УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000875

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2018 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Данилівка, Березанського району, Миколаївської області, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2018 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На нього покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник в обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду увалити законне та обґрунтоване рішення. На думку апелянта, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не сформульовано належним чином, відсутня вказівка про форму вини та мотив вчинення кримінального правопорушення.

Зазначає, що у матеріалах кримінального провадження відсутня ухвала про обсяг та порядок дослідження доказів. Стверджує, що обвинуваченому не роз`яснено вимоги ч.3 ст. 349 КПК України, не роз`яснено, що існує інший порядок дослідження доказів, який обвинувачений мав право обрати.

Пославшись на показання обвинуваченого, які мали формальний характер, суд у порушення ст. 91 КПК України не встановив наявність події кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, форму вини, мотив та мету вчинення кримінального правопорушення.

Вважає, що допит обвинуваченого проведено у порушення вимог ст. 351 КПК України, оскільки обвинувачений за фактичними обставинами вчинення злочинів судом фактично не допитаний.

Також вважає, що обвинуваченому призначено занадто суворе покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У невстановленому в ході досудового розслідування час та місці, ОСОБА_6 незаконно придбав (знайшов) психотропну речовину амфетамін, обіг якої обмежено, масою не менше 0,2329 г, яку став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

06.03.2018 р., приблизно о 16 год 05 хв по пр. Центральному біля буд. 23 у м. Миколаєві, працівниками патрульної поліції зупинено ОСОБА_6 та при проведенні поверхневої перевірки виявлено та вилучено прозорий полімерний пакет з психотропною речовиною, обіг якої обмежено, а саме амфетамін масою 0,2329 г, який він незаконно зберігав без мети збуту.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту. Його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшла заява з проханням провести апеляційний розгляд без його участі.

Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно журналу судового засідання та даним технічного запису, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 не оспорював фактичні обставини кримінального провадження, визнав вину у висунутому обвинуваченні.

Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що знайшов пакетик з психотропною речовиною в клумбі, а потім його затримали працівники поліції та вилучили цей пакет. Висловлював жаль з приводу вчиненого злочину. Пояснив, що вживав психотропні речовини.

Суд першої інстанції роз`яснив обвинуваченому його процесуальні права, а також вимоги ст. 63 Конституції України. Окрім того, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений вважав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення згідно обвинувачення (ч.1 ст. 309 КК України), які ним не оспорювалися. Суд першої інстанції у нього з`ясовував, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає у нього сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після чого суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення згідно обвинувачення (ч.1 ст. 309 КК України), обмежившись допитом обвинуваченого.

За такого, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог ч.3 ст. 349 КПК України, що позбавляє підстав доводи апелянта в цій частині.

Що стосується тверджень захисника про відсутність відповідної ухвали, то вони не відповідають дійсності, оскільки суд визначив обсяг доказів, що підлягають дослідженню. Ця ухвала постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати, а тому вона не викладалася окремим документом.

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, викладено судом у відповідності до вимог ст. 374 КПК із зазначенням усіх необхідних елементів. З викладеного формулювання обвинувачення видно, що ОСОБА_6 діяв з прямим умислом та без визначеного мотиву та мети. При цьому суд у формулюванні обвинувачення виклав доведені стороною обвинувачення обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

З урахуванням того, що обвинуваченим не оспорювалися обставини вчинення ним кримінального правопорушення, наданих ним визнавальних показань, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблений правильний висновок про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. При цьому були доведені усі необхідні елементи, передбачені ст. 91 КПК України, про що зазначено судом.

Допит обвинуваченого проведено у відповідності до вимог ст. 351 КПК України.

Що стосується призначеного покарання, то відсутні підстави вважати його занадто суворим, як вважає апелянт.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65-67 КК України, та достатньо врахував ступінь тяжкості злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, за попереднім місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, за видом призначене покарання не є найсуворим, а за розміром призначено у мінімальних межах. На думку апеляційного суду, призначене покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та підстав для його пом`якшення немає.

З урахуванням особи ОСОБА_6 , тяжкості злочину та його відношення до вчиненого, суд дійшов правильного висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, у зв`язку із чим звільнив його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

З огляду на наведене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407,424,425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2018 року у відношенні ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3