Справа № 192/1870/18
Провадження № 1-в/201/293/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: засудженого ОСОБА_3

представника виправної колонії ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинопіль Великоновосілківського району Донецької області, який на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 30 липня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, посилаючись на те що він на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, до праці ставиться сумлінно, працевлаштований днювальним відділення СПС № 13, режиму утримання дотримується свідомо, має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має, а також приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Творчість», «Підготовка до звільнення», визнає провину у скоєному злочині, вирішене питання реєстрації, заборгованості за виконавчими листами не має.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 та представник виправної колонії подання підтримали і просили застосувати до ОСОБА_3 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Представник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду подання повідомлявся належним чином, однак причини своєї неявки суду не повідомив, що, відповідно до вимог ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає розгляду подання за його відсутності.

Вислухавши думки засудженого і представника виправної колонії, а також вивчивши матеріали подання, суд приходить до таких правових висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в ДУ «Солонянська ВК № 21» знаходиться з 11 лютого 2016 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований, до праці ставиться сумлінно.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 характеризується позитивно, порушень режиму утримання не допускав, стягнень не мав, дотримується норм, які визначаються порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений п`ять разів, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце утримує у чистості і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи і роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень пожежної безпеки і безпеки праці.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу засуджений ОСОБА_3 має чотири заохочення за сумлінне ставлення до праці, застосованих до нього 20 липня 2017 року, 23 квітня 2018 року, 04 вересня 2018 року, 26 вересня 2018 року, в той же час, відповідної інформації про те, які саме дії засудженого призвели до сумлінного ставлення до своєї праці і в чому вони виразилися, враховуючи великий проміжок часу між заохоченнями, суду надано не було.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить також з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризується позитивно, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінного, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Свою вину у вчиненому злочині визнав.

Посилання представника ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» на відсутність в засудженого порушень режиму утримання під час перебування в колонії, судом враховано, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Також судом враховано те, що засуджений ОСОБА_3 12 липня 2006 року вже звільнявся умовно-достроково, проте належних для себе висновків не зробив та вчиняв нові умисні злочини, а отже, така поведінка засудженого, на думку суду, свідчить про відсутність належних висновків у останнього щодо своєї поведінки після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак засуджений ОСОБА_3 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому суд оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання та наявність позитивної характеристики не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду, а засудженим у той же строк з моменту вручення її копії.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1