УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2018 року

м. Київ
справа № 264/6269/18

провадження № 51-10417впс18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши в судовому засіданні подання Донецького апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження № 0000601 від 04 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК надійшло подання Донецького апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження № 0000601 від 04 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК, з Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Подання мотивовано тим, що до Донецького апеляційного суду надійшло подання та ухвала Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання захисника про направлення до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , та кримінальне провадження направлено до апеляційного суду для звернення до Верховного Суду для вирішення питання в порядку ст. 34 КПК.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити подання, перевіривши наведені доводи, дослідивши матеріали, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що подання не підлягає задоволенню на таких підставах.
Частиною 1 ст. 34 КПК визначений вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а саме: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Як убачається з подання та доданих до нього матеріалів, у суді першої інстанції захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Обґрунтовуючи свої доводи, захисник зазначила, що злочин, інкримінований обвинуваченому, було вчинено за місцем реєстрації ДП «Завод імені В. О. Малишева», а саме за адресою: вул. Плеханівська, 126 Комінтернівського району м. Харкова. Вказане клопотання було задоволено ухвалою від 22 листопада 2018 року і разом із поданням голови цього суду матеріали кримінального провадження направлено до суду апеляційного суду для звернення до Верховного Суду.

За правилами ч. 1 ст. 32 КПК, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Інкримінований ОСОБА_6 злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК, є злочином із матеріальним складом, тобто він вважається закінченим із моменту вилучення чужого майна й отримання винним можливості розпоряджатися ним, як своїм власним.
Як убачається з обвинувального акта, орган досудового розслідування встановив, що майно, яке розтратив ОСОБА_6 , перебувало на відповідальному зберіганні відповідно до договору від 18 березня 2015 року № ЗРСБ-02737/1369дп на території ПАТ «Азовзагальмаш», розташованого за адресою: пл. Машинобудівників, 1, у м. Маріуполі Донецької області, і саме з території цього товариства невстановлені досудовим розслідуванням особи, за попередньою мовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими службовими особами ПАТ «Азовзагальмаш», на підставі листа від 17 квітня 2015 року № 1500/3 за підписом ОСОБА_6 , відвантажили сталь марки 92, що належить ДП «Завод імені В. О. Малишева».
Таким чином, інкримінований ОСОБА_6 злочин було закінчено на території ПАТ «Азовзагальмаш» тобто на території, що належить до юрисдикції Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

З огляду на викладене колегія суддів Верховного Суду не вбачає підстав для направлення матеріалів кримінального провадження № 0000601 від 04 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а тому подання Донецького апеляційного суду слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 31, 34 КПК, Верховний Суд
постановив:
Подання Донецького апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження № 0000601 від 04 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК, залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3