Справа №216/2180/18
провадження №1-кс/216/576/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

22 листопада 2018 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 19.01.2018 за №0000151, з обвинувальним актом за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який є військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 та обіймає посаду командира господарчого відділення ВМЗ 3ТБ, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

04.05.2018 до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В підготовчому судовому засіданні в ході розгляду кримінального провадження від потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшли клопотання від кожного окремо про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, яке було підтримане обвинуваченим. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував та надав суду докази винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, зібрані в ході досудового розслідування.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження в ході досудового розслідування було встановлено наступне.

З 28.11.2016 до теперішнього часу молодший сержант ОСОБА_6 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та обіймає посаду командира господарчого відділення ВМЗ 3ТБ. Будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула права керування транспортними засобами, 19.01.2018 приблизно в 07 годин 40 хвилин водій ОСОБА_6 керуючи технічно несправним автомобілем «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме з частково не працюючою гальмівною системою, та з недостатньою залишковою висотою малюнку протектора шин, чим порушив вимоги п.п.31.1; 31.3 а); 31.4.1 а); 31.4.5 а) Правил дорожнього руху України, рухався по обледенілому асфальтному покриттю проїзної частини вул. Старовокзальної, з боку вул. Кобилянського в напрямку вул. Мерецького в м. Кривому Розі, з пасажирами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , швидкість його руху була близько 30 кілометрів на годину. В цей час в зустрічному йому напрямку по проїзній частині вул. Старовокзальної, з боку вул. Мерецького в напрямку вул. Кобилянського в м. Кривому Розі рухався автомобіль «Деу Ланос», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , швидкість його руху була близько 50 кілометрів на годину. Водій ОСОБА_6 в момент руху керованого ним автомобілю «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5; 2.3 (б); 12.1 Правил дорожнього руху України. Однак водій ОСОБА_6 діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не вибрав ураховуючи дорожню обстановку безпечну швидкість руху керованого ним автомобілю, втратив контроль керування автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 чим порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 12.1 Правил дорожнього руху України. В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких виключало б настання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_6 , рухаючись в районі електричної опори №49 допустив занос керованого ним автомобілю «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 з подальшим його виїздом в некерованому стані на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «Деу Ланос», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 згідно висновку експерта №448 від 10.04.2018 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому 1 ребра ліворуч, які за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби. Пасажир автомобілю «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 згідно висновку експерта №446 від 10.04.2018 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому середньої третини правої ключиці зі зміщенням, які за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.

Своїми діями ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ст. 286 ч.1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не заперечував, що при вказаних раніше обставинах вчинив кримінальне правопорушення. Крім того винуватість ОСОБА_6 також підтверджується іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування: протоколом огляду місця ДТП від 19.01.2018, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 від 09.04.2018, висновками судово-медичних експертиз потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно №448 від 06-10.04.2018 та №446 від 06-10.04.2018, висновками експертиз технічного стану транспортного засобу обвинуваченого ОСОБА_6 №7/10.2/156 від 12.04.2018 та №7/10.2/160 від 13.04.2018, висновком судової автотехнічної експертизи від 18.04.2018 №7/10.1/169.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена в повному обсязі та він підлягає кримінальному покаранню, його дії органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковано вірно, оскільки обвинувачений будучі особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Одночасно з цим пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 4 ст. 286 КПК України).

Відповідно до положень ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом також враховуються роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові від 23 грудня 2005 року N12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», про те, що примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів, а звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (п.4 постанови ПВСУ).

Виходячи з викладеного, суд, вислухавши думку прокурора, який не заперечував по суті заявленого клопотання, а також думку потерпілих, які підтримали заявлені клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, оскільки обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, а також відшкодував потерпілим спричинені матеріальні збитки.

Стосовно заявленого в підготовчому судовому засіданні цивільного позову ОСОБА_9 суд звертає увагу на наступне.

Зокрема позов був поданий ОСОБА_9 06.11.2018, проте у наступні судові засідання 07 листопада 2018 року та 22 листопада 2018 року цивільний позивач не з`являвся, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду належним чином, про що свідчать його особиста розписка про отримання судового виклику 30.10.2018 та телефонограма №347 від 07.11.2018 відправлена за мобільним номером телефону позивача НОМЕР_4 , зазначеним в позові. Крім того позивач клопотання про розгляд позову за його відсутності суду не надавав.
При цьому ч. 5 ст. 128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
В силу вимог ч. 1 ст. 326 КПК України якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею. Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.
Аналогічні вимоги містяться в п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, відповідно до якого суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином суд дійшов висновку про неможливість розгляду цивільного позову в рамках кримінального провадження через повторну неявку цивільного позивача в судове засідання та вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду.
Одночасно з цим звертається увага на те, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 КПК України).
Крім того згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Пунктом 5 вказаної вище норми КПК України передбачено, що гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, повертаються законним володільцям.

Також згідно з п. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Отже вжиті під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна транспортних засобів обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 , підлягають скасуванню.

А відповідно до пункту 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, таке залучення експертів здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України.

З урахуванням викладеного всі процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 128, 174, 257, 286, 288, 314, 326, 393, 395, 532, 533 КПК України, ст.ст. 12, 46, ч. 1 ст. 286 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд
п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 19.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази вилучені протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2018, які було долучено в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000151 на підставі постанов від 19.01.2018, автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який поміщено для зберігання на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів при гаражу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, та автомобіль «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання власнику, ОСОБА_9 , - повернути законним володільцям.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 22.01.2018 року на майно, а саме, автомобіль «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_5 від 25.10.2011 належить ОСОБА_9 .
Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 22.01.2018 року на майно, а саме, автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_6 від 28.06.1988 належить ОСОБА_10 .
Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Ухвалу постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1