Справа №577/956/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/749/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/956/18 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2018 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дружба Ямпільського району Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований по АДРЕСА_2 ), раніше судимий

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.69 КК у виді обмеження волі, оскільки обвинувачений має дружину, яка не в змозі себе утримувати, повністю визнав свою вину та пролікувався від наркотичної залежності. Також зазначає, що суд не врахував висновок органу з питань пробації.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.05.2018 ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк два роки два місяці. Стягнуто на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта в сумі 1144 грн.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_9 12.02.2018, знаходячись у чагарниках в районі аеродрому по вул. Рябошапко в м. Конотопі, повторно, незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований» вагою 0,118 г, який почав незаконно зберігати при собі без мети збуту. Цього ж дня, близько 12 год. 10 хв. біля будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_9 був зупинений працівниками поліції, які вилучили в нього особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований» масою в перерахунку на суху речовину 0,118 г.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили змінити вирок суду та пом`якшити покарання, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі захисника не оскаржуються.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_10 про пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, і при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував як ступінь тяжкості вчиненого останнім злочину, який згідно ст.12 КК є злочином середньої тяжкості, так і обставини, які його пом`якшують, зокрема те, що обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину та пройшов курс лікування від наркотичної залежності. Обставиною, яка обтяжує покарання, судом першої інстанції було визначено рецидив злочинів.

Крім того, судом першої інстанції врахована характеристика обвинуваченого, а також те, що він неодноразово судимий та перебуває на обліку у нарколога.

При цьому, той факт, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро покаявся та пройшов курс лікування від наркотичної залежності, сам по собі істотно не впливає на застосування положень ст.69 КК при визначенні виду та розміру покарання і повинен враховуватися у сукупності з усіма іншими обставинами кримінального провадження (даними про особу винного), з якими кримінальний закон пов`язує призначення покарання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

З огляду на викладене, для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК, крім кількох обставин, що пом`якшують покарання, необхідно, щоб ці обставини з урахуванням особи винного істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відсутнє у матеріалах кримінального провадження.

Судом першої інстанції був врахований і висновок органу з питань пробації, згідно якого існує висока ймовірність вчинення повторного правопорушення і виправлення та перевиховання обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Також слід зазначити, що враховуючи зазначені вище обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 покарання наближене до мінімального розміру, передбаченому санкцією ч.2 ст.309 КК.

Як зазначено у правовій позиції рішення Верховного Суду України у справі стосовно ОСОБА_12 , норми Особливої частини КК мають базуватися на нормах Загальної частини цього Кодексу. Це спеціально зазначено законодавцем у ст.65 КК , в якій установлено загальні засади призначення покарання.

У відповідності до ч.1 ст.65 КК, суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Таким чином, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для застосування до ОСОБА_9 положень ст.69 КК, яка дає можливість перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.309 КК як про це зазначено в апеляційній скарзі, оскільки незважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, все ж таки ці обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.

Визначивши ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.2 ст.309 КК, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-67 КК, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів, тому призначене ОСОБА_9 покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діяння, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_9 має дружину, яка не в змозі себе утримувати, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки ця обставина також істотно не впливає на визначення виду і розміру покарання та повинна враховуватися у сукупності з усіма іншими обставинами провадження, з якими кримінальний закон пов`язує призначення покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для зміни вироку суду, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі захисником, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2018 року відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_14 залишити тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4