Справа №463/3024/19
Провадження №1-кс/463/1512/19
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу
13 квітня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Першого слідчого відділу (Відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянину України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

встановив:

слідчий звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153680 грн. У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та іншими працівниками органів ІНФОРМАЦІЯ_2 ; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Клопотання мотивує тим, що Першим слідчим відділом (Відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000215 від 18.03.2019 за підозрою у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.06.2018 № 238-ОС ОСОБА_4 призначено на посаду начальника комендантського відділення відділу організації повсякденної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_4 , будучи службовою особою органів охорони державного кордону, постійно (на підставі наказу про призначення на посаду) обіймав посаду у державному органі та здійснював функції представника влади, а тому відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, перебуваючи на посаді начальника комендантського відділення відділу організації повсякденної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_4 , зобов`язаний неухильно виконувати вимоги Конституції України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Закону України «Про прикордонний контроль», відомчих документів Державної прикордонної служби України.

Таким чином, ОСОБА_4 , як начальник комендантського відділення відділу організації повсякденної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно (на підставі наказу про призначення на посаду) обіймав посаду у державному органі та здійснював функції представника влади та відповідно до приміток до ст.364, 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Здійснюючи функції представника влади, будучи службовою особою правоохоронного органу, яка займає відповідальне становище, зобов`язаним відповідно до вимог п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 22, ст. 23, ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», ст.10, п.19 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ч. 2 ст. 19 Конституції України діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, знехтував вимогами законодавства і висловив прохання надати неправомірну вигоду та одержав її для себе за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дії з використанням службового становища, за наступних обставин.

Приблизно у червні 2018 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, до ОСОБА_4 , як начальника комендантського відділення відділу організації повсякденної діяльності штабу ІНФОРМАЦІЯ_4 , через спільного знайомого ОСОБА_8 звернулася ОСОБА_7 щодо сприяння їй в перетині державного кордону України для виїзду на тимчасові заробітки. В ході розмови на території супермаркету «Сільпо» в м. Ужгород на вул. Минайська, 36 ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_4 , що має намір виїхати на заробітки за кордон, однак такий виїзд ускладнений тим, що в 2017 році за її згодою на неї оформлено тимчасовий ввіз на територію України 2 транспортних засобів на іноземній реєстрації, які своєчасно не вивезені та не розмитнені, у зв`язку з чим при перетині державного кордону їй загрожує сплата великих штрафів, на які у неї немає коштів. На звернення ОСОБА_7 ОСОБА_4 пообіцяв, використовуючи його можливості працівника прикордонної служби, з`ясувати питання щодо викладених нею фактів.

В наступні кілька днів, ОСОБА_4 , будучи обізнаним з вимогами законодавства щодо охорони державного кордону та його перетину особами, порядком і особливостями роботи органів Державної прикордонної служби та Державної фіскальної служби, що здійснюють спільну діяльність в пунктах пропуску, відповідних автоматизованих систем та програмних комплексів цих державних органів, маючи широке коло знайомств у зв`язку із здійсненням функцій керівника структурного підрозділу прикордонної служби, діючи з корисливих мотивів, отримав у невстановлений на цей час спосіб інформацію на підтвердження відомостей про ввезення на ОСОБА_7 двох транспортних засобів, та в ході наступної розмови з нею на території супермаркету «Сільпо» в м. Ужгород на вул. Минайська, 36 висловив прохання про надання йому неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США за сприяння їй в уникненні сплати вищезазначених штрафів шляхом видалення з відповідних баз даних відомостей щодо ввезення нею на територію України транспортних засобів та їх несвоєчасне вивезення, на що вона відповіла відмовою у зв`язку з відсутністю на той час вказаної суми грошових коштів.

Незважаючи на скрутне матеріальне становище ОСОБА_7 , ОСОБА_4 для досягнення мети, спрямованої на одержання неправомірної вигоди, прийняв рішення використати своє службове становище та знайомства серед працівників прикордонної і митної служб, що працюють на пункті пропуску «Ужгород», завдяки яким ОСОБА_7 може перетнути державний кордон в цьому пункті поза паспортним контролем на виїзд з України та уникнути на певний час сплати штрафів. Про розроблений план ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 під час особистої зустрічі приблизно у вересні-жовтні 2018 року на автовокзалі в м. Мукачево та висловив прохання про надання йому 300 Євро неправомірної вигоди за розробку деталей та реалізацію такого плану. Таку ж суму неправомірної вигоди вона повинна була передати йому під час повернення в Україну за сприяння в перетині державного кордону знову ж таки поза паспортним контролем. За вказівкою ОСОБА_4 після збору необхідної суми коштів ОСОБА_7 повинна повідомити за допомогою мобільного телефону.

На виконання вказівок ОСОБА_4 , 14.03.2019 ОСОБА_7 повідомила його телефоном про наявність необхідної для передачі суми коштів, на що він підтвердив наміри щодо здійснення її переміщення через кордон поза паспортним контролем і для обговорення деталей призначив зустріч 15.03.2019.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , 15.03.2019 під час особистої зустрічі з останньою на автобусній зупинці на проспекті Свободи в м. Ужгород, ОСОБА_4 повідомив, що на автомобілі довезе її до брами в`їзду в Республіку Словаччина, минувши паспортний контроль органів Державної прикордонної та фіскальної служб України, де вона повинна передати йому 300 Євро як оплату за його послуги.

При цьому, з метою власного переконання у платоспроможності ОСОБА_7 та досягнення кінцевої мети отримання неправомірної вигоди, висловив їй прохання щодо надання невідкладно частини неправомірної вигоди, яку 17.03.2019 близько 14 год. 20 хв. біля магазину «Водафон», що на вул. Фединця, 47 в м. Ужгород та 25.03.2019 на площі Корятовича в м. Ужгород, одержав від ОСОБА_7 в сумі відповідно 1000 грн. і 3000 грн. Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на одержання решти неправомірної вигоди, з метою створення у ОСОБА_7 враження про успішність розробленого ним плану, ОСОБА_4 11.04.2019 по телефону призначив ОСОБА_7 зустріч у кафе «Тірамісу», що на вул. Фединця в м. Ужгород, у ході якої цього ж дня близько 15 год. 30 хв. повідомив його деталі. Так, ОСОБА_7 12.04.2019 повинна помістити свої речі до автомобіля її знайомих, які повинні їхати через пункт пропуску «Ужгород» до в`їзду на територію Республіки Словаччина. Саму ж ОСОБА_7 . ОСОБА_4 мав підібрати близько 17 год. біля аеропорту на вул. Собранецькій в м. Ужгород, та, користуючись відповідальним становищем керівника одного з структурних підрозділів органів Державної прикордонної служби Закарпатської області, довірою до нього його колег по службі та знайомствами серед працівників Державної фіскальної служби, провезти в автомобілі поза паспортним і митним контролем в пункті пропуску «Ужгород» до в`їзду на територію Республіки Словаччина, де її мали підібрати знайомі, разом з якими мала їхати за кордон. Таким чином вона б уникла складення стосовно неї протоколів про порушення митних правил та сплати штрафів. При цьому, перед перетином кордону ОСОБА_4 сказав передати йому решту суми неправомірної вигоди в сумі 200 Євро.

12.04.2019 близько 18 год. ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, діючи з корисливих мотивів та згідно розробленого ним плану, зустрівся з ОСОБА_7 біля аеропорту на вул. Собранецькій в м. Ужгород та на автомобілі «Skoda», р. н. НОМЕР_1 , разом з нею вирушив в сторону пункту пропуску «Ужгород», що на вул. Собранецька, 224 в м. Ужгород. По дорозі за вказівкою ОСОБА_4 . ОСОБА_7 передала для нього ще одну частину неправомірної вигоди в сумі 100 євро, що згідно з курсом НБУ на 12.04.2019 складає 3022 грн. 29 коп., дружині ОСОБА_4 , яка разом з малолітнім сином також перебувала в автомобілі. Прибувши до пункту пропуску «Ужгород» ОСОБА_4 , використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, користуючись знайомствами серед працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 , які здійснюють охорону державного кордону в пункті пропуску «Ужгород», керуючи тим же автомобілем «Skoda», перевіз ОСОБА_7 через пункт пропуску «Ужгород» без проходження нею прикордонного та митного контролю до в`їзду на територію Республіки Словаччина, де одержав від неї решту обумовленої суми неправомірної вигоди в сумі 100 Євро, що згідно з курсом НБУ на 12.04.2019 складає 3022 грн. 29 коп.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: заявою та показаннями свідка ОСОБА_7 , протоколом огляду від 25.03.2019, протоколом огляду від 12.04.2019, протоколом затримання ОСОБА_4 від 12.04.2019; протоколом особистого обшуку від 12.04.2019, протоколом обшуку від 12.04.2019 пункту пропуску «Ужгород».

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років з конфіскацією майна, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності, з урахуванням наявності ризиків того, що підозрюваний може ухилятися від досудового слідства, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема ОСОБА_4 може координувати свої дії зі невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню, використати свої зв`язки для незаконного впливу на понятих, які брали участь у першочергових слідчих діях, підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, а також враховуючи те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного унеможливлює запобігання вказаним ризикам, просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до п. 4 ч. 2, ч.3, ч.4 ст. 183 КПК України просить врахувати, зокрема майновий та сімейний стан підозрюваного та визначити заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153680 грн., оскільки застава саме у такому розмірі здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні та просив таке задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили. Просили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або зменшити розмір застави та визначити таку у розмірі двох заробітних плат підозрюваного. Зазначили, що ОСОБА_4 кримінального правопорушення не вчиняв, грошові кошти від ОСОБА_7 отримав не як неправомірну вигоду, а як повернення позичених ним коштів. Так, приблизно у 2017 році позичив ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 500 доларів, які остання тривалий час не повертала, на якийсь час на зв`язок не виходила, а в подальшому частково погашала заборгованість, частину з яких передала саме 12.04.2019. Вважають, що дії ОСОБА_4 можуть містити лише ознаки адміністративного чи дисциплінарного правопорушення, однак в жодному разі не підтверджують вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, оскільки територію України ОСОБА_7 не покидала. Крім цього, просять врахувати, що на утриманні підозрюваного перебуває двоє дітей, а також те, що ОСОБА_4 в період з 25.02.2015 по 29.03.2017 перебував в зоні АТО в складі Маріупольського загону морської охорони ДПС.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

ДБР проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000215 від 18.03.2019.

Як вбачається з повідомлення про підозру від 13.04.2019, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: заявою та показаннями свідка ОСОБА_7 , протоколом огляду від 25.03.2019, протоколом огляду від 12.04.2019, протоколом затримання ОСОБА_4 від 12.04.2019; протоколом особистого обшуку від 12.04.2019, протоколом обшуку від 12.04.2019 пункту пропуску «Ужгород».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог п.п.1-3, 5, 7 ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тому з метою унеможливити переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, використання службових зв`язків для незаконного впливу на свідків, експерта, спеціаліста, понятих, прихожу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя не бере до уваги заперечення підозрюваного та його захисника щодо обрання запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами вказаними вище, а те, що ОСОБА_4 в період з 25.02.2015 по 29.03.2017 перебував в зоні АТО в складі Маріупольського загону морської охорони ДПС жодними доказами на момент розгляду клопотання не підтверджено.

Разом з тим, оскільки відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, приходжу до висновку, що ОСОБА_4 слід визначити заставу у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96050 грн., оскільки такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та вищевказані ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема те, що згідно з поданою ОСОБА_4 щорічною декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, загальна сума доходу сім`ї підозрюваного становить 189165 грн., а тому застава у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку просить обрати прокурор, є непомірною для підозрюваного.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 395 КПК України,-

постановив:

клопотання слідчого Першого слідчого відділу (Відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесять днів, починаючи з 19 год. 16 хв. 12 квітня 2019 року та закінчується о 19 год. 16 хв. 11 червня 2019 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , заставу в розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96050 грн. (дев`яносто шість тисяч п`ятдесят гривень).

У випадку внесення застави на відповідний рахунок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , покладаються такі обов`язки:

1. прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4. утримуватися від спілкування з свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та іншими працівниками органів ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

5. здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6. носити електронний засіб контролю.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1