Провадження № 1-кп/643/137/19
Справа № 643/2118/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 року м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 27.10.2016 року приблизно о 17:45, керував технічно справним автомобілем «BMW 525 TDS» р.н. НОМЕР_1 та рухався по вул. Академіка Павлова в м. Харкові зі сторони пр. Московського в напрямку вул. Салтівське Шосе зі швидкістю близько 15-20 км/год.

Під час руху в районі перехрестя вул. Академіка Павлова та пр.Механічного у м. Харкові водій ОСОБА_7 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїжджу частину зліва направо відносно руху автомобіля, чим грубо порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яким:

- п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 , заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому обох кісток правої гомілки в середній третині, закритого оскольчатого перелому правого стегна на межі середньої та нижньої третини, черепно-мозкової травми з наявністю садна на обличчі, пластинчастого епідурального крововиливу на рівні правої тім`яної частки, забиття головного мозку.

Порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем «BMW 525 TDS» р.н. НОМЕР_1 , не зорієнтувався в дорожній обстановці, при виникненні небезпеки у вигляді пішохода, який перетинав проїжджу частину, не прийняв заходи до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого пішохід отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 , перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, не оспорював фактичних обставин справи та доказів, викладених в обвинувальному акті. Пояснив про обставини скоєного злочину, як викладено вище. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 визнав частково, в частині стягнення матеріальної шкоди визнав в розмірі 13312 грн., а в частині відшкодування моральної шкоди - визнав в розмірі приблизно 30000 грн. - 50000 грн.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим та не оспорювання фактичних обставин справи, суд зі згоди учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про його особу та матеріалів цивільного позову.

Суд доходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому дій та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, на обліках у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується формально позитивно.

Обставинами, які пом*якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди, спричиненої злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище у вироку, наявність обставин, які пом*якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та він, в силу ст.75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням. При цьому, суд призначає обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті з застосуванням додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами, з урахуванням обставин та наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Доказів того, що джерелом доходу обвинуваченого є керування автотранспортним засобом, суду не надано.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Суд задовольняє цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої злочином частково стягує з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 витрати, потрачені потерпілим на лікування в розмірі 13312 грн. В іншій частині позову про стягнення матеріальної шкоди суд відмовляє потерпілому, у зв*язку з частковим відшкодуванням матеріальної шкоди обвинуваченим. Зазначені обставини визнані в судовому засіданні потерпілим, а відтак, не підлягають доказуванню.

Цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру спричиненої обвинуваченим моральної шкоди, яка полягає в тому, що потерпілий ОСОБА_6 внаслідок ушкодження його здоров*я переніс стресову ситуацію, тривалі душевні страждання та фізичний біль, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в медичних установах, переніс два оперативні втручання та тривале лікування, внаслідок чого був позбавлений можливості пересуватися, таким чином, значно порушився його звичний уклад життя.

Разом з цим, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд стягує з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Суд стягує з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням на 2 роки.

В силу п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов*язати ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 13312 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн., а всього стягнути 63312 грн. В іншій частині позову відмовити.

Витрати, пов*язані з залученням експерта в сумі 2111 грн. 04 коп. стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі НДЕКЦ ГУ МВСУ в Харківській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя