Справа № 510/259/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.19 року м. Рені

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

- за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на добровільно виданий дисковий носій «PHILIPS» із відеозаписом крадіжки, вчиненої у магазині «Єва» в м.Рені.

Як виходить з наданого суду клопотання, 08.02.2019р. до Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , із відомостями про те,що 04.02.2019р. з магазину «Єва», де вона працює управляючою, розташованого в м.Рені по вул. Пролетарська, 11, невідома особа вкрала з вітрини упаковку касет МАК-3 турбо та жіночі рукавички. 05.02.2019р., під час проведення інвентаризації товару, робітником магазину «Єва» - ОСОБА_6 була виявлена недостача товару, а саме упаковки змінних касет МАК-3 турбо та однієї пари жіночих перчаток. Керуючою магазином «Єва» ОСОБА_5 було проведено перегляд відеозапису камер спостереження, які розташовані у приміщенні магазину «Єва», та виявлено, що на відеозапису станом на 04.02.2019р. громадянин ОСОБА_7 схопив з вітрин упаковку касет МАК-3 турбо та жіночі рукавички, пройшов поза касою не розрахувавшись та вийшов на вулицю у невідомому напрямку.

11.02.2019р. законний представник юридичної особи потерпілого ОСОБА_5 надала до слідчого відділу за протоколом добровільної видачі відеозапис на дисковому носії «PHILIPS», упакований в паперову упаковку, із даними про те, як 04.02.2019р. ОСОБА_7 здійснив крадіжку змінних касет МАК-3 турбо та однієї пари жіночих рукавичок.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2019р. за № 0000047 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Беручи до уваги все вищевикладене, слідчий зазначає, що вищевказаний об`єкт по даному кримінальному провадженню має значення речового доказу, підлягає огляду та перегляду, як речовий доказ, з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин справи, враховуючі реальну можливість зацікавлених осіб знищити дисковий носій, сховати його, просить суд накласти арешт на вищевказане майно.

Заслухавши слідчого, дослідивши додані до клопотання матеріали, перевіривши доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як вбачається з витягу по кримінальному провадженню №0000047 від 09.02.2019р., до ЄРДР внесені данні про злочин з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України.
З матеріалів, які надані слідчим в обґрунтування клопотання про накладення арешту на добровільно виданий дисковий носій із відеозаписом крадіжки з магазину «Єва», слідчий суддя вбачає наявність вчинення суспільно небезпечного діяння, а щодо речового доказу - реальну можливість зацікавлених осіб знищити, зіпсувати, приховати його. Тому, з метою запобігання вищевказаних можливостей щодо речового доказу, з метою його збереження доцільно накласти на нього арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 132, 170 - 173, ст. 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

З метою збереження речового доказу - накласти арешт на дисковий носій (накопичувач) «PHILIPS», добровільно виданий ОСОБА_5 , упакований в паперову упаковку та долучений до матеріалів кримінального провадження №0000047, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2019р.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду .

Слідчий суддя ОСОБА_1