печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0000123 від 22.01.2018, -

В С Т А Н О В И В :

27.03.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора другого відділу Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна на грошові кошти.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Адвокат та власник майна заперечували щодо задоволення клопотання, зазначили, що кошти, які були вилученні під обшуку не відносяться до кримінального провадження, оскільки син власника майна не проживає з батьками, ОСОБА_5 є підприємцем і кошти, які були вилучені слідством він брав у позику, таким чином вони не відносяться до кримінального провадження та не є предметом вчинення кримінального правопорушення, як зазначила сторона захисту, надавши при цьому всі підтверджуючі документи.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів клопотання вбачається, що Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000123 від 22.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст. 190, ч. З ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. З ст. 307, ч. 2 ст. 364 КК України.

Невстановлені службові особи ДФС України, зловживаючи службовим становищем, сприяють діяльності злочинної організації, яка полягає у вчинені дій, що спрямовані на приховання та маскування незаконного походження майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, чи володіння ним, прав на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, переміщення, зміну його форми (перетворення), а так само набуття, володіння та використання іншого майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, за наступних обставин.

Так, невстановлені службові особи ДФС України, зловживаючи службовим становищем, з метою отримання неправомірної вигоди, сприяли низькі громадян іноземних країн в отриманні паспортів громадян України за підробленими документами. В подальшому, перебуваючи на території України вказані особи організували та здійснюють координацію роботи розгалуженої мережі інтернет- магазинів та чат-ботів в месенджері «телеграм» з продажу наркотичних засобів на території РФ, з подальшою легалізацією на території України доходів, отриманих злочинних шляхом, через механізм криптовалют та електронні платіжні системи (BTC, WEX, LTC, Payeer, QIWI тощо). Зокрема невстановлені особи, використовуючи отриманні на підставі підроблених документів паспорти громадян України, вчиняють правочини щодо купівлі рухомого та нерухомого майна з метою легалізації коштів отриманих від продажу наркотичних засобів.

Так, до зазначених кримінальних правопорушень можуть мати відношення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.п.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і.п.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і.п.н. НОМЕР_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і.п.н. НОМЕР_6 та інші.

В період часу з 07 год. 07 хв. до 12 год. 57 хв. 21.03.2019 прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_13 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Печерського району м. Києва від 15.03.2019 (справа № 757/13302/19-к) за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_14 (на праві власності належить ОСОБА_15 ).

За результатами проведення даного обшуку у зазначеному приміщенні прокурором групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_13 виявлено та вилучено речі та документів, дозвіл на які не зазначені в резолютивній частині ухвали судці Печерського району м. Києва від 15.03.2019, а саме:

грошові кошти у сумі 50 250 (п`ятдесят тисяч двісті п`ятдесят) українських гривень;

грошові кошти у сумі 69 849 (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок дев`ять) доларів США.

Вказане майно має значення для дослідження фактичних обставин у кримінальному провадженні, є предметом злочинного посягання, містить ознаки речових доказів, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, згідно з положеннями ч. 2 ст. 168, ч. 7 ст. 236 КПК України перелічене у протоколі обшуку майно, що вилучене під час проведення обшуку, можна вважати тимчасово вилученим майном.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

Орган досудового розслідування вважає, що майно, яке було виявлено під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського району м. Києва від 15.03.2019 (справа № 757/13302/19-к) за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_14 (на праві власності належить ОСОБА_15 ), може бути розтрачено, обернуто на користь третіх осіб або знищено.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

Як визначено ч. 5 цієї ж статті, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з долученого до клопотання витягу з кримінального провадження № 0000123, в рамках означеного кримінального провадження прокурором не надано жодних підтверджуючих документів, які б переконливо свідчили про необхідність накладення арешту на вказане майно ОСОБА_14 , окрім цього в матеріалах клопотання не надано документів, які б підтверджували відношення ОСОБА_14 до кримінального провадження та кола осіб відносно яких воно здійснюється, окрім цього ОСОБА_14 було доведено, що вказане майно належить йому, на підтвердження зазначено було надано суду документи, з яких випливає, що кошти були взяті у позику у фізичних осіб, а тому з викладеного вбачається, що прокурор звернувся передчасно з даним клопотанням та не довів необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для досягнення визначеної ним в клопотанні мети, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора другого відділу Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженняхґз Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0000123 від 22.01.2018- залишити без задоволення.

Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1