Ухвала
Іменем України
11 березня 2019 року

м. Київ
провадження № 51-421 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року щодо нього.
Суть питання та встановлені судом обставини
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення, в якій просить їх переглянути в касаційному порядку.
Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2019 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху через її невідповідність вимогам ст.ст. 427, 436 КПК України. Суд касаційної інстанції встановив скаржнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали. Також засудженому було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде йому повернута.

Мотиви Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подала, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції, проте не усунув недоліки скарги, які були зазначені.

Так, в ухвалі Верховного Суду вказувалося на те, що скаржник у касаційній скарзі не наводить доводів щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, не зазначає у чому полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції. Також в ухвалі зазначалося, що зміст поданої касаційної скарги зводиться до прохання дослідити докази та дати їм оцінку, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Крім того, в ухвалі наголошувалося на тому, що викладені у касаційній скарзі засудженого вимоги не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України.

У повторному зверненні до суду касаційної інстанції засуджений ОСОБА_4 наведених вимог не виконав, недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, не усунув. Зокрема, у поданому засудженим клопотанні про усунення недоліків, він вказує на неповноту судового розгляду в частині вирішення цивільного позову, висловлює незгоду з висновками суду в цій частині, однак не наводить конкретних порушень вимог закону, які були, на його думку, допущені судами в його кримінальному провадженні з належним обґрунтуванням своїх вимог та зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, прохання засудженого про відмову в задоволенні цивільного позову не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що недоліки касаційної скарги не усунуто, а тому касаційну скаргу слід повернути.

З цих підстав Суд постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3