Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/7820/18
Провадження № 1-кп/490/805/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2019 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Очакові Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, проходе строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні "матрос" на посаді розвідника-сапера взводу інженерної розвідки групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 28 липня 2017 року ОСОБА_4 проходе строкову військову службу у військовому званні "матрос".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2018 року № 87 він був зарахований до списків особового складу цієї частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду механіка-водія взводу інженерної розвідки групи інженерного забезпечення вказаної військової частини.

Проте, у періоди:

-з 27 червня по 04 липня 2018 року;

-з 14 по 23 липня 2018 року;

-з 17 по 22 серпня 2018 року

він без поважних причин самовільно залишав військову частину.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

2. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем строкової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3. Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини.
При цьому він зазначив, що залишав військову частину через те, що не міг налагодити стосунки зі своєю подругою, яка постійно вимагала від нього його присутності поруч із нею.
Обвинувачений також зазначив, що злочин вчинив "по глупости", у содіяному кається

Оскільки обставини та причини залишення обвинуваченим військової частини сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

З урахуванням цього суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

4. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та судовому розгляді кримінального провадження.
Ту обставину, що обвинувачений добровільно з`явився до органів прокуратури, у розшуку не перебував суд розцінює, як його з`явлення із зізнанням, та таке також враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

5. При цьому суд враховує, що на момент вчинення злочину ОСОБА_4 ледь виповнилось 19 років, що, з огляду на сутність вчиненого порушення, на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України вважає обставиною, що також пом`якшує його покарання.

6. З огляду на те ту обставину, що під час виконання ним обов`язків за службою близька до нього особа заперечувала проти належного виконання ним свого військового обов`язку суд враховує, як збіг тяжких особистих обставин, та відповідно до пункту 5 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України розцінює цю обставину, як таку, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

7. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

Щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину

8. В цьому випадку ОСОБА_4 був вчинений злочин, який відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є тяжким.

В той же час суд враховує, що порядок проходження військової служби обвинуваченим був порушений не в період його участі у бойових діях, а внаслідок його вчинення жодних істотних наслідків не настало. Таке певною мірою зменшує суспільну небезпеку цього злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

Щодо особи винного.

9. ОСОБА_4 виховувався батьками, які (як батько, так й мати) брали участь у бойових діях.

До того ж, сам ОСОБА_4 навчався у КЗО "Криворізький ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою" Дніпропетровської обласної ради, до цього був членом Очаківської громадської організації "Військово-патріотичний спортивний клуб "Майський"", де характеризувався виключно позитивно - як дисциплінована, відповідальна особа.

Що ж стосується характеристики за місцем його служби, то вона, як надана спеціально для потреб досудового розслідування, не може бути покладеною у підґрунтя судового рішення, оскільки не є достовірною.

Наведене у сукупності доводить, що вчинення злочину ОСОБА_4 не є природним проявом спрямованості його особи або, навіть, його ставлення до служби, але - результатом збігу тяжких особистих обставин, у яких ОСОБА_4 опинився в зв`язку із проходженням строкової служби.

Визначення виду та міри покарання.

10. Частина 4 статті 407 Кримінального Кодексу України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

11. Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема, те, що:

- він вчинив злочин лише внаслідок збігу особистих обставин;

- щиро покаявся у скоєному, з`явився із зізнанням та сприяв кримінальному провадженню.

-наведені вище обставини що свідчать про зниження характеру та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину;

у їх сукупності свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину.

У своїй сукупності ці обставини, сукупно з висновками за матеріалами досудової доповіді про недоцільність позбавлення волі обвинуваченого дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_4 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України.

12. При цьому зважаючи, що перевиховання обвинуваченого є можливим без його ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе обрати йому покарання у вигляді штрафу.

При визначенні розміру штрафу, який слід стягнути з обвинуваченого, суд враховує вимоги статті 53 Кримінального Кодексу України щодо розмірів штрафів, які можуть бути призначені за вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, його кваліфікуючі ознаки, матеріальне становище обвинуваченого.

Виходячи з цього суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у сумі 1.700 грн.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 100 /ста/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /у сумі 1.700 грн./
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_6 =

17.04.2019