ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/324/17
Провадження № 1-кп/210/74/19
У Х В А Л А
іменем України
"07" травня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі суда присяжних:

головуючого-судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

основних присяжних: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

запасних присяжних ОСОБА_6

секретаря судового засідання ОСОБА_7

за участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

представника потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст. 115 КК України, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000438 від 19.09.2016 року, суд присяжних

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, зважаючи на те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не перестали існувати.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Представник потерпілої покладався на розсуд суду.

Суд присяжних, заслухавши думку сторін щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прийшла до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинуваченим було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який спливає 15.05.2019 року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання прокурора вмотивоване тим, що наразі наявні ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на показання свідків та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до oc2.nsf/link1/an_1357/ed_2012_07_05/pravo1/ НОМЕР_1 .html?pravo=1#1357" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію, майновий стан, відсутність судимостей.

Аналізуючи дані про обвинуваченого ОСОБА_9 , суд присяжних бере до уваги, що останній, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.Вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнає.

Крім того, суд присяжних вважає наявними наступні ризики. Так, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_9 , усвідомлюючи можливе покарання за вчинене, може переховуватись від суду, незаконно впливати на показання свідків та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки у разі ухвалення обвинувального вироку суду, особа буде засуджена до реальної міри покарання.

Відтак, суд присяжних доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, а саме, не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Суд присяжних не приймає доводи та заперечення обвинуваченого та захисника, про необхідність відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а також можливість заміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки вони не спростовують доводи прокурора про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України.
На підставі наведеного, суд присяжних вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченим під вартою на 60 днів, а жоден більш м`який вид запобіжних заходів не забезпечить запобіганню вказаних ризиків.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд присяжних, -

УХВАЛИВ:
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 05.07.2019 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію ухвали направити до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3».

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне судове рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_12

ОСОБА_3

ОСОБА_4