Ухвала
Іменем України
18 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 274/3233/18
провадження № 51-642 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Житомирського апеляцйного суду від 21 січня 2019 року щодо нього,
встановив:
вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2018 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець
с. Лернапат Гугаркського району Вірменії, громадянин України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 ) такий, що судимості не мав,
засуджений за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки та покладено обов`язки передбачені статтею 76 КК.
Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 не обирався.
Зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2018 року по 2 травня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_4 процесуальні витрати та вирішено питання щодо речових доказів.
Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора суд апеляційної інстанції 21 січня 2019 року ухвалив новий вирок. Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_4 скасував в частині призначеного покарання. Призначив ОСОБА_4 за частиною 2 статті 289 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вироком апеляційного суду просить його скасувати та залишити в силі вирок міськрайонного суду.
Одночасно, перевіривши касаційну скаргу засудженого, колегія суддів вбачає, що він не дотримався вимог статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) при подачі скарги.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК .
Відповідно до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Як убачається зі змісту касаційної скарги засуджений, вказуючи на незаконність вироку апеляційного суду не звернув уваги, на зазначену норму кримінального процесуального закону та просить залишити без зміни вирок місцевого суду.
Тобто вимоги зазначені у касаційній скарзі засудженого не відповідають змісту статті 436 КПК.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Житомирського апеляцйного суду від 21 січня 2019 року щодо нього, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3