У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

14 грудня 2018 року м. Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_2 (далі прокурор) на вирок Березнівського районного суду від 6 листопада 2018 року

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання 5 років і 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку у 2 роки і 6 місяців та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Прокурор, ОСОБА_2 звернулася із апеляційною скаргою на дане судове рішення. Апелянт, не оспорюючи фактичних обставини кримінального провадження, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та кримінально-правової оцінки його діянь, вважає що вирок суду є незаконним та підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання, а саме щодо застосування положень ст.75 КК України.

Розглянувши апеляційну скаргу прокурора вважаю, що її слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Згідно положень ст.396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначаються: вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів та перелік матеріалів, які додаються.

Проте, апелянтом не дотримано зазначених вимог закону.

Зокрема, в мотивувальній частині апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок суду щодо ОСОБА_3 підлягає зміні, а в прохальній частині скарги, вже просить вирок скасувати та ухвалити новий в частині призначеного покарання. При цьому, апелянт просить засудити ОСОБА_3 на 5 років і 6 місяців позбавлення волі, тобто до такого ж покарання, яке призначив суд першої інстанції (аркуш 3,5 апеляції).

Прокурор, також, не зазначає з яких підстав, передбачених ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції має ухвалити свій вирок, що у відповідності до ч.1 ст.421 КПК України є перешкодою для скасування обвинувального вироку суду першої інстанції.

Крім того, згідно положень ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Відтак, апелянту необхідно заявити клопотання суду апеляційної інстанції про дослідження доказів, які, на його переконання, доводять незаконність судового рішення.

Згідно ч.1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_2 на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2018 року залишити без руху.

Надати 15ти (п`ятнадцятиденний) строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду ОСОБА_1