Провадження № 1-кп/243/217/2019
Справа № 243/9727/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2019 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001705 від 15 серпня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калач, Алапаївського району Свердловської області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були оголошені у розшук, та судове провадження було зупинено до їх розшуку.

28 лютого 2019 року провадження у справі було відновлено і вирішено питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , та ухвалою суду від 28 лютого 2019 року судове провадження в частині розгляду справи про притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 зупинено до його розшуку.
04 березня 2019 року судове провадження в частині розгляду справи про притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 відновлено у зв`язку із надходженням до суду матеріалів за якими встановлено його місцезнаходження, та він доставлений до суду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів. В обґрунтування клопотання зазначив, що метою застосування до ОСОБА_3 такого виду забезпечення кримінального провадження є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання його спробам переховуватись від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та впливу на свідків кримінального провадження. На думку сторони обвинувачення, існують ризики переховування ОСОБА_3 від суду, скоєння ним іншого кримінального правопорушення та здійснення тиску на свідків кримінального провадження. Зазначив, що, в період судового розгляду вказаного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 без поважних причин неодноразово не з`являвся до суду, за місцем мешкання був відсутній, у зв`язку із чим був оголошений у розшук.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та просив обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, зазначивши що він потрапив спочатку у лікарню в січні 2019 року, оскільки попав у ДТП, а потім переїхав до свого сина в м. Дружковку. Він знав, що відносно нього є кримінальне провадження у суді, та розумів, що зателефонувати до нього неможливо, оскільки такий зв`язок з ним відсутній, але питав у ОСОБА_4 , чи приходили повістки, однак той відповідав, що не приходили. У нього була об`єктивна можливість повідомити суд про зміну місця проживання, однак він цього не зробив, а чому пояснити не може. Крім того, у нього немає пояснень, чому він не з`явився до суду 22 листопада 2018 року, після того, як йому була вручена повістка на перше судове засідання після призначення справи до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_8 , призначений для проведення окремої процесуальної дії вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу, в судовому засіданні заперечував проти застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу стороною обвинувачення не доведено, оскільки у клопотанні лише перелічені ризики, однак будь яких обґрунтувань, які б свідчили про їх наявність не наведено. За таких обставин вважає, що можливо застосувати до ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з таких встановлених в судовому засіданні обставин, та відповідних ним доказів та норм чинного законодавства.

Відповідно до штампу у супровідному листі, справа надійшла до суду 04 жовтня 2018 року.

Підготовче судове засідання у справі відкладалося двічі у зв`язку з тим, що обвинувачені до суду не з`являлися та повістки не отримували.

При цьому, ОСОБА_3 тричі не з`являвся до суду, незважаючи на застосування щодо обвинувачених приводу (ухвала суду від 17 жовтня 2018 року, а.с. 22-23).

Коли обвинувачених було доставлено до суду, то судом вони були попереджені про обов`язковість виконання вимог щодо явки у судові засідання та повідомлення про причини неявки.

Після чого, обвинувачені на виконання вимог суду з`являлися у судові засідання та справу було призначено до судового розгляду на 22 листопада 2018 року.

В матеріалах справи міститься розписка про отримання судової повістки, за якою ОСОБА_3 належним чином повідомлений про те, що судове засідання відбудеться 22 листопада 2018 року, однак обвинувачений у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Після чого, жодного разу обвинувачений ОСОБА_3 в судове засідання не з`являвся.

Судом було вжито заходів щодо приводу обвинуваченого (ухвала суду про привід від 16 січня 2019 року), однак привід здійснити не представилося можливим, у зв`язку з тим, що обвинувачений був відсутній за місцем проживання, за зареєстрованим місцем проживання, а також за останнім відомим місцем тимчасового заробітку.

У зв`язку з цим судом було оголошено розшук обвинувачених (ухвала суду від 12 лютого 2019 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема, спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

5) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу є також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За правилами ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно із вимогами п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Відповідно п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 неодружений, неповнолітніх дітей, літніх батьків, чи інших непрацездатних осіб, на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, та офіційного або постійного джерела доходу не має, тобто у нього відсутні соціально міцні зв`язки, проживає не за місцем реєстрації, залишив останнє відоме місце проживання, про що суд не повідомив, при достеменно знаючи, що будь-який інший зв`язок з ним відсутній, оскільки він не користується телефоном, раніше неодноразово судимий, в судове засідання неодноразово не з`являвся, судові повістки не отримував, привід щодо нього не був виконаний у зв`язку з тим, що він був відсутній за місцем проживання, за місцем реєстрації, а також за відомим місцем тимчасових заробітків. Суд при цьому зазначає, що обвинувачений неодноразово попереджався про обов`язок з`являтися до судового засідання.

Наведені обставини на думку суду свідчать про недобросовісну процесуальну поведінку обвинуваченого та ухилення від суду, а також про те, що існують підстави вважати, що перебуваючи на свободі він може вчинити нові кримінальні правопорушення.

На думку суду, у сукупності з тим, що в період судового розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_3 не дотримався вимог закону та переховувався від суду, у зв`язку із чим був оголошений у розшук, наразі існує висока ймовірність подальшого переховування ОСОБА_3 оскільки наслідки та ризик втечі ним можуть бути визнані як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування.

Щодо ризику впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого кримінального провадження, то суд приходить до висновку про відсутність такого ризику, оскільки в судовому засіданні прокурором не доведено, що протягом перебування справи у суді, обвинуваченим вчинялися дії, які свідчили про наявність такого ризику.

Суд враховує, що даний запобіжний захід є винятковим, однак, на думку суду, без застосованого саме такого заходу забезпечення кримінального провадження на сьогодні існує достатньо високий ступінь ймовірності ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, унеможливлення досягнення мети щодо виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що в даному випадку потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи ОСОБА_3 про який йдеться в клопотанні прокурора.

З огляду на викладене, з метою проведення повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, забезпечення встановлення істини в справі а також забезпечення виконання процесуальних рішень, з метою запобігання ризикам визначеним ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що існують всі підстави для задоволення клопотання прокурора та обрання запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки, на думку суду, в даному конкретному випадку утримання під вартою обвинуваченого вимагають інтереси суспільства, а тому, з метою запобігання вищезазначеним ризикам, є доцільним обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб. Більш м`який захід забезпечення кримінального провадження, на думку суду, не зможе запобігти доведеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4. ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на викладене, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, а також те, що підозру ОСОБА_3 пред`явлено щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд приходить до висновку про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 193, 371 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001705 від 15 серпня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, на строк 60 (шістдесят діб), починаючи з 04 березня 2019 року по 02 травня 2019 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст ухвали проголошений 07 березня 2019 року о 09 год. 00 хв.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_1