Справа № 308/1849/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №000078, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190, ч. 4 ст. 358Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.01.2019 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
З внесеного клопотання та матеріалів, доданих до нього, встановлено, що Досудовим розслідуванням встановлено, що у не встановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння земельною ділянкою у с. Нижня Апша в урочищі «Думбрава», Тячівського району.
На реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з особами, кримінальне провадження щодо яких виділено в окреме провадження, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, час та місці, виготовлено завідомо підроблений офіційний документ державний акт на право приватної власності на І-ЗК №055561 виданий 13.11.2000, в який внесено відомості про те, що на підставі договору дарування серії та номер ААЗ №95698 від 12.10.1999 ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 0,9100 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у
АДРЕСА_1 акт на право приватної власності на землю І-ЗК №055561 від 13.11.2000 ОСОБА_5 не видавався та відомості про його реєстрацію у книгу реєстрації державних актів на право приватної власності на землю Дібрівської сільської ради під №46/1 від 13.11.2000 не вносились.
У подальшому ОСОБА_5 незважаючи, що вичерпний перелік підстав набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені ст.ст. 116, 118 Земельного Кодексу України, 10.08.2012, звернувся до ТОВ «Моя Земля» та замовив виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для чого надав підроблений державний акт, з визначенням земельної ділянки на місцевості, достовірно знаючи, що земельна ділянка йому не належать.
За результатами виготовлення технічних документацій, на підставі підробленого державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК №055561 від 13.11.2000, державним кадастровим реєстратором управління Держземагентства у Тячівському районі ОСОБА_6 29.06.2013 внесено дані про формування земельної ділянки на землях комунальної власності до Єдиної державної геоінформаційної системи - Державного земельного кадастру, присвоєно кадастровий номер, відкрито Поземельну книгу та зареєстровано земельну ділянку площею 0,9100 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Нижня Апша в урочищі «Думбрава», Тячівського району з кадастровим номером :03:002:0171.
Після цього, ОСОБА_5 достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0171 у нього не має та рішень Дібрівською сільською радою про реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю серії та номер І-ЗК №055561 від 13.11.2000 не приймалось, усвідомлюючи свої злочинні дії, будучи обізнаним про підробку вказаного державного акту на право приватної власності на землю, 28.10.2013 подав приватному нотаріусу Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 вказаний державний акт на підставі якого уклав з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою АДРЕСА_2 , договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0171 площею 0,9100 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Нижня Апша в урочищі «Думбрава», Тячівського району. У результаті злочинних дій ОСОБА_5 ,. приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 прийнято рішення про складання та реєстрацію вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки у реєстрі нотаріальних дій за №8409 і внесені відомостей про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке стало підставою вибуття земельної ділянки з комунальної власності громади с. Нижня Апша, Тячівського району.

Таким чином, ОСОБА_5 разом із невстановленими слідством особами, кримінальне провадження щодо яких виділено в окреме провадження, закінчив свій злочинний умисел та в результаті вказаних шахрайських дій, позбавив громаду с. Нижня Апша, Тячівського району та державу в цілому, права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0171 площею 0,9100 га, ринковою вартістю 146 145, 09 гривень.
Крім цього, ОСОБА_5 , з метою незаконного збагачення, достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на земельну ділянку у нього не має та рішень Дібрівською сільською радою щодо реєстрації та видачі державного акту на право приватної власності на землю серії та номер І-ЗК №055561 від 13.11.2000 не приймалось, усвідомлюючи свої злочинні дії 28.10.2013 будучи обізнаним про підробку вказаного державного акту, подав приватному нотаріусу Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 завідомо підроблений державний акт серії та номер І-ЗК №055561 від 13.11.2000, на підставі якого приватним нотаріусом прийнято рішення про складання та реєстрацію договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеного з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою АДРЕСА_2 та подальшою реєстрацією у реєстрі нотаріальних дій за №8409 та внесені відомості про реєстрацію права власності на земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В результаті використання ОСОБА_5 завідомо підробленого державного акту на право приватної власності на землю серії та номер І-ЗК №055561 від 13.11.2000, позбавлено громаду с. Нижня Апша, Тячівського району та державу в цілому, права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0171 площею 0,9100 га.
У сукупності ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.190, ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України, тобто заволодіння майном у великих розмірах шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також використанні завідомо підробленого документа.
25.01.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних правопорушень.
25.01.2019 у кримінальному провадженні прийнято постанову про визнання речовими доказами земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0171 площею 0,9100 га на тій підставі, що по своїй суті вказана земельна ділянка є матеріальним об`єктом, який буде використано як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметом, який був об`єктом кримінально протиправних дій та набутий кримінально протиправним шляхом.
Згідно Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0171 площею 0,9100 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_8 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , мешканці АДРЕСА_2 .
У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна, в тому числі серед іншого, є також і запобігання можливості його перетворення, відчуження.
Кодекс встановлює прямий обов`язок слідчого та прокурора вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Таким чином, органом досудового розслідування ставиться клопотання перед слідчим суддею про арешт земельної ділянки, яка набута злочинним шляхом на підставі підробленого державного акту на право власності на земельну ділянку, з метою забезпечення збереження речового доказу у незмінному правовому статусі у власності однієї особи, а саме ОСОБА_8 .
Підставою ж застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження є той факт, що органом досудового розслідування встановлено правовий статус земельної ділянки, а саме її неправомірне вибуття із комунальної власності Нижньоапшанської сільської ради.
Не вжиття заходів щодо організації заборони відчуження вказаної земельної ділянки, призведе до зміни цільового призначення та можливо її продажу, що порушить права осіб, які набудуть право власності на земельну ділянку та перешкодить скасуванню права власності, а в подальшому поверненню земельних ділянок до власності громади.
Коли ми порівняємо обмеження права власності ОСОБА_8 та завдання кримінального провадження, зможемо впевнено сказати, що обмежуючи її право розпорядження належним їй майном, орган досудового розслідування намагається не обмежити права зазначеної особи, а забезпечити в майбутньому відновлення правового статусу земельних ділянок, які насправді ніколи не передавались у власність ОСОБА_5 , а відповідно не могли відчужуватись у відповідності до договорів купівлі продажу.
На підставі викладеного, слідчий просить задовольнити клопотання.
У судове засідання слідчий не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.
Власник майна клопотання про арешт якого розглядається в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя доходить наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Враховуючи, що слідчим в поданому клопотанні доведено необхідність накладення арешту на майно, доведено належними і допустимим доказами, що земельна ділянка за кадастровим номером :03:002:0171 площею 0,9100 га була визнана речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, відповідає критеріям речових доказів, з метою збереження речових доказів, саме по собі та з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, зокрема, для запобігання можливості його перетворення, відчуження, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И Л А:
Клопотання задовольнити повністю.
Накласти арешт у вигляді заборони на відчуження, користування та розпорядження на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0171 площею 0,9100 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_8 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , мешканці АДРЕСА_1 , яка є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1