КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №0009008, -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 про арешт майна, а саме: квартири АДРЕСА_1

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що орган досудового розслідування не довів необхідності арешту в порядку ст.. 170 КПК України та вказав, що майно, а саме, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 , яка не є підозрюваною в даному кримінальному провадженню, та вказав, що дане майно неє предметом кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді просить її скасувати та накласти арешт квартиру, яка належить дружині підозрюваного у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 ОСОБА_6 ( до одруження ОСОБА_8 ) згідно запису акту про одруження. Зокрема, апелянт зазначає, що накладення арешту на майно необхідне з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, що передбачає санкція ст. 190 КК України, за якою ОСОБА_7 підозрюється, та забезпечення цивільного позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ УП ГУ НП у Шевченківському районі міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0009008, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, процесуальне керівництво якого здійснюється Київською місцевою прокуратурою №10. В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на майно, а саме: квартири АДРЕСА_1 з метою конфіскації майна як виду покарання .

Відмовляючи в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування не доведено необхідності арешту майна в порядку ст. 170 КПК України, будь яких даних щодо причетності до вказаного кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України власника майна, на яке прокурор просить накласти арешт, а саме ОСОБА_6 , матеріали клопотання не містять.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується.

Ухвала суду має відповідати вимогам статті ст. 370 КПК України, тобто ухвала повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою, ухвалена судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, а саме: квартири АДРЕСА_1 та відмовляючи у його задоволенні, правильно зазначив, що арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання може мати місце лише щодо майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначати покарання у виді конфіскації майна.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які дані про повідомлення підозри особі ОСОБА_6 , щодо майна якої ставилось питання про накладення арешту, слідчий суддя правильно прийшов до висновку про відсутність на даний час правових підстав для накладення арешту на вищезазначене майно та правомірно відмовив у задоволенні клопотання. Крім того не містять матеріали і даних щодо спільного сумісного права власності підозрюваного ОСОБА_7 на вказану квартиру, оскільки вона була набута у власність ОСОБА_6 внаслідок укладання договору дарування.

Посилання прокурора на те, що слідчим суддею не враховано наявність підстави для арешту майна з огляду на відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є необґрунтованими, так як дані про належність майна підозрюваному у довідці відсутні.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що викладенні в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення є немотивованими, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 170- 173, 376, 395, 396, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 про арешт майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/202/2019 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1