КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження №0004881відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.08.2010 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, від відбування якого звільнений 08.02.2013 року по відбуттю строку покарання;
- 29.05.2014 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185; ч.2 ст. 190; ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 08.12.2017 року по відбуттю строку покарання,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

У вироку суд визнав встановленим, що ОСОБА_6 разом зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 19.05.2018 року приблизно о 23 год. 00 хв., проходили по вул. Миколи Грінченка, паралельно будинку № 86-Е по вул. Казимира Малевича у м. Києві, де розташовані залізничні колії та теплотраса. Спустившись до теплотраси, ОСОБА_6 зустрів наглядно знайомого ОСОБА_9 , з яким у нього виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 умисно, протиправно, з метою спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, наніс останньому невстановлену кількість ударів кулаками та дерев`яною палицею в область голови, а також численні удари ногами в область тулуба, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки, тканину та в шлуночки головного мозку з набряком-набуханням головного мозку, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (небезпека для життя), від яких останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 07 год. 20 хв.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і кваліфікацію своїх дій, просить змінити вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24.09.2018 року та пом`якшити призначене йому покарання до 7 років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості та зазначає, що вказаний злочин він вчинив ненавмисно без корисливого умислу, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого і просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження №0004881 та викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисномузаподіянні ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчиненомуза обставин викладених у вироку, ґрунтується на сукупності доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку, а також кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 121 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуютьсяі в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення особи. При цьому, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів, з огляду на характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України за класифікацією злочинів є тяжким злочином, мотиви його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який згідно характеристики ( т.1 а.с. 228-229) за місцем відбування покарання у Бучанській виправній колонії № 85 характеризується негативно, даних щодо стану його здоров`я та щирого каяття у скоєному, що є обставиною, яка пом`якшує покарання та за відсутності обтяжуючих покарання обставин, вважає, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не порушив загальних засад його призначення, передбачених ст. 65 КК України та призначив йому покарання, яке за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином, апеляційні посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що при призначенні йому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував такі пом`якшуючі обставини, як визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину є безпідставними, оскільки всі пом`якшуючі обставини були враховані судом при ухваленні вироку, а тому колегія суддів вважає вирок суду відносно ОСОБА_6 законним і обгрунтованим, покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, яке в повній мірі відповідає меті покарання і підстав для зміни вироку та пом`якшення ОСОБА_6 призначеного йому покарання до мінімальної межі, передбаченої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року у кримінальному провадженні №0004881щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, у той самий строк з дня отримання ухвали суду.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3