Справа № 438/1512/18
провадження №1-кп/457/174/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Трускавці кримінальне провадження № 438/1512/18 (провадження1-кп/457/174/18) про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000443 від 14.08.2018 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 14.08.2018 року, близько 03.00 год., перебуваючи у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, таємно, шляхом вільного доступу викрав з барної стійки приміщення літньої кухні мобільний телефон марки «Nomi», вартістю 1600 гривень, в якому розміщувалась карта пам`яті типу Micro SD об`ємом 4 Gb, вартістю 60 гривень, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_6 та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy G7» вартістю 3300 гривень, в якому розмішувалась карта пам`яті типу Micro SD об`ємом 16 Gb, вартістю 100 гривень, який на праві власності належить потерпілій ОСОБА_7 , чим заподіяв потерпілим матеріальну шкоду.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, а по суті прд`явленого обвинувачення пояснив, що 13.08.2018 року він з своєю співмешканкою та потерпілими відпочивали на річці. Після відпочинку вони ще зайшли в гості до потерпілих, де розпивавли спиртні напої. В ході розпиття спиртних напоїв між ними виник конфлікт, тому вони викликали таксі, щоб поїхати додому. Коли виходили від потерпілих, то він забрав із собою два мобільні телефони. В подальшому він заклав ці два телефони в ломбарді. На даний час завдана шкода потерпілим ним відшкодована.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`вився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності, претензій до обвинуваченого не має, з приводу призначення міри покарання обвинуваченому просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`вилася, однак від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, претензій до обвинуваченого не має, з приводу призначення міри покарання обвинуваченому просить його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому ним кримінального правопорушення доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому, суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку у лікаря-нарколога не знаходиться, однак знаходиться на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: психічний інфантилізм, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 518 від 16.11.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 в період вчинення злочину хронічним психічним захворюванням чи недоумстаом не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого інщого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення свої дій та керувати ними, по місцю проживання характеризується позитивно, не працює, але зідно довідки за № 286 від 20.12.2018 року, виданої філією Державного ощадного банку України ТВБВ № 10013/018 - ОСОБА_3 має відкритий у філії банку поточний рахунок із залишком коштів на ньому станом на 20.12.2018 року в сумі 1015,59 грн., в потерпілих відсутні претензії матеріального та морального характеру, тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення не наступило, раніше не судимий, тому суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді штрафу, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Поцесуальні витрати у справі відсутні

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 370, 371, 373, 374 КПК України, ч. 1 ст. 185 КК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн.).

Речовий доказ:мобільний телефон марки «Samsung Galaxy G7», який перебуває на зберіганні в потерпілої ОСОБА_7 - залишити ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору .

Суддя: ОСОБА_1