ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2121/3824/2012 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/819/3/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.289 КК України
У Х В А Л А
іменем України
15 січня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінальної справи за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 13 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою кримінальну справу щодо:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

повернуто прокурору на додаткове розслідування з мотивів порушення вимог кримінально-процесуального закону, неповноти та неправильності досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні.
Міру запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обрано підписку про невиїзд.
Спрямовуючи справу на додаткове розслідування з мотивів порушення вимог кримінально-процесуального закону, неповноти та неправильності досудового слідства, суд послався на те, що обвинувальний висновок складено та затверджено з порушенням вимог ст.ст.217-222, 223, 233 КПК України. Так, в описовій частині обвинувального висновку вказано місце, спосіб, час, мотиви та наслідки вчинення злочину одночасно обома обвинуваченими, але не містить результатів перевірки позиції захисту обвинувачених. Крім того, обвинувальний висновок не містить часу складання його слідчим. Судом першої інстанції підставою для повернення обвинувального висновку на додаткове розслідування також вказано порушення права на захист обвинувачених, оскільки слідчим не було створено належних умов та обмежено обвинувачених у часі необхідному їм для ознайомлення з матеріалами справи. Також суд першої інстанції вказує, що обвинувальний висновок затверджено поза процесуальними строками, що позбавляє можливості призначити справу до судового розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляції прокурор порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що не може бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування недодержання прокурором вимог ст.ст.228-232 КПК України, якщо для усунення допущених порушень не потрібно проводи слідчі дії. У таких випадках відповідно до вимог ст.249-1 КПК України обвинувальний висновок повертається прокурору для усунення недоліків. Наголошує, що відповідно до положень п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», визначено випадки за яких справа не може бути призначена до судового розгляду, і вказує, що у цій справі такі підстави, за яких справа має бути повернута прокурору на додаткове розслідування відсутні. Також вказує, що висновок про порушення права на захист є помилковим, оскільки відповідно до вимог ст.255 КПК України підсудні мають право безпосередньо ознайомитись з матеріалами справи після призначення справи до судового розгляду. Крім того, слід врахувати, що розгляд кримінальної справи проводиться протягом тривалого періоду часу, у справі ухвалено декілька судових рішень, вона неодноразово була предметом розгляду судами апеляційної та касаційної інстанцій, які не встановили порушення права підсудних на захист, що у своїй сукупності вказує на необґрунтованість та невідповідність вимогам закону висновків суду першої інстанції. Також оскаржувана постанова не узгоджується з положеннями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», згідно якими допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставами для повернення справи на додаткове розслідування. За наявності відповідних підстав такі порушення мають тягти визнання доказів недопустимими. Отже, недоліки досудового слідства, про які суд першої інстанції зазначив у своїй постанові, не можуть перешкоджати призначенню справи до судового розгляду, а лише призведуть до затягування її розгляду по суті пред`явленого обвинувачення та не буде сприяти розгляду справи в розумні строки. З цих підстав просить скасувати постанову суду першої інстанції та повернути справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

У запереченнях обвинувачений ОСОБА_8 указує на необґрунтованість апеляції прокурора, просить її залишити без задоволення. Вважає, що постанова суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Наголошує, що обвинувальний висновок не відповідає вимогам ст.ст.223, 224 КПК України, чим порушено його право на захист.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги прокурора та просила їх задовольнити, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляції, заперечень на неї, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновок суду першої інстанції про повернення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, на додаткове розслідування з підстав, викладених у постанові, не відповідає фактичним даним кримінальної справи та є помилковим.

Відповідно до вимог ст.246 КПК України 1960 року та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 6, 8 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, суддя при попередньому розгляді кримінальної справи вправі з власної ініціативи чи за клопотанням учасників процесу повернути її на додаткове розслідування лише у випадках, колі під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог КПК України, без усунення яких вона не може бути призначена до судового розгляду.
Наведений у ст.246 КПК України перелік підстав для повернення справи на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду є вичерпаним. Тому суддя не вправі повернути справу на додаткове розслідування з цієї стадії з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. При цьому суддя не вправі наперед вирішувати питання про формулювання й обсяг обвинувачення, його доведеність, кваліфікацію вчиненого, достовірність того чи іншого доказу чи переваги одних доказів перед іншими, а також вважати встановленими обставини, які підлягають перевірці в ході додаткового розслідування.
Однак зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.
Зі змісту постанови вбачається, що підставою для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, суд визнав те, що обвинувальний висновок не містить результатів перевірки позиції захисту обвинувачених.
Водночас, відповідно до вимог ст.246 КПК України суд не вправі повернути справу на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, оскільки ці питання повинні вирішуватися під час судового розгляду справи по суті.
Викладене свідчить про те, що суд усупереч вимог ст.ст.237, 246 КПК України зі стадії попереднього розгляду фактично повернув справу на додаткове розслідування з мотивів неповноти на неправильності досудового слідства, що є неприпустимим.
Тому вказівки суду, зазначені у постанові, про необхідність перевірки позиції захисту обвинувачених, конкретизації обвинувачення щодо кожного обвинуваченого, на цій стадії процесу не ґрунтуються на законі.
Суд першої інстанції повинен був із дотриманням вимог ст.281 КПК України під час судового розгляду справи дослідити як докази обвинувачення, так і докази захисту для з`ясування обставин, що могли мати значення для правильного вирішення справи, та дати їм відповідну оцінку в їх сукупності та прийняти рішення.
Посилання суду першої інстанції на те, що обвинувальний висновок щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складено слідчим та затверджено прокурором з порушенням вимог ст.ст.217-222, 223, 233 КПК України (не містить часу складання обвинувального висновку, затвердження його прокурором поза межами строків, передбачених КПК України), чим було порушено право обвинувачених на захист, суперечать вимогам ст.246 КПК України, оскільки не можуть бути підставами для повернення справи на додаткове розслідування та не перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Колегія суддів зауважує, що розгляд кримінальної справи проводиться протягом тривалого періоду часу, у справі ухвалено декілька судових рішень, вона неодноразово була предметом розгляду судами апеляційної та касаційної інстанцій, які не встановили будь-яких порушень прав обвинувачених на захист з підстав, зазначених вище, що вказує на необґрунтованість та невідповідність вимогам закону висновків суду першої інстанції.

Вказівки суду про те, слідчим не було створено належних умов та обмежено обвинувачених у часі необхідному їм для ознайомлення з матеріалами справи, чим було порушено право обвинувачених на захист, позбавлені підстав.
З матеріалів справи випливає, що в порядку ст.218 КПК України слідчим було забезпечено право обвинувачених та їх захисників на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, що не свідчить про порушення права на захист учасників процесу. Встановлені умови для ознайомлення з матеріалами справи не свідчать про порушення права обвинувачених знати, в чому їх обвинувачують, заявляти клопотання, ознайомлюватися з усіма матеріалами справи, в цілому вони не містять будь-яких перешкод для реалізації прав обвинувачених.

Крім того, відповідно до вимог ст.255 КПК України можливість на ознайомлення з усіма матеріалами справи може бути забезпечена після призначення справи до судового розгляду, а тому відсутні об`єктивні підстави для повернення обвинувального висновку для проведення додаткового розслідування.

Отже, судом першої інстанції з зазначених вище підстав безпідставно повернуто кримінальну справу щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на додаткове розслідування, оскільки зі змісту обвинувального висновку випливає, що в ньому конкретно та повно викладені фактичні обставини вчиненого злочину із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину, тобто сформульовано обвинувачення та дано правову кваліфікацію вказаного злочину, які дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, матеріали справи надано на ознайомлення обвинуваченим та їх захисникам, що ніяким чином не перешкоджає суду розглянути справу по суті та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанову суду першої інстанції про повернення прокурору кримінальної справи щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на додаткове розслідування не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона має бути скасована, а справа поверненню на новий судовий розгляд у той же суд.
При новому судовому розгляді кримінальної справи суд має ретельно дослідити зібрані у справі докази, перевірити позицію захисту обвинувачених, дати належну оцінку доказам в їх сукупності, і прийняти законне та обґрунтоване й належним чином умотивоване рішення.
Керуючись ст.ст. 246, 365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляцію прокурора задовольнити.

Постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 13 липня 2018 року про повернення прокурору на додаткове розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2