Справа № 484/3909/18
Провадження № 1-КП/484/92/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 03.10.2014 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_2 , військовозобов`язаного, учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України;

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується у носінні, зберіганні, придбанні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, зокрема в тому, що протягом 2014-2017 років (точна дата слідством не встановлена) проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 , що розташована у зоні проведення антитерористичної операції в Луганській та Донецькій областях України, де знайшов осколкову оборонну гранату Ф-1 та ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, які при конструктивному поєднанні утворюють два остаточно споряджені вибухові пристрої промислового виготовлення військового призначення та відносяться до бойових припасів основного призначення, які придатні для вибуху.

Також під час проходження служби на вказаній території та у зазначений період часу ОСОБА_6 знайшов патрони у кількості 51 штука (36 штук калібру 5,45 мм (патрони 5,45*39), 14 штук калібру 7,62 мм (патрон 7,62*39) та 1 патрон калібру 7,62 (патрон 7,62*54), які придатні та можуть використовуватись для стрільби з вогнепальної нарізної зброї.

Таким чином ОСОБА_6 незаконно придбав та умисно, протиправно, з метою особистого користування продовжував носити вказані боєприпаси, без спеціального передбаченого законом дозволу.

20 жовтня 2017 року після проходження військової служби ОСОБА_6 , переслідуючи прямий умисел, направлений на незаконне зберігання вказаних бойових припасів, перевіз їх до м. Первомайська, а потім переніс до свого помешкання, розташованого по АДРЕСА_1 , де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно (для особистого користування) та всупереч вимогам Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами смертельної дії, та зазначених патронів, боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року (зі змінами та доповненнями від 16.09.2004 року), а також положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.2012 року, зберігав без передбаченого законом дозволу.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що повністю визнає себе винним у незаконному придбанні, носінні, перевезенні та зберіганні боєприпасів, але оспорює фактичні обставини обвинувачення. Зокрема, він дійсно проходив військову службу з 2014 року до 20 жовтня 2017 року у військовій частині НОМЕР_3 . Під час служби в зоні бойових дій знайшов дві гранати, зберігав їх при собі і під час ротації у 2014 році привіз їх додому до батьків в с. Червоний Орач Кривоозерського району. Там сховав на горищі і зберігав для захисту своєї родини від нападників. Крім того, у нього були патрони. Потім знову поїхав на службу, а боєприпаси залишив вдома у батьків. Останнього разу повернувся зі служби в жовтні 2017 року, проживав по вул. Чкалова в м. Первомайську з бабусею, а боєприпаси зберігалися на горищі будинку по АДРЕСА_2 . Одного разу до нього додому прийшли двоє працівників поліції у формі і почали розпитувати про власника певного гаражу. Він поговорив з ними і пішов займатися спортом на майданчик у школу. Через півгодини ті самі працівники поліції під`їхали до нього і попросили показати їм, де живе власник гаражу. Він погодився, сів у машину, але тоді поліцейські сказали, що один чоловік хоче з ним поговорити і привезли його до Первомайського відділу поліції. Там його провели до кабінету заступника начальника поліції ОСОБА_8 , який сказав, що поліції відомо, що у нього є гранати і що вони йому потрібні. Він повідомив, що триває амністія для тих, хто добровільно видає боєприпаси і як «атошнику» йому нічого не буде. При цьому ОСОБА_8 не знав, що в нього є ще і патрони і що всі боєприпаси зберігаються в Кривоозерському районі. ОСОБА_8 також говорив, що якщо він не видасть боєприпаси добровільно, до нього прийдуть з обшуком. Він не хотів проблем, тому не заперечував, зізнався що дійсно має боєприпаси, готовий їх видати, але потрібно їхати в Кривоозерський район. Після цього він, ОСОБА_8 та двоє дільничних інспекторів: ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на службовому автомобілі з синіми номерами поїхали в с. Червоний Орач Кривоозерського району Миколаївської області, де живуть його мати і вітчим. Він попросив ОСОБА_8 представитись його знайомим, щоб мати не знала про вибухівку. В селі він і ОСОБА_8 вийшли з машини, пройшли у двір, разом залізли на горище, де зберігалися боєприпаси у чорно-червоній сумці. Він передав їх ОСОБА_8 у пакеті від військової білизни і той поклав боєприпаси у багажник автомобіля. Мати бачила, як вони з пакетом спускалися з горища. Вона здогадалася, що то поліція і він сказав їй, що видав вибухівку. Після вони повернулися до м. Первомайська, приїхали до будинку на вулиці Чкалова, де він жив з бабусею. В дорозі ОСОБА_8 забрав у нього телефон і сказав, що амністії вже нема. Поліцейські попросили винести щось, щоб підстелити під боєприпаси, він виніс з будинку покривало, на ньому на вулиці розклали боєприпаси, потім приїхала опергрупа, слідчий, експерт і його попросили покликати сусідів як понятих. Прийшли ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Їм сказали, що він добровільно видав боєприпаси. Вони розписалися і все, самої видачі вони не бачили. Відеозапису при огляді не було, лише фотозйомка. ОСОБА_8 просив його нікому не розказувати про поїздку в с. Червоний Орач.

Позиція захисту полягає в тому, що досудове розслідування проведено неналежним органом досудового розслідування, не за місцем вчинення злочину та з суттєвими порушеннями прав і свобод ОСОБА_6 , а тому докази в наданому кримінальному провадженні є недопустимими.

Свідок ОСОБА_8 , який обіймає посаду заступника начальника Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області пояснив суду, що до нього від начальника СБУ надійшла інформація про те, що ОСОБА_6 пропонує продати дві гранати і патрони. Він подзвонив у військомат і дізнався, що ОСОБА_6 військовослужбовець і що він живе біля ЗОШ №12. Дільничні інспектори ОСОБА_9 і ОСОБА_10 поїхали перевірити адресу, але ОСОБА_6 там не жив, по вул. Чкалова були квартиранти. Згодом поліцейські знайшли ОСОБА_6 і привезли його до поліції. У своєму кабінеті він представився і сказав, що йому відомо про зберігання ОСОБА_6 заборонених речей і запропонував їх видати, за що йому буде амністія, тому що це пом`якшуюча обставина і в такому разі його не затримають. Тоді ОСОБА_6 зізнався, що у 2014 році служив і привіз гранати і патрони. Він запропонував їх видати, але ОСОБА_6 відмовився будь-що робити без батьків, а вони знаходилися в Одеській області. Після цього близько 15-16 години дня ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та він на його особистому автомобілі Рено Меган кольору металік зі звичайними номерами НОМЕР_4 поїхали в якесь село в Одеській області, недалеко від смт. Любашівка, на відстані 80-90 кілометрів від м. Первомайська, де проживають батьки ОСОБА_6 . Він був за кермом. Інформація про злочин ще не була внесена до ЄРДР. ОСОБА_6 попросив не говорити його матері, для чого приїхали, просив сказати, що вони приїхали за паспортом. Він бачив лише матір ОСОБА_6 , батька не бачив, поліцейські з машини не виходили. Коли приїхали, він з ОСОБА_6 піднялися на горище, де той зі спортивної сумки взяв паспорт, взяв від матері передачу з продуктами у базарній сумці і вони повернулися до м. Первомайська, де приїхали до місця проживання ОСОБА_13 на вул. Чкалова біля ЗОШ №12. Перед цим він викликав слідчо-оперативну групу і понятих, дав команду зареєструвати заяву про злочин від імені ОСОБА_9 і кримінальне провадження зареєстрували до вилучення боєприпасів. Разом з ОСОБА_6 він зайшов у будинок з господарською сумкою, де той забрав сумку-розгрузку і передав йому. Разом вони вийшли з будинку на вулицю, де на дорозі при понятих розклали на рушникові боєприпаси. Зняли все на відео. Потім він забрав ОСОБА_6 у відділ, взяв у нього пояснення. Заяву про добровільну видачу ОСОБА_6 писав вже після того, як слідчо-оперативна група оглянула боєприпаси.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що обіймає посаду дільничного офіцера поліції Первомайського ВП ГУНП. Одного разу заступник начальника ОСОБА_8 повідомив, що є інформація про те, що ОСОБА_6 зберігає боєприпаси і попросив його і ОСОБА_10 доставити до нього ОСОБА_6 . Вони на автомобілі ВАЗ-2199 знайшли його на спортмайданчику ЗОШ №12 і доставили його до ОСОБА_8 в кабінет. Після того ОСОБА_8 сказав, що потрібно поїхати за паспортом до його родичів, щоб переконатися, що він дійсно ОСОБА_6 . Для цього він, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 на особистому автомобілі останнього Рено Меган поїхали у якесь село в Кривоозерському районі. У відділі поліції є такий самий службовий автомобіль. У селі ОСОБА_6 і ОСОБА_8 вийшли з машини і пішли на подвір`я до хати, а вони з ОСОБА_10 з машини не виходили. Потім вони повернулися і всі разом поїхали в м. Первомайськ на вул. Чкалова, де жив ОСОБА_6 . Чи поклали щось у багажник, вони не бачили. Також не бачили нікого з родичів ОСОБА_6 . По дорозі в м. Первомайськ не розмовляли. Йому і ОСОБА_10 доручили знайти понятих, він знайшов і разом з ними бачив, як ОСОБА_6 виносить з будинку боєприпаси. На вулиці вже була слідчо-оперативна група, він, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , поняті. ОСОБА_8 в будинок по вул. Чкалова не заходив. Розкладалися боєприпаси також в присутності понятих. Він і ОСОБА_8 були до кінця огляду. Як ОСОБА_8 у машині викликав слідчо-оперативну групу не пам`ятає. Для чого їздив у Кривоозерський район не знає. Наказав начальник тому і поїхав.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що працює дільничним офіцером поліції Первомайського ВП ГУНП. Приблизно влітку 2018 року за безпосередньою вказівкою заступника начальника поліції він та ОСОБА_9 біля ЗОШ №12 запросили ОСОБА_6 до відділу поліції на бесіду. Він погодився, вони відвезли його до ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_8 сказав їхати у Кривоозерський район. Поїхали вчотирьох на автомобілі ОСОБА_8 . Там у селі ОСОБА_6 і ОСОБА_8 вийшли з машини, були відсутні 1-5 хвилин, потім повернулися, вони поїхали у м. Первомайськ, де він вийшов біля відділу поліції, більше нічого не знає, під час огляду боєприпасів не був присутній.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що обвинувачений її син. 11.05.2018 року вона з чоловіком проживала в с. Червоний Орач Кривоозерського району. Близько 17.00 години на машині приїхав син і ОСОБА_8 , який представився другом. Вона пішла доїти корів, а вони удвох вилізли на горище, деякий час там побули, а потім злізли. В руках у ОСОБА_8 був невеликий мішечок болотного кольору. Вони пішли до машини, де стояло двоє поліцейських у формі. Номера машини були сині. Мішечок поклали в багажник. Вона дала ящик з яйцями, який син поклав на сидіння. Син їй сказав, що в мішечку боєприпаси. Крім неї ще там був її чоловік. Ніяких документів поліцейські не оформляли. Син не зберігав паспорт на горищі.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що є чоловіком матері обвинуваченого. 11.05.2018 року син приїхав на світлій машині. З ним був ОСОБА_8 . Удвох вони вилізли по драбині на горище. Коли злазили, ОСОБА_8 тримав у руках мішечок армійського кольору. Потім вони стали біля багажнику, де ще були люди у формі. На машині були сині номери. Він власник будинку, але ніякої ухвали про обшук йому не давали і його дозволу не питали. Йому не представлялися. Вже через дві години від жінки дізнався, що син здав боєприпаси.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що 11.05.2018 року близько 20.00 години, коли вже почало темніти, прийшов ОСОБА_6 і сказав, що написав заяву про добровільну видачу зброї і попросив бути понятою. Вона погодилася. На вулиці вже була одна жінка і всі боєприпаси були розкладені на землі. Крім того було двоє чоловіків поліцейських. Обвинувачений говорив, що здає боєприпаси. Звідки виносили боєприпаси вона не бачила. Поряд стояла біла поліцейська машина з синіми номерами. Їй роз`яснювали права та обов`язки понятого. Крім них, нікого з сусідів не було, ОСОБА_8 також не було.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що живе з ОСОБА_6 в одному будинку, який розрахований на трьох господарів. У них спільна хвіртка, подвір`я. Десь влітку 2018 року близько 17.30 години вона прийшла з роботи. Біля хати нікого не було. Близько 19-20 години постукали у вікно, вона вийшла і побачила ОСОБА_6 , десь дві-три поліцейські машини, багато поліції. Коля попросив її бути свідком добровільної видачі. Вона погодилася. Вийшла за хвіртку. Під забором на покривалі вже були викладені дві гранати і патрони. Поліція склала їх у пакет. Вона поставила свій підпис. Їй ніхто нічого не пояснював. Вона не бачила як ОСОБА_6 виносив їх з будинку. Крім неї ще була сусідка, яка також розписалася. Звідки взялися патрони і гранати не знає. Чи давали їй підписувати протокол огляду місця події не знає. В якому документі розписалася не знає, його не читала. Права понятого їй не роз`яснювали.

З витягу з ЄРДР в наданому кримінальному провадженні вбачається, що воно було зареєстроване 12.05.2018 року о 08.33 години за матеріалами правоохоронних органів про факти вчинення кримінального правопорушення. Інформацію внесено до ЄРДР 12.05.2018 року о 00.04 годині про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 263 КК України. Зокрема зазначено, що 11.05.2018 року до Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт дільничного офіцера поліції Первомайського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_9 про те, що 11.05.2018 року від працівників СБУ була отримана інформація щодо факту незаконного зберігання вогнепальної зброї мешканцем м. Первомайська ОСОБА_6 , який за місцем свого мешкання по АДРЕСА_3 зберігає вогнепальну зброю та боєприпаси. В ході відпрацювання отриманої інформації ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції корпус гранати РГД-5, корпус гранати Ф-1, два запали до гранат та набої в кількості 51 штука різного калібру. Про підозру повідомлено ОСОБА_6 /а.с.35/.

З рапорту дільничного офіцера Первомайського ВП ГУНП ОСОБА_9 , зареєстрованого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 4096 від 11.05.2018 року вбачається, що він доповів про те, що 11.05.2018 року була отримана оперативна інформація працівників СБУ щодо факту незаконного зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів ОСОБА_6 за місцем проживання по АДРЕСА_3 , яку він незаконно привіз з зони АТО до місця свого проживання. 11.05.2018 року о 20.45 гордині за вказаним місцем проживання ОСОБА_6 було запропоновано добровільно видати заборонені предмети та інше, в результаті чого він добровільно видав працівникам поліції гранату Ф-1, РГД-5, набої в кількості 51 штуки, які він отримав та перевіз із зони АТО /а.с.36/. Час реєстрації рапорту не зазначений.

Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , інформацію про наявність у ОСОБА_6 боєприпасів він отримав від СБУ. Про це також зазначено у рапорті дільничного ОСОБА_9 , однак фактично така інформація надійшла до Первомайського ВП ГУНП лише 17.05.2018 року за вхідним № 3281 і була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення лише 17.05.2018 року за № 4267 /а.с.44/, тож зазначена у рапорті дільничного та в ЄРДР інформація в цій частині не відповідає дійсності, оскільки до 11.05.2018 року, коли відбувалася видача боєприпасів, інформація з СБУ до поліції не надходила. Докази цього відсутні.

Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що він за наказом заступника начальника поліції ОСОБА_8 11.05.2018 року розшукав ОСОБА_6 і доставив до ОСОБА_8 у кабінет і при цьому не знав про мету такої дії. Також вказаний свідок пояснив, що одразу вони поїхали в Кривоозерський район, а потім на вул. Чкалова в м. Первомайську, де живе ОСОБА_6 і був там до закінчення огляду. З його пояснень також вбачається, що він особисто не пропонував ОСОБА_6 видати зброю і боєприпаси. З пояснень обвинуваченого і свідка ОСОБА_8 вбачається, що таку пропозицію зробив ОСОБА_8 , він же подзвонив до відділу поліції і наказав внести інформацію до ЄРДР на підставі рапорту ОСОБА_9 , хоча на той час такого рапорту не існувало. Оскільки ОСОБА_9 увесь час перебував з ОСОБА_8 і ОСОБА_6 і був присутнім при огляді боєприпасів, він дійсно не міг подати рапорт до видачі боєприпасів. Очевидно, що інформація до ЄРДР внесена після видачі і огляду боєприпасів, про що також зазначено і у ЄРДР. При цьому повідомлення СБУ на той час ще не було.

Також наявна власноручно написана ОСОБА_6 заява про добровільну видачу 51 патрону до автомату, двох гранат і запалів до них /а.с.37/, однак така заява зі слів ОСОБА_6 була складена ним 11.05.2018 року після видачі боєприпасів та їх огляду вже у відділі поліції і вона не зареєстрована.

З протоколу огляду місця події від 11.05.2018 року та фототаблиці до нього /а.с.38-43/ вбачається, що в присутності понятих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у період з 20.50 до 21.30 години була оглянута прилегла територія біля домоволодіння по АДРЕСА_3 , яка огороджена металевим парканом. Біля входу на подвір`я з правої сторони на землі на покривалі знаходяться: корпус гранати РГД-5; корпус гранати Ф-1; два запали до гранати; патрони до автомата калібру 5*45 в кількості 36 штук; патрони до автомату калібру 7*62 в кількості 15 штук, а всього 51 патрон. Вказані речі були запаковані до пакетів з номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 та у паперовий пакет. Під час огляду проводилося фотографування. Зауважень від учасників не надходило.

Як пояснили свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , вони не були присутніми з початку огляду, не спостерігали весь процес і не знають, звідки з`явилися боєприпаси. Також вони на знають, в якому документі вони розписувалися і як називалася слідча дія, при якій вони були присутні. Свідок ОСОБА_11 також пояснила, що права та обов`язки понятого їй не роз`яснювались. Пояснення свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_11 повністю підтверджують пояснення обвинуваченого про те, що понятих запрошував він, а не поліцейські і вже після того, як боєприпаси були розкладені на вулиці, тобто вони не могли бачити, звідки такі боєприпаси з`явилися на місці огляду. Разом з тим пояснення вказаних свідків спростовують пояснення свідка ОСОБА_8 про те, що понятих запрошували працівники поліції і боєприпаси вилучалися, розкладалися і оглядалися в присутності свідків. Пояснення вказаних свідків спростовують і пояснення свідка ОСОБА_9 , який стверджував, що боєприпаси розкладалися у присутності понятих. Крім того, пояснення свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 також спростовані показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що не їздив на вул. Чкалова і не був присутнім при огляді боєприпасів, оскільки вийшов з машини біля відділу поліції і далі не поїхав. Зазначеною у протоколі огляду інформацією та поясненнями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 також спростовані показання свідка ОСОБА_8 про те, що під час вилучення та огляду боєприпасів проводилась відеозйомка, адже з вказаних доказів вбачається, що проводилося лише фотографування. Крім того, відеозапис суду не наданий.

На думку суду вказана слідча дія не є оглядом місця події, а фактично є оглядом речей і предметів, які не були випадково знайдені або терміново вилучені, адже поліцейським вже було відомо про наявність боєприпасів і вони самі привезли їх з іншого району на вул. Чкалова в м. Первомайську, де проживав ОСОБА_6 .

Суд вважає, що сторона обвинувачення поза розумним сумнівом не довела, що місцем вчинення злочину є вул. Чкалова, 17 або 18 в м. Первомайську Миколаївської області. Версія обвинуваченого про те, що ОСОБА_6 зберігав боєприпаси у с. Червоний Орач Кривоозерського району, не спростована. Навпаки, вона підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які пояснили, що ОСОБА_8 з горища їх будинку по АДРЕСА_2 виносив пакет болотного (армійського) кольору, в якому щось було. Свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 пояснили, що не були присутні при тому, як ОСОБА_6 виносив боєприпаси з будинку. Вони не бачили, звідки ті взялися. Коли їх запросили бути понятими, боєприпаси вже були розкладені на землі. Жоден свідок також не підтвердив пояснення ОСОБА_8 про те, що він разом з ОСОБА_6 заходив до його будинку по вул. Чкалова в м. Первомайську і що саме звідти вони винесли боєприпаси.

Свідок ОСОБА_8 плутався у своїх показаннях. Він не оспорював, що дійсно їздив з ОСОБА_6 та двома працівниками поліції до його батьків в якесь село в іншому районі. При цьому одразу він пояснив, що поїхали, тому що ОСОБА_6 не бажав видавати боєприпаси без батьків, а потім сказав, що їздили за паспортом ОСОБА_6 , щоб встановити його особу, але обидві ці версії є сумнівними і не підтверджуються жодними доказами. Натомість свідок ОСОБА_14 пояснила, що її син не зберігав паспорт у них вдома. Крім того, працівник поліції може встановити особу іншим чином - через органи ДМС України, яка знаходиться в тому ж будинку, що і поліція, тим більше що така дія не є невідкладною. Щодо версії про видачу боєприпасів у присутності батьків, суд також вважає її неспроможною, оскільки навіть в такому випадку була відсутня нагальна потреба їхати самому заступнику начальника поліції разом з цивільною особою в супроводі двох працівників поліції за батьками ОСОБА_16 . Така дія не передбачена процесуальним законом. Крім того існують засоби зв`язку, порядок виклику осіб тощо. Присутність батьків повнолітньої дієздатної особи під час будь-якої процесуальної дії не передбачена процесуальним законом. Натомість ОСОБА_6 не були роз`яснені його статус, права, зокрема право на захисника.

На думку суду, встановлені вище обставини свідчать про те, що вул. Чкалова, 17 або 18 в м. Первомайську Миколаївської області не є місцем злочину, адже судом не встановлено, що ОСОБА_6 привіз боєприпаси в м. Первомайськ і там їх зберігав. Боєприпаси були доставлені в місто іншою особою. Будь-яка невідкладність такої слідчої дії, як огляд місця події за вказаною адресою, судом не встановлена, адже потрібно було лише оглянути боєприпаси. Суд вважає, що стороною обвинувачення не наведено достатнього логічного обґрунтування необхідності проведення невідкладного огляду місця події або речей і предметів до внесення інформації до ЄРДР, тобто до початку досудового розслідування.

Відповідно до частин другої і третьої ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Статтею 223 КПК України встановлено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої розшукової дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Відповідно до статті 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Як зазначено вище, сукупність наданих суду доказів не вказує на те, що вул. Чкалова, 17 або 18 в м. Первомайську є місцем злочину. За змістом наданого протоколу огляду місця події вбачається, що фактично проводився огляд речей, а не місця події. Така слідча дія не була невідкладною з огляду на те, що боєприпаси були вилучені раніше і перебували під контролем працівників поліції. Огляд проведений до внесення відомостей до ЄРДР, тобто до початку досудового розслідування. Поняті не були присутні з початку слідчої дії, не знали, який документ пред`явлений їм для підпису, які їх права та обов`язки.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що зазначена процесуальна дія проведена з суттєвим порушенням процесуального закону. Складений в процесі такої дії протокол огляду місця події не відображає дійсних обставин, а тому зазначений доказ є недопустимим і не може бути покладений в основу обвинувачення.

З наведеного також випливає, що місце вчинення злочину, яке зазначене в обвинуваченні, не знайшло свого підтвердження, так само як і час вчинення злочину, оскільки ОСОБА_6 пояснив, що знайшов, тобто придбав, носив і перевозив боєприпаси під час ротації у 2014 році. З того часу зберігав їх у батьків по АДРЕСА_2 , поки не віддав їх ОСОБА_8 . Тобто, якщо зберігання боєприпасів і тривало з 2014 до 2018 року, але придбання, носіння і перевезення боєприпасів мали місце в інший час, ніж зазначено в обвинувальному акті.

Неконкретність обвинувачення, його формалізм, поверховість не надають змоги встановити конкретні обставини справи; перевірити, в яких саме діях виявилися ті чи інші елементи об`єктивної сторони складу злочину.

Також судом досліджені ухвали слідчих суддів від 17.05.2018 року та 06.06.2018 року, якими були призначені комплексні судові вибухово-технічні експертизи вилучених у ОСОБА_6 боєприпасів /а.с.48,49/.

Згідно висновку експерта №259 від 23.05.2018 року /а.с.51-а-64/ представлені предмети, ззовні схожі на боєприпаси, які 11.05.2018 року були вилучені у ОСОБА_6 , є бойовими припасами до вогнепальної зброї в кількості 51 штука і можуть бути використані для стрільби з вогнепальної нарізної зброї: у кількості 36 штук калібру 5,45 мм (патрони 5,45х39); у кількості 14 штук калібру 7,62 мм (патрони 7,62х39 мм); у кількості 1 штука калібру 7,62 мм (патрон 7,62х54 мм). Патрони придатні до стрільби.

Згідно висновку експерта № 74/684 від 25.06.2018 року /а.с.66-а-78/ один з наданих на дослідження предметів з пакету № АБ 020214 є корпусом ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, який споряджений бризантною вибуховою речовиною нормальної потужності тротил, а інший предмет є корпусом ручної осколкової наступальної гранати РГД-5, який споряджений бризантною вибуховою речовиною нормальної потужності тротил. Два предмети з пакету № АБ 020215 є засобами детонування уніфікованими запалами ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), що застосовуються для спорядження зарядів вибухових речовин у корпусах ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42. Надані на дослідження предмети з вказаних пакетів є основними комплектуючими частинами ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 та ручної осколкової наступальної гранати РГД-5 і при конструктивному поєднанні утворюють два остаточно споряджені вибухові пристрої промислового виготовлення військового призначення, які відносяться до бойових припасів основного призначення для ураження людей і об`єктів одну ручну осколкову оборонну гранату Ф-1 та одну ручну осколкову наступальну гранату РГД-5. Обидві гранати придатні для вибуху.

Згідно довідок про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 12.05.2018 року два підривачі УЗРГМ належать до небезпечної вибухової категорії, забороняється механічний і термічний вплив. Потрібно зберігати окремо від зарядів вибухової речовини /а.с.79/, а корпуси гранат РГД-5 та Ф-1 належать до вибухової категорії обмежено небезпечних. Забороняється термічний вплив. Зберігати потрібно окремо від засобів ініціювання вибуху /а.с.80/.

При вирішенні питання про допустимість доказів зазначених висновків експертів щодо вилучених у ОСОБА_6 предметів, суд дійшов висновку про неможливість покласти отримані фактичні дані в основу вини ОСОБА_6 , оскільки надані на дослідження експертів об`єкти були вилучені з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, про що зазначено вище, у зв`язку з чим надані висновки експертів також не можуть бути визнані належними та допустимими доказами.
Зазначені висновки експертів лише підтверджують, що надані на дослідження предмети є боєприпасами, однак не є допустимими доказами вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 .
Таким чином, згідно висновку експерта № 74/684 та зазначених довідок про категорію вибухонебезпечності виявлені у ОСОБА_6 корпуси двох гранат та запали до них є основними комплектуючими частинами гранат і утворюють остаточно споряджені вибухові пристрої лише при їх конструктивному поєднанні корпусів та запалів.

Разом з тим, згідно обвинувального акту ОСОБА_6 знайшов, а в подальшому носив, перевозив і зберігав осколкову оборонну гранату Ф-1 та ручну осколкову наступальну гранату РГД-5, які при конструктивному поєднанні утворюють два остаточно споряджені вибухові пристрої та відносяться до бойових припасів, які придатні до вибуху. Про придбання, носіння, перевезення і зберігання запалів до гранат в обвинуваченні не йдеться.

Доказів того, що ОСОБА_6 придбав, носив, перевозив і зберігав споряджені запалами гранати Ф-1 та РГД-5, суду не надано. З наявних доказів вбачається, що корпуси гранат і запали до них не були поєднані. Доказів того, що корпуси двох гранат в поєднанні між собою утворюють два остаточно споряджені вибухові пристрої, як про це зазначено в обвинуваченні, суду не надано.

За таких обставин суд вважає, що обвинуваченням в цій частині не доведено наявність предмету злочину боєприпасів, адже корпуси гранат без запалів не утворюють остаточно спорядженого вибухового пристрою боєприпасу.

Крім того, відповідно до ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Слідчий, прокурор має право провадити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування, або своєю постановою доручити їх проведення такому органу досудового розслідування, який зобов`язаний її виконати.

Суд вважає, що досудове розслідування в даному випадку було проведено неповноважним органом досудового розслідування, оскільки місцем вчинення злочину не були ані м. Первомайськ, ані Первомайський район. Юрисдикція Первомайського ВП ГУНП не поширюється на територію Кривоозерського району Миколаївської області, де фактично зберігалися і були вилучені боєприпаси.

Відсутність належного процесуального оформлення такої дії як вилучення боєприпасів позбавила орган досудового розслідування можливості провести таке розслідування легітимно. За таких обставин всі здобуті в наданому кримінальному провадженні докази не можуть бути визнані допустимими.

Також судом встановлені інші суттєві порушення прав та свобод ОСОБА_6 .

Так, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують чи пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 12 КПК України затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого цим Кодексом, тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Статтею 133 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.

Статтею 135 КПК України встановлено, що особа викликається до слідчого, прокурора шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику телеграмою або телефоном. І лише у разі ухилення від явки за викликом до особи може бути застосовано привід у встановленому законом порядку.

Статтею 207 КПК України визначено, що ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

В наданому кримінальному провадженні стороною обвинувачення не було в повній мірі дотримано наведених засад, оскільки судом встановлені істотні порушення Кримінального процесуального кодексу України, а також права на свободу та особисту недоторканність ОСОБА_6 , його свободу від самовикриття та права на захист.

Зокрема, судом з пояснень ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_6 11.05.2018 року безпідставно обманом було доставлено до відділу поліції в кабінет заступника начальника поліції. На той час не було розпочате кримінальне провадження і ОСОБА_6 не мав ніякого процесуального статусу. Йому не пояснили, з якою дійсною метою він їде у поліцію. Він не був викликаний офіційно, тож не мав обов`язку з`явитися в поліцію. Він не надавав своєї згоди на доставлення його в поліцію автомобілем в супроводі працівників поліції, звідки він не міг вільно піти. Йому не роз`яснили право на захист та свободу від самовикриття. Навпаки, працівник поліції, достовірно знаючи, що собою представляє добровільна видача зброї і боєприпасів; що в даному випадку відсутні підстави для звільнення особи від відповідальності, оскільки добровільної видачі фактично не відбувалося; що нема закону про амністію, запевнив ОСОБА_6 у тому, що для нього не настане ніяких негативних наслідків в разі видачі боєприпасів. Увесь час ОСОБА_6 перебував у супроводі і під контролем працівників поліції, а по дорозі в м. Первомайськ ОСОБА_8 забрав у нього і телефон, хоча офіційно ОСОБА_6 не мав статусу затриманого або підозрюваного.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні данні, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 87 КПК України встановлено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, таке діяння як отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
З огляду на такі норми закону, встановивши, що було допущене порушення права ОСОБА_6 на захист та свобода від самовикриття, в результаті чого були отримані відомості, що стали підставою для початку кримінального провадження, суд визнає всі докази в наданому кримінальному провадженні недопустимими.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання тощо.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, в даному випадку покладено на слідчого та прокурора.

Частиною 2 ст. 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначена норма покладає обов`язок доказування у кримінальному процесі на сторону обвинувачення.

Статтею 22 КПК визначено, що кожна сторона самостійно обстоює свої правові позиції, права, свободи і законні інтереси засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 17 КПК України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Враховуючи зазначені норми процесуального закону, які кореспондуються з нормами ст. 62 Конституції України та Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд визнає надані обвинуваченням докази недопустимими, а тому не може використовувати ці докази і посилатися на них при ухваленні даного рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не встановлені достатні докази для доведення в суді винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, і вичерпані можливості їх отримати, оскільки для усунення встановлених істотних порушень кримінального процесуального законодавства законом не передбачене повернення справи на досудове розслідування.

Разом з тим, як зазначено вище, судом встановлена і відсутність деяких елементів об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого у ч.1 ст. 263 КК України, зокрема предмету злочину в частині обвинувачення щодо незаконного поводження з корпусами гранат, а також невідповідність дійсним обставинам справи часу і місця вчинення злочину, які вказані в обвинувальному акті.

Європейський Суд з прав людини пояснив у рішенні, яке винесене у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року, що у пункті 2 закріплено принцип презумпції невинуватості. Зокрема, згідно із цим принципом, члени суду, виконуючи свої обов`язки, не можуть виходити з упередженого припущення, що обвинувачений учинив правопорушення, в якому його обвинувачують; тягар доведення лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого. Крім того, це означає, що необхідно поінформувати обвинуваченого про справу, порушення якої проти нього очікується, і в такий спосіб надати йому можливість підготуватися та належним чином подати аргументи на свій захист, повинна сторона обвинувачення, яка також має подати докази, достатні для визнання його вини.
За наведеного вище, виходячи із загальних засад кримінального судочинства про верховенство права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду не доведено вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, а тому на підставі п.2 ч.1 ст. 373, п.3 ч.1 ст. 284 КПК України ОСОБА_6 слід виправдати.

Судові витрати у справі за проведення експертиз № 259 в сумі 1 859 грн. та № 74/684 в сумі 2 002 грн. /а.с.51,66/ - на підставі ст. 124 КПК України слід віднести на рахунок Держави.

Речові докази 37 патронів, 14 гільз, 5 куль, металеві осколки та деякі деталі гранат Ф-1 та РГД-5, полімерну пробку, два згортки тканини та первинні упаковки, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області згідно квитанцій № 33 від 08.08.2019 року та № 117 від 26.06.2019 року /а.с.84,85/, відповідно до ст. 100 КПК України слід знищити.

Керуючись ст. ст. 7-11, 17, 20-26, 94, 284, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 за ч.1 ст. 263 КК України визнати невинуватим та виправдати, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Судові витрати у справі за проведення експертиз № 259 в сумі 1 859 грн. та № 74/684 в сумі 2 002 грн. /а.с.51,66/ - на підставі ст. 124 КПК України - віднести на рахунок Держави.

Речові докази 37 патронів, 14 гільз, 5 куль, металеві осколки та деякі деталі гранат Ф-1 та РГД-5, полімерну пробку, два згортки тканини та первинні упаковки, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області згідно квитанцій № 33 від 08.08.2019 року та № 117 від 26.06.2019 року /а.с.84,85/ - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: