПК України слідує, що норми КПК України передбачають персоніфікацію відповідних службових осіб, які уповноважені здійснювати досудове розслідування в конкретному кримінальному провадженні з фіксацією відповідних відомостей про таку особу в кримінальному провадженні та фіксацією відповідного рішення про її уповноваження на ведення досудового розслідування.

Відповідно до принципу безпосередності дослідження документів, як загальної засади кримінального провадження, визначеної ст. 23 КПК України суд досліджує докази та інші документи і процесуальні рішення, які обґрунтовують законність слідчих дій, безпосередньо. За такого, у комплексі з принципом змагальності, слід дійти висновку, що суд обґрунтовує свої рішення щодо оцінки доказів виключно на підставі наданих йому сторонами документів, якщо сторона кримінального провадження не надала суду в ході судового розгляду наявний в неї доказ або інший документ, вона фактично втрачає можливість посилатись на нього в подальшому та суд ухвалює рішення по суті справи без врахування вказаного доказу або документу.

При цьому, виходячи з наданих суду стороною обвинувачення матеріалів ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 18.01.2018 року в кримінальному провадженні №0004113 було надано слідчому ОСОБА_19 дозвіл на проведення обшуку в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Проте вказаний слідчий дорученням від 09.02.2018 року в порядку ст. 40 КПК України через начальника СВ Заводського відділу поліції доручив слідчому ОСОБА_20 провести обшук на підставі ухвали слідчого судді в даному кримінальному провадженні, при цьому, будь-яких рішень чи резолюцій щодо цього керівника органу досудового розслідування суду не надано, суду також не надано відповідних рішень керівника органу досудового розслідування про здійснення досудового розслідування групою прокурорів, натомість, ані в обвинувальному акті, ані у витягу з ЄРДР в кримінальному провадженні №0000644 слідчий ОСОБА_20 не вказаний взагалі, а відповідних відомостей з кримінального провадження №0004113, з якого було дане провадження виділене, суду стороною обвинувачення надано не було. Більш того факт надання письмового доручення слідчого ОСОБА_19 від 09.02.2018 року вказує, що слідчий ОСОБА_20 не мав повноважень на здійснення досудового розслідування в даному провадженні.

При цьому, відповідно до положень ст. 40 КПК України слідчий мав право видати таке доручення про проведення слідчих дій виключно відповідним оперативним підрозділам, а не іншому слідчому, за такого проведення обшуку слідчим ОСОБА_20 на підставі такого доручення є таким, що здійснене з порушенням порядку, визначеного КПК України, що, з врахуванням інших наведених вище порушень при проведенні обшуку від 15.02.2018 року має своїм наслідком визнання протоколу обшуку недопустимим.

Крім того, оцінюючи докази, суд враховує положення ст. 90 КПК України, відповідно до якої рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
При розгляді справи «Бєлоусов проти України», рішення від 07.02.2014 року, Європейський суд з прав людини у п. 104 наголосив, що «будь-яке втручання згідно з пунктом 1 статті 8 Конвенції повинно бути виправданим у розумінні пункту 2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання державних органів (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 27 жовтня 1994 року у справі «Кроон та інші проти Нідерландів» (Kroon and Others v. the Netherlands), п. 31, Series A № 297-C)».
При цьому, судом встановлено, що обшук за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 проводився на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.01.2018 року, згідно з якою дозвіл на проведення обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 було надано слідчому ОСОБА_19 . Натомість проведення обшуку було здійснено іншим слідчим ОСОБА_20 , який не мав встановлених кримінально-процесуальним законодавством підстав для здійснення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, оскільки не був визначений тим слідчим, який уповноважений розслідувати вказане кримінальне провадження, а тому проведення таким слідчим обшуку в домоволодінні обвинуваченого здійснено без будь-яких законних підстав, крім того, як вказано вище обшук проводили також інші особи, правовий статус яких в даному кримінальному провадженні взагалі нічим не підтверджений, що, в свою чергу, вказує на свавільність втручання під час проведення вказаного обшуку в гарантоване ст. 8 Конвенції право обвинуваченого ОСОБА_3 на повагу до приватного та сімейного життя.

Як наслідок цього, недопустимість протоколу обшуку, як доказу та обшуку, як слідчої дії, проведеної з порушеннями порядку, визначеного КПК України, тягне за собою недопустимість отриманих в результаті такого обшуку речових доказів (канабіс, ємності в яких він знаходився та інші речі, вилучені в ході обшуку).

Сторона захисту просила визнати недопустимими висновки хімічної експертизи, оскільки, на думку сторони захисту, експерти, маючи спеціальні знання за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів), провели біологічне дослідження рослин за іншою експертною спеціальністю. Суд не може погодитись з позицією сторони захисту щодо цього, оскільки експерти провели відповідні експертні дослідження та дали відповідь на всі поставлені перед ними питання, а в тому разі, якщо б проведення експертизи виходило б за межі їх спеціальних знань, то вони відповідно до ч.6 ст. 69 КПК України мали повідомити особу, яка їх залучила, про неможливість проведення експертизи через відсутність у них необхідних знань або без залучення інших експертів, про що в даному випадку експерти не заявляли, а тому відсутні підстави для висновку про порушення вимог КПК України в цій частині.
Натомість недопустимість зібраних в результаті проведеного обшуку речових доказів тягне за собою недопустимість відповідних висновків експертів №282 від 16.02.2018 року та №283 від 13.03.2018 року, оскільки вказані висновки ґрунтуються саме на досліджені відповідних речових доказів, отриманих в ході проведення обшуку від 15.02.2018 року, які, як і сам обшук, визнані судом недопустимими, а, отже, суд не в праві на них посилатись відповідно до ч.2 ст. 86 КПК України.

З тих самих підстав суд не має права обґрунтувати свої рішення на підставі протоколів оглядів предметів (речових доказів) від 19.02.2018 року та від 20.03.2018 року.

Таким чином, зібрані стороною обвинувачення письмові докази, а саме протокол обшуку від 15.02.2018 року, висновки експертів №282 від 16.02.2018 року та №283 від 13.03.2018 року, та речові докази і протоколи їх огляду від 19.02.2018 року та від 20.03.2018 року є недопустимими з наведених вище обставин, внаслідок чого належними та допустимими доказами залишаються лише показання допитаних в суді свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_3 , проте самі по собі їх показання є недостатніми для висновку про наявність в діях обвинуваченого конкретного складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, оскільки такі показання вказують лише на причетність ОСОБА_3 до незаконного поводження з наркотичними засобами, але не підтверджують поза розумним сумнівом наявності в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, для якого безумовно необхідною є встановлення виду та маси наркотичного засобу, що лише показаннями свідків та обвинуваченого підтвердити неможливо, за такого такі показання є недостатніми для спростування гарантованої особі, яка притягається до кримінальної відповідальності, презумпції невинуватості, а недопустимість інших доказів не дає суду права посилатись на них при ухваленні рішення.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що належними достатніми та допустимими доказами не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 373 КПК України є підставою для ухвалення виправдувального вироку.

Згідно з ч. 4 ст. 175 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Оскільки обвинувачений підлягає виправданню, тому накладений за ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.02.2018 року арешт на майно підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
В зв`язку з цим, речові докази: сейф-пакет № 7618876 з канабісом вагою 526,1214 г, екстрактом канабісу вагою 0,5677 г та насінням рослин роду коноплі масою 1,0658 г; 6 полімерних пакетів з 1966,87 г канабісу підлягають знищенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 309 КК України визнати невинуватим і виправдати.

Процесуальні витрати в сумі 2574 (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривні за проведення експертиз в кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Заходи, вжиті за ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.02.2018 №487/821/18 по арешту майна: трьох ножів; трьох паперових згортків з речовиною зеленого кольору рослинного походження; пристрою для куріння з двох пластикових пляшок та ковпака з нашаруванням невстановленої речовини; двох пластикових банок з речовиною зеленого кольору рослинного походження; зіп-пакетика з речовиною зеленого кольору рослинного походження; прозорого пакетика з речовиною зеленого кольору рослинного походження; двох сит з нашаруваннями невідомої речовини; куща з корінням зовні схожим на рослину коноплі; шести пакетів, в яких знаходиться речовина зеленого кольору рослинного походження, - скасувати.

Речові докази: сейф-пакет № 7618876 з канабісом вагою 526,1214 г, екстрактом канабісу вагою 0,5677 г та насінням рослин роду коноплі масою 1,0658 г; 6 полімерних пакетів з 1966,87 г канабісу - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

суддя: