Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2360/18
Провадження 1-кп/480/194/19
ВИРОК
Іменем України

16 травня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження № 0001021, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.10.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
06.08.2017 року о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_4 керував технічно несправним автомобілем ВАЗ-21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , несправність якого полягала у встановленні шин різних моделей, різного розміру, з різними малюнками протектора на передній вісі, що не відповідало вимогам п. 31.4.5 «г» ПДР, згідно з яким експлуатація автомобіля за наявності вказаної несправності забороняється і при русі автомобіля з даною несправністю її можливий вплив повинен був враховуватися водієм при виборі режиму руху, зі швидкістю 50 км/год., здійснював рух в світлий час доби, по сухому ґрунтовому дорожньому покриттю автодороги з боку с.Лук`янівка в напрямку с.Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області.
Рухаючись у вищевказаних умовах, водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи п. 1.3, 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не урахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення з рухаючимся назустріч автомобілем ВАЗ-2113, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримала тілесні пошкодження у вигляді осколкового внутрішньосуглобового перелому мищелку великоберцової кістки зі зміщенням уламків, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів, в умовах ДТП (зіткнення автомобілів), при знаходженні в салоні автомобілю, та згідно висновку судово-медичного експерта № 1270 від 28.08.2017 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.
Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало злочинне порушення водієм ОСОБА_4 , вимог п. 1.3, 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які згідно висновку експерта № 17-890 від 30.08.2017 року знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У даному кримінальному провадженні 26.12.2018 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і його захисноком ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1 ст.286 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережено визнати вину в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України - у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 3400 грн.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, що в силу вимог ч.4 ст.469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинене кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості: за ч.1 ст.286 КК України - у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 3400 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовими доказами у даному кримінальному провадженні є:
- автомобіль ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відданий під зберігальну розписку ОСОБА_4 ;
- автомобіль ВАЗ-2113, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відданий під зберігальну розписку ОСОБА_7 .
Вищевказані речові докази на підставі ст.100 КПК України слід вважати повернутими ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення додаткової експертизи по дослідженню обставин ДТП вартістю 1144 грн 00 коп.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 375 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.12.2018 року, укладену у кримінальному провадженні № 0001021 між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 3400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення додаткової експертизи по дослідженню обставин ДТП, які документально підтверджені у розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн 00 коп (Миколаївський НДЕКЦ МВС України р/р 7675, Банк ДКСУ м.Києва, МФО 820172, ).

Речовий доказ автомобіль ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відданий під зберігальну розписку ОСОБА_4 , вважати повернутим останньому.

Речовий доказ автомобіль ВАЗ-2113, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відданий під зберігальну розписку ОСОБА_7 , вважати повернутим останньому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу,в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_8

16.05.2019