УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк «Контракт» ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000585 від 20.01.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк «Контракт» ОСОБА_4 про скасування арешту з майна, накладеного 24 квітня 2015 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва.
Клопотання обгрунтовано тим, що 24 квітня 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Київ, розглянувши клопотання про накладання арешту, виніс ухвалу, якою клопотання задовольнив та наклав арешт на 31 ювелірний виріб, які знаходиться в ПАТ «Банк «Контракт» за адресою: м.Київ, вул.Воздвиженська, 58, та належить на праві власності ФОП ОСОБА_5 , згідно з договорами закладу від 19 жовтня 2011 року і від 20 серпня 2014 року.
Крім того, заявник зазначає, що юридична особа кредит не повернула, а заставне майно (ювелірні вироби), яке є частиною коштів, за рахунок яких може бути проведений частковий розрахунок з вкладниками ПАТ Банк «Контракт», не може бути реалізоване з огляду на те, що на майно накладено арешт в рамках кримінального провадження.
Враховуючи викладене, банк має наміри звернути стягнення на заставлене майно. ПАТ Банк «Контракт» вважає, що відсутня потреба в перебуванні частини майна під арештом і останній підлягає скасуванню.
Представник заявника в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому та просив його задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. У відповідності до ч.3 ст.306 КПК України вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутність слідчого, оскільки відсутність останнього не перешкоджає даному розгляду.
Слідчий суддя, заслухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про таке.
Як вбачається з матеріалів провадження, Шевченківським УП ГУНП в м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000585 від 20.01.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.04.2015 накладено арешт на 31 ювелірний виріб, які знаходиться в ПАТ «Банк «Контракт» за адресою: м.Київ, вул.Воздвиженська, 58, та належить на праві власності ФОП ОСОБА_5 , згідно з договорами закладу від 19 жовтня 2011 року і від 20 серпня 2014 року.
При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України встановлено, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст.174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, вилучені при обшуку речі не можуть бути предметом спеціальної конфіскації в розумінні ст. 96-1 КК України, так як не належить та не належали особі, що безпосередньо притягується до кримінальної відповідальності. Також, такі речі не підпадають під випадки застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ч. З ч. 1 ст.96 КК України, так як їх отримано у передбачений законом спосіб, та за відсутності обмежень.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень,володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП),заява №31107/96,п.58, ЕСНR 1999-ІІ.) Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»,від 22 вересня 1994 року, Series A №296-А,п.42,та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99.пп.49-62,від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статі 1 Першого Протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»,пп.69 та 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються,та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50, Series A №98).
Під час судового розгляду встановлено, що дані ювелірні вироби є заставним майном, отже, враховуючи те, що на дане майно накладено арешт, воно не може бути реалізоване. Також слідчим суддею враховується, що у ПАТ Банк "Контракт" з грудня 2015 року триває процедура ліквідації, а майно, на яке накладено арешт, є частиною коштів, за рахунок яких може бути проведений частковий розрахунок із вкладниками ПАТ Банк «Контракт».
При цьому, як убачається з наданих матеріалів клопотання, після накладення арешту на майно (ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року) слідчим Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві по матеріалам кримінального провадження №0000585 від 20.01.2015, слідчі дії не проводилися. Тобто, при розслідуванні кримінального провадження слідчим не виконано необхідного обсягу доказування, який забезпечує достовірне встановлення обставин згідно вимог ст. 91 КПК України.
У зв`язку з чим, вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк «Контракт» ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 2, 8, 9, 16, 85, 98, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк «Контракт» ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000585 від 20.01.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України- задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.04.2015р. (справа №761/11540/15-к, провадження 1-кс/761/5215/2015), а саме з наступних ювелірних виробів: каблучка HD60382; браслет- ИИ Бнп; каблучка - ИБ ПрБр; сережки OR 49870.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1