Справа № 522/3978/18
Пр. № 1-кп/521/1024/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_4

за участю - ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку ст. 314 КПК України угоду про визнання винуватості у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України між:

ОСОБА_6 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженкою с. Мошинска сільська рада, Нандомського району, Архангельскої області РФ; заміжню; з середньою освітою; не працюючою; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

та прокурором,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла угода про визнання винуватості від 19.02.2018 року між підозрюваною ОСОБА_7 та прокурором.

В ході засідання встановлено, що ОСОБА_7 ,діючи умисно з метою привласнення чужого майна, не маючи підстав для отримання соціальної допомоги, в січні 2014 року надала службовій особі необхідні документи для оформлення соціальної виплати малозабезпеченим сім`ям та в період з 16.01.2014 року по 10.06.2016 року, отримала безпідставно грошові кошти в загальну суму 79 496 гривень 56 копійок.

В судовому засіданні ОСОБА_7 , її захисник та прокурор просили затвердити угоду.

Розглянувши угоду про визнання винуватості між ОСОБА_7 та прокурором суд вважає, що її потрібно затвердити. При цьому суд виходить з наступного.

ОСОБА_7 скоїла злочин, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, що згідно з ч.4 ст. 469 КПК України дає можливість укласти вказану угоду.

Угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України та в ній відповідно до ст. 473 КПК України зазначені наслідки невиконання угоди.

Крім того, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України; умови угоди відповідають інтересам суспільства; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; відсутня неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

В ходу судового засідання сторони попереджені про свої права та наслідки, затвердження угоди, передбачені ст.ст. 473 та 474 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 475 КПК України суд переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 191 КК України привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.
Стороню обвинувачення не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно їх відшукувати .

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину; особу винної, а саме те, що вона раніше не судима; її вік та соціальне положення; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ходу судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжує покарання та вважає можливим призначити покарання в межах санкції ч.3 ст. 191 КК України у вигляді позбавлення волі, що виправлення ОСОБА_7 можливо без відбування покарання та вважає можливим звільнити її від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України.

З урахуванням поведінки ОСОБА_7 під час судового розгляду справи (явка в судові засідання) та призначеного покарання суд вважає за можливе запобіжний заход не обирати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості між ОСОБА_7 та прокурором ОСОБА_3 .

ОСОБА_6 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Застосувати дію ст.ст. 75 та 76 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на один рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня оголошення вироку.

Запобіжний заход не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана ОСОБА_8 , її захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам.

Головуючий суддя: ОСОБА_1