Справа №639/6991/18
Провадження №1-в/639/16/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючочого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника ХВК-18 ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Харкові клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Київського районного суду м. Харкова від 20.06.2014 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14.10.2014 року вказаний вище вирок залишено без змін, відбуваючого покарання в Холодногірській виправній колонії №18,-

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України звернувся засуджений ОСОБА_8 .
У судовому засіданні ОСОБА_8 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 та представник ХВК-18 ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечували, пославшись на те, що засуджений характеризується негативно, за час відбування покарання мав стягнення, вину у скоєному злочині не визнав, своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення.

Вислухавши думку прокурора, пояснення засудженого, вивчивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 20.06.2014 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахується з 20.06.2014 року, кінець строку відбування покарання 24.02.2021 року. На момент розгляду клопотання ОСОБА_8 відбув 4 роки 7 місяців 19 днів.
Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 20.06.2014 року.

З 05.02.2015 року відбуває покарання у державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)».

За період відбування покарання характеризується негативно. Із засудженим ОСОБА_8 неодноразово проводились заходи виховного характеру, роз`яснювались порядок і умови відбування покарання, були розставлені життєві пріоритети та позитивні погляди на майбутнє для можливого застосування заходу заохочення. За сумлінну поведінку і ставлення до праці має 1 (одне) заохочення начальником установи з метою стимулювання правослухняної поведінки, у виді «Подяка» від 21.07.2015 року.

ОСОБА_8 досяг пенсійного віку, він вперто та свідомо продовжує порушувати встановлений порядок відбування покарання, не робить для себе правильні висновки. Надалі змінив свою поведінку на гірше, вимоги режиму тримання порушує, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, має 1 (одне) стягнення, яке не погашено та не знято у встановленому законодавством порядку. Допущене порушення виразилось за не дотримання санітарно-гігієнічних норм приліжкової тумбочки засудженого ОСОБА_8 у відділенні СПС № 5, від 17.10.2018 року, рішенням дисциплінарної комісії установи оголошено «Попередження», як такому що не став та не довів своє виправлення.

Своєю поведінкою засуджений ОСОБА_8 подає негативний приклад іншим засудженим, чим негативно впливає на процес виправлення та ресоціалізації засуджених, а також може вплинути на оперативну обстановку в установі. До встановленого порядку відбування покарання ставиться негативно.

Працевлаштований слюсарем складальником на виробництві установи механо- збирального цеху «МЗЦ (№ 2)». До праці ставиться негативно, доручену йому роботу виконує не завжди якісно та не в передбачений строк.

Під час проведення бесід профілактично-виховного характеру не проявляє тактовність та щирість.

Під контролем дотримується встановлених санітарно гігієнічних норм, свідомо не утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має неохайний зовнішній вигляд.

Зневажливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, догляд за ними не здійснює, свідомо використовує їх не за призначенням.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні.

Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного виливу: «Духовне відродження». До реалізації програми ставиться без особистої зацікавленості.

Підтримує не стійкі родинні стосунки з братом шляхом телефонних розмов та побачень.?

Згідно вироку Київського районного суду міста Харкова від 20.06.2014 року, засуджений ОСОБА_8 винним себе у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України не визнав.

На комісії державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» від 13.07.2016 року розглядалося питання можливого застосування до засудженого заміни умов тримання та переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) - рішенням комісії установи, протокол № 27, засудженому було відмовлено у застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

Крім того, комісією 13.09.2017 року розглядалося питання можливого застосування заміни не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким обмеження волі - рішенням комісії установи, протокол № 36, засудженому було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, враховуючи особисту заяву.

Також, комісією 31.10.2018 року розглядалося питання можливого застосування умовно - дострокового звільнення від подальшого відбування покарання - рішенням комісії установи, засудженому було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення,

На даний час заміна умов тримання, засудженому ОСОБА_8 згідно ст. ст. 100, 101 КВК України щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) та заміна невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким обмеження волі згідно ст. 82 КК України не підлягає, оскільки він досяг пенсійного віку (інвалід III групи).

Враховуючи, що ОСОБА_8 судимий за тяжкий умисний злочин, що спричинив смерть людини, вину у скоєному якого не визнав, те, що він за час перебування у місцях позбавлення волі порушував режим тримання, за що має 1 стягнення, яке не погашено та не знято у встановленому законом порядку, характеризується за місцем відбуття покарання негативно, до праці та встановленого в установі порядку, ставиться негативно, незрозуміло якою буде його поведінка у разі умовно-дострокового звільнення, суд приходить до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_8 , своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення.

Крім того, згідно медичної довідки медичної частини №18 філії «ЦОЗ ДКВС України» у Харківській та Луганській областях засуджений ОСОБА_8 з червня 2018 року по листопад 2018 року стаціонарне лікування не проходив, стан останнього здоров*я задовільний.

Таким чином, засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, а тому його клопотання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1