Справа № 164/1415/17 Провадження №11-кп/802/138/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 369 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000079 від 03.03.2017 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 05.05.2018 про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.369 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Тоболи Камінь Каширського району Волинської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, пенсіонер, інвалід ІІ групи, потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, раніше не судимий, -

засуджений за ч.3 ст.369 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Вироком вирішено питання речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він у період з 3 березня 2017 року по 22 березня 2017 року в смт. Маневичі Волинської області, пропонував неправомірну вигоду старшому слідчому СВ Маневицького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 , посада якого відноситься до службових осіб, що займають відповідальне становище, в сумі 500 доларів США за вирішення питання про повернення йому речових доказів у кримінальному провадженні №0000165 від 22 квітня 2015 року, яке зареєстроване в ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, досудове розслідування в якому здійснює вищевказаний слідчий.
03 березня 2017 року о 12 годині 02 хвилини, ОСОБА_8 , перебуваючи в смт. Маневичі, зі свого мобільного телефону, зателефонував на мобільний телефон, який належить старшому слідчому ОСОБА_11 , та запропонував йому зустрітися.
Під час їхньої зустрічі, яка відбулася цього ж дня по вул. Комарова, неподалік Маневицького ВП ГУ НП у Волинській області в мікроавтобусі марки «Фольксваген Т-4», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , останній попросив слідчого повернути йому за грошову винагороду речові докази у кримінальному провадженні, однак слідчий відмовився від такої незаконної пропозиції.
У подальшому, в період часу з 9 березня 2017 року по 16 березня 2017 року, ОСОБА_8 , продовжуючи свої дії, стійко направлені на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, тричі телефонував на мобільний телефон до останнього щодо прийняття ним рішення про повернення вищевказаних речей.
Так, 16 березня 2017 року, приблизно біля 15 години 24 хвилин, під час чергової зустрічі, яка відбувалася в смт. Маневичі по вул. Нєкрасова, неподалік Будинку культури, в мікроавтобусі марки «Фольксваген Т-4», який належить ОСОБА_8 , останній повторно запропонував старшому слідчому ОСОБА_11 повернути йому за неправомірну вигоду в розмірі 500 доларів США речові докази у кримінальному провадженні, проте слідчий знову відмовився.
Приблизно о 14 годині 10 хвилин 22 березня 2017 року ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, стійко направлені на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, перебуваючи в службовому кабінеті №25, який розташований на першому поверсі Маневицького ВП ГУНП у Волинській області за адресою: смт. Маневичі Волинської області, вул. Комарова, 29, пропонував та надав старшому слідчому вищевказаного підрозділу ОСОБА_11 , посада якого відноситься до службових осіб, що займають відповідальне становище, неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США, в кількості 5 купюр, номіналом 100 доларів США кожна, що, згідно з курсом НБУ еквівалентно 13 425 гривням 55 копійкам, за вирішення питання про повернення йому речових доказів у кримінальному провадженні.
У поданій на вирок апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, призначивши покарання не пов`язане із позбавленням волі. Посилається на те, що він активно займається благодійною діяльністю, систематично надає як голова благодійної організації допомогу у забезпеченні осіб з інвалідністю візками, ходулями, милицями, спеціалізованими ліжками, та іншими необхідними речами. Крім того, він брав активну участь у наданні благодійної допомоги сім`ям загиблих учасників, а також учасникам антитерористичної операції. Також він організовує будівництво в м.Маневичі будинку інтернату для одиноких та престарілих людей, сам є інвалідом другої групи, постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, страждає рядом захворювань та потребує постійного лікування. Він також має на утриманні двох внуків та дружину, яка хворіє важкими хворобами та є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказує, що йому не було відомо про те, що ОСОБА_11 працює слідчим і він не мав наміру надавати неправомірну вигоду слідчому.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.369 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію щодо грошових коштів в сумі 500 доларів США, які являлись предметом неправомірної вигоди, а речові докази вирішити на підставі ст.100 КПК України. Посилається на те, що ОСОБА_8 судом безпідставно призначено мінімальне покарання, визначене санкцією ч.3 ст.369 КК України, що може спонукати обвинуваченого та інших осіб до відчуття безкарності, впевненості у вседозволеності та вчиненні нових злочинів. Крім цього, не враховано, що вчинений ОСОБА_8 злочин відноситься до корупційних злочинів.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували апеляційну скаргу прокурора і просили пом`якшити покарання, міркування прокурора, який підтримував свою апеляцію і заперечував апеляцію обвинуваченого та просив ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому більш суворе покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора до задоволення не підлягають з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він не знав яку саме посаду обіймає в органах поліції ОСОБА_11 є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами провадження.

Зокрема, допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 дружина ОСОБА_11 , показала, що до неї на роботу прийшов ОСОБА_8 і попросив поговорити з чоловіком з приводу питання пов`язаного із його службовою діяльністю. Коли вона відмовила в такому проханні, тоді ОСОБА_8 попросив телефон чоловіка, на що вона погодилася і повідомила йому номер телефону свого чоловіка.

Сам обвинувачений в місцевому суді повністю визнав себе винуватим у висунутому йому обвинуваченні за ч.3 ст.369 КК України та показав, що знаючи, яку посаду займає ОСОБА_11 , звернувся до нього із пропозицією за неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США повернути йому вилучені в іншому кримінальному провадженні речові докази (т.2 а.к.п.13).

Крім того, доводи апелянта повністю спростовуються і матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових дій), які були повністю досліджені під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , місцевий суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому та сприяв розкриття злочину, що правильно визнано судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені.

Разом з тим, місцевий суд правильно врахував те, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, на даний час перебуває на пенсії, є інвалідом ІІ групи та потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії. Крім того, має ряд захворювань, зокрема кардіологічного спрямування та цукровий діабет, у зв`язку з чим декілька разів на рік потребує стаціонарного лікування.

Тому врахувавши всі обставини в кримінальному провадженні, у тому числі й ті, на які посилаються прокурор та обвинувачений у своїх апеляційних скаргах, суд призначив ОСОБА_8 мінімальне безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, що передбачене санкцією ч.3 ст.369 КК України, яке відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Що ж стосується посилань апеляційної скарги ОСОБА_8 на неправильне призначення йому покарання, яке слід відбувати реально, то вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, частиною 1 статті 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Також і частиною першої статті 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

А відповідно до примітки ст.45 КК України, корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.369 КК України, тобто за корупційний злочин, тому апеляційний суд позбавлений можливості застосувати щодо нього вимоги ст.69 чи ст.75 КК України.

На думку апеляційного суду призначене ОСОБА_8 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто м`яким чи суворим.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про необхідність застосування спеціальної конфіскації щодо грошових коштів в сумі 500 доларів США, які являлись предметом неправомірної вигоди, вони не ґрунтується на вимогах закону.

Постановою слідчого СУ ГУ НП України у Волинській області ОСОБА_13 від 22.03.2017 кошти в сумі 500 доларів США визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження (т.1 а.к.п.118).

А тому суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.100 КПК України, прийняв правильне рішення про конфіскацію 500 доларів США.

Таким чином, підстав для зміни чи скасування вироку та ухвалення нового з мотивів, наведених в апеляційних скаргах обвинуваченого та прокурора, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 05.05.2018 щодо ОСОБА_14 без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: