Справа № 127/2679/19
Провадження № 1-в/127/55/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Вінницької виправної колонії (№86) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, до засудження не працюючого, з середньою освітою, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.01.2007 року Малинівським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільненого 27.12.2007 року умовно-достроково на 6 місяців 26 днів;

- 10.07.2008 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ст. 395, ст. 70, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі. Звільненого 08.07.2009 року по відбутті строку покарання;

- 10.09.2010 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 395 КК України до 4 місяців арешту. Звільненого 22.10.2010 року по відбутті строку покарання;

По даній справі засудженого 14.02.2014 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з 24.10.2013 року по 24.03.2014 року,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 відбуває покарання у Вінницькій ВК №86 за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 років позбавлення волі. За період відбування покарання він працевлаштований в промисловій зоні на виробництві, 4 рази заохочувався адміністрацією установи за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, має ряд захворювань, через що потребує необхідного медичного догляду.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання доставлений не був, оскільки не виявив бажання бути присутнім при розгляді клопотання.

В судовому засіданні представник установи ОСОБА_4 щодо вирішення клопотання засудженого поклався на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на даний час відбуває покарання за вчинення тяжкого умисного, насильницького злочину, що призвело до смерті потерпілого. Окрім того, ОСОБА_5 за період відбування покарання 8 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, хоча на даний час дані стягнення погашені у встановленому законом порядку і останній має декілька заохочень, це свідчить про те, що засуджений лише починає ставати на шлях виправлення, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_5 просив суд відмовити.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи на засудженого ОСОБА_5 , дійшов висновку, що клопотання необґрунтоване та задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання у Вінницькій виправній колонії (№86) згідно вироку Оболонського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 років позбавлення волі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з 24.10.2013 року по 24.03.2014 року. Строк відбування покарання рахується з 24.10.2013 року по 24.10.2020 року, таким чином станом на 24.01.2018 року ОСОБА_5 відбув 2/3 строку призначеного покарання.
Із матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, як середньої тяжкості так і тяжких. Після останнього звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, натомість продовжив вести антисоціальний спосіб життя, та в 2013 році вчинив новий умисний тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, за вчинення якого ОСОБА_5 засуджено вироком Оболонського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Вищезазначеним вироком суду, ОСОБА_5 призначалось покарання у виді позбавлення волі на певний строк, як виключної міри призначеного покарання, задля досягнення мети визначеної ст. 50 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно характеристики Вінницької виправної колонії (№86) відносно засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній працевлаштований прибиральником на виробництві установи; за період відбування покарання характеризується негативно; за порушення режиму відбування покарання у період 2014-2018р. 8 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, проте вказані стягнення погашені у встановленому законом порядку; 3 рази заохочувався адміністрацією установи. У взаємовідносинами з іншими засудженими конфліктний, агресивно реагує на критику у свою сторону. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує та не завжди робить для себе належні висновки. Участь у програмі диференційованого виховного впливу не приймає з власних переконань. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Перебуває на профілактичному обліку, як схильний до самогубства та членоушкодження.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, виходячи з того, що питання про можливість умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, не зважаючи на наявні заохочення, суд, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, негативну характеристику за місцем відбування покарання останнього, а також з урахуванням того, що вироком Оболонського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, як виключної міри призначеного покарання, задля досягнення мети визначеної ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Проте, засудженим означеної мети, яка б зумовлювала втрату потреби в подальшому здійсненні карального та виправного впливу, на даний час ОСОБА_5 не досягнуто, у зв`язку з чим, суд не вбачає ознак виправлення ОСОБА_5 та відповідно і підстав для задоволення його клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 395, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя :