Пр-ня по справі № 1-кп/521/125/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3
за участю захисника - ОСОБА_4
обвинуваченої - ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженки с. Песчано-Петрівка, Миколаївського району, Одеської; не працюючої; заміжньою; з середньою-спеціальною освітою; яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 15.07.2015 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, 1а, діючи з прямим умислом направленим на нанесення тілесних ушкоджень, з мотивів відносин, що склалися на ґрунті виниклого конфлікту, нанесла ОСОБА_6 чотири удари, невстановленим предметом, колючої дії, в область плеча та передпліччя лівої руки, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синців та колоті рани лівого плеча, колоті рани лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачена провину у скоєнні злочину не визнала та пояснила, що в неї не було мотиву скоїти злочин. У її родини дійсно був та триває конфлікт з ОСОБА_6 , який працював у її чоловіка. 15 липня 2015 року вона перебувала за адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, 1а в зв`язку з тим, що відбувалося затоплення квартир. Коли вона приїхала, то побачила, що машина ОСОБА_6 стоїть паралельно будинку. В зв`язку з проривом водогону в домі вона десь о 12.30 поїхала до Малиновського ринку та потім повернулися на вулицю Кропивницького. 15.07.2015 року вона ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не бачила. Коли вона дізналося про те, що ОСОБА_6 написав заяву до правоохоронних органів щодо неї, то написала зустрічну заяву про те, що він їй погрожував зазначивши невірну дату - замість 14.07.2015 року вона вказала 15.07.2015 року. 14 липня 2015 року вона спілкувалося з ОСОБА_6 у його машині. При спілкуванні з потерпілим 14 липня слова СНІД та гепатит не казала.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом допиту осіб та дослідження документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 14.07.2015 року він під`їхав з громадянкою ОСОБА_7 на АДРЕСА_2 , там були якісь люди та ОСОБА_5 , яка почала йому погрожувати, після чого він з ОСОБА_7 сів у машину та вони поїхали. 15.07.2015 року він знову під`їхав з ОСОБА_7 на АДРЕСА_2 та побачив, що там стоїть машина ОСОБА_5 , після чого з`явилася обвинувачена та постукала у вікно. Він відкрив двері та вона вдарила його 2 рази шприцом, після чого він вийшов з машини, а вона ще раз вдарила його та кричала, що заразила його СНІДом. У цей час ОСОБА_7 сиділа у машині. Він з ОСОБА_7 поїхав звідти та після чого звернувся у районний відділ поліції, де йому сказали поїхати на вул. Хімічну для надання допомоги. Там йому замазали рани та виписали ліки, він здав там кров, після чого робив це повторно. Загалом було чотири удари. Фотознімки травм робили у медичному закладі, при цьому під час скоєння злочину на ньому була сорочка, яку не вилучали. Він працював з чоловіком обвинуваченої та в них був конфлікт. Через деякий час після злочину в нього почали відмовляти нирки. Він не спав ночами, були головні болі;

- свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 14.07.2015 року за нею заїхав ОСОБА_6 , вона хотіла побачити якість ремонту. Коли вони під`їхали, то підійшла ОСОБА_5 та почала ображати ОСОБА_6 . Наступного дня, десь в обід, вони знов під`їхали туди, вона сиділа не передньому сидінні. ОСОБА_5 постукала у двері, коли ОСОБА_8 відчинив їх, то обвинувачена нахилилася та нанесла два удари у верхнє передпліччя, але вона не бачила чим,так як обвинувачення тримала цей предмет у руці. Коли потерпілий вийшов з машини, то обвинувачена нанесла ще два удари та сказала, що заразила його СНІДом, після чого сіла у машину та поїхала. Вона побачила плями крові та зрозуміла, що потрібно звернутися до поліції. Спочатку це були краплини крові, які потім збільшилися. ОСОБА_6 відвіз її на роботу, а сам поїхав до поліції. ОСОБА_6 повідомив їй, що звернувся до поліції та у центр СНІДу, скаржився, що в нього головні болі;

- свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він знає ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в середині липня він працював в квартирі, десь в обід з ОСОБА_5 поїхав на ринок за матеріалами. Коли приїхали з ринку, то там стояв автомобіль ОСОБА_6 .. Він з машини забрав матеріал, а обвинувачена поїхала. Конфлікту він не бачив;

- свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є головою ОСББ, в цей день бачила машину ОСОБА_6 , але де саме вона не бачила. Коли приїхала ОСОБА_5 вона бачила, обвинувачена їй зателефонувала та вона спустилася на подвір`я будинку. ОСОБА_6 зі своєї квартири не виходив, так як побоювався того, що люди будуть питати про відшкодування шкоди. Він був забудовником та власником будинку. На телефонні дзвінки він не відповідав, після чого вона та обвинувачена поїхали на ринок. Конфлікту ОСОБА_6 з ОСОБА_5 не бачила;

- свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 21.07.2015 року надійшла заява від ОСОБА_5 щодо неправомірних дій відносно неї зі сторони ОСОБА_6 . Також, від неї приймалося пояснення, між нею та ОСОБА_6 відбувся конфлікт;

- експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що коли проводилася експертиза не ставилося питання щодо кількості пошкоджень, але у наказі МОЗ №6 від 17.01.2005 року вказано, що експерт має право у своїх висновках відображати дані, які вважає за необхідними, та за таких обставин, якщо є підстави, то можливо вийти за рамки поставлених питань. При проведенні експертизи вважав, що звернення до слідчого за уточненням не є необхідним. На даний час, близько шести років вже немає такого поняття як акт. Питання в частині огляду не врегульовано. В експертизі не завжди повинні бути зазначені всі матеріали кримінального провадження. Зондувати рани на 0.1 мм. та менш немає умов та не може це проводити на живій людині. Питання щодо кількості пошкоджень не ставилося, але було 2 синці та 4 колотих поранення. У тексті довідки, яку він досліджував було вказано, що рана була оброблена. Довідка є медичною документацією;

- від ОСОБА_6 було прийнято заяву про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення (протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.07.2015 року);

- матеріали ЖЕУ №20845 від 15.07.15 року заступником начальника СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області були повернути у зв`язку з тим, що в зібраних матеріалах відсутній склад злочину (довідка заступнику начальника СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області);

- ОСОБА_5 21.07.2015 року звернулася до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про те, що 15.07.2015 року у неї з ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого він кидався у бійку (протокол заяви про злочин від 21.07.2015 року);

- на сорочці у ОСОБА_6 , в області передпліччя, маються плями крові (шість фотознімків, протокол огляду предмету 15.01.2016 року, постанова про залучення речових доказів від 15.01.2016 року);

- у ОСОБА_6 малися синці та колоті рани лівого плеча, колоті рани лівого передпліччя, які утворилися незадовго до звернення ОСОБА_6 у спеціалізований лікувальний заклад і могли бути заподіяні 15.07.2015 року від дії колючого предмета, яким могла бути ін`єкційна голка. Вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (висновок експерта №41 від 25.01.2016 року);

- ОСОБА_5 , знаходилася поруч з адресою: м. Одеса, вул. Кропивницького, 1а, згідно трафіку з`єднань абонента мобільного зв`язку «Київстар» за номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 (протокол тимчасового доступу до речей і документів від 19.05.2016 року з описом, постанова про залучення речових доказів від 20.05.2016 року, CD-R диск);

- обвинувачена раніше не судима (вимога від 29.02.2016 року); позитивно характеризується за місцем мешкання (характеристики).

Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_5 у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України з наступних підстав.
Розглядаючи клопотання сторони захисту щодо визнання доказів висновку експерта № 41 від 12.01.2016 року недопустимим доказом, суд зазначає, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Посилання сторони захисту на порушення прав ОСОБА_5 , як підозрюваної при проведені експертизи № 41 не ґрунтуються на матеріалах провадження, так як призначення та проведення експертизи відбувалося до повідомлення ОСОБА_5 про підозру. У висновку експерта, відповідно до вимог ч.2 ст. 102 КПК України зазначено про те, що його попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, а інших вимог з цих підстав законодавець не висуває.

Суд критично ставиться до показів ОСОБА_5 про те, що вона не скоювала злочин, так як це спростовується показами свідка ОСОБА_7 та показами потерпілого ОСОБА_6 , які показали, що 15.07.2015 року ОСОБА_5 нанесла удари в область плеча та передпліччя лівої руки ОСОБА_6 , які узгоджуються з висновком експерта №41 від 25.01.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 малися синці та колоті рани лівого плеча, колоті рани лівого передпліччя, які утворилися незадовго до звернення ОСОБА_6 у спеціалізований лікувальний заклад і могли бути заподіяні 15.07.2015 року від дії колючого предмета та шістьма фотознімками, протоколом огляду предмету 15.01.2016 року, постановою про залучення речових доказів від 15.01.2016 року, відповідно до яких на сорочці у ОСОБА_6 , в області передпліччя, маються плями крові; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.07.2015 року, відповідно до якого від ОСОБА_6 було прийнято заяву про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення; протоколом заяви про злочин від 21.07.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_5 21.07.2015 року звернулася до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про те, що 15.07.2015 року у неї з ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого він кидався у бійку.

Таким чином, суд вважає, що при оцінці доказів поза розумним сумнівом доведена причетність ОСОБА_5 до скоєного злочину, на що вказує сукупність ознак достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та покази ОСОБА_5 про те, що в неї не було конфлікту з ОСОБА_6 та вона не скоювала злочин не відповідають обставинам справи та наявним доказам. На підставі вищевикладеного, суд також критично відноситься до показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , так як вони спростовуються матеріалами справи та ОСОБА_5 не перебувала 15.07.2015 року безперервно в полі зору свідків.

Посилання сторони захисту на неможливість скоєння злочину ОСОБА_5 в зв`язку з тим, що вона під час скоєння злочину розмовляла по телефону, що підтверджується трафіком з`єднань абонента мобільного зв`язку «Київстар» за номером НОМЕР_1 не може свідчити про відсутність можливості завдати удари потерпілому у проміжках часу між розмовами. При цьому час скоєння злочину на досудовому розслідуванні та в суді встановлений приблизно - 12 годин 30 хвилин та відсутність можливості встановити час скоєння злочину з точністю до хвилини не може свідчити про недоведеність злочину.

Посилання сторона захисту щодо відсутності повідомлення про підозру спростовуються наявною в матеріалах справи та дослідженим в судовому засіданні повідомленням про підозру від 10.05.2016 року, де наявна розпис ОСОБА_5 в якості підтвердження повідомленя про підозру та отриманні вказаної підозри.

Викладаючи мотиви прийнятого рішення суддя, керується рішенням ЄСПЛ від 10.02.2010 року по справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, проте обсяг мотивування може бути різним залежно від характеру рішення. та Висновок Консультаційної ради європейських судів № 11 (2008) відповідно до якої виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення. Згідно з пунктом 41 зазначеного Висновку обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до практики ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може надавати кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.1 ст. 125 КК України нанесення легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд не встановлює обставин, які пом`якшують покарання.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

Щодо призначення ОСОБА_5 покарання за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, то суд вважає, що обвинувачену необхідно звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п.1 ч.1 ст. 49 КК України, так як з моменту скоєння злочину, а саме - 15.07.2015 року пройшло більше двох років. Також, відомості про призупинення перебігу строку давності у зв`язку з ухиленням ОСОБА_5 від слідства або суду у справі відсутні.

З урахуванням поведінки обвинуваченої під час судового розгляду справи (явка в судові засідання) та призначеного покарання суд вважає за можливе запобіжний захід не обирати.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає за необхідне речові докази зберігати при матеріалах справи.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, згідно з якими моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.Моральна шкода відшкодовується, у тому числі і в грошовій формі. Розмір відшкодування визначається судом з врахуванням вмісту позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних і моральних стражданнях потерпілого, а також інших негативних наслідків. Суд вважає, що судовим розглядом справи доведено наявність фізичному болю, який потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я та моральних страждань в зв`язку з порушенням його звичайного режиму дня і роботи. Суд виходить з того, що обвинувачена скоїла умисний злочин, в зв`язку з чим суд оцінює моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. та призначити їй покарання у вигляді штрафуу розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доході громадян, що становить 850 гривень.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід не обирати.

Речові докази зберігати при матеріалах справи.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 задовольнити частково на суму 2000 гривень, яка становить моральну шкоду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 2000 гривень.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1