Номер провадження: 11-кп/813/52/19
Номер справи місцевого суду: 507/1644/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 06.04.2018 року в кримінальному провадженні №0000293 від 31.07.2017 року, -
встановив:

оскаржуваним вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Жеребкове Ананьївського району Одеської області, громадянин України, із середньою освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років. Строк відбування покарання обчислюється з 07 серпня 2017 року.Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, 28.07.2017 року, близько 23:00 год., знаходячись з ОСОБА_11 на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , перебуваючи в кухні житлового будинку, в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, з метою протиправного позбавлення життя потерпілого, взяв кухонний ніж та наніс ОСОБА_11 численні удари ножем в область лівої половини грудної клітини та лопаткову область зліва, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді 26 сліпих непроникаючих колото-різаних поранень, правої бокової поверхні шиї та животу, а також 18 сліпих непроникаючих колото-різаних ушкоджень в проекції передньої поверхні лівої половини грудної клітки по середньо-ключичній лінії, мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, від яких ОСОБА_11 впав на підлогу. Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 взяв сокиру, яка знаходилась в приміщенні кухні, та наніс нею 3 удари в область шиї потерпілого, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження у вигляді трьох колото-різаних ран нижніх відділів задньої поверхні шиї з переломом лівої дужки 6 шийного хребця, ушкодженням речовини спинного мозку та розривом міжхребцевого диску на рівні шиї, від яких настала смерть ОСОБА_11 .
Не погоджуючись з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просив переглянути вирок суду першої інстанції, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості покарання та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Також, обвинувачений ОСОБА_8 вказав на невідповідність обвинувального акту фактичним обставинам кримінального провадження, обвинувальний акт складений не коректно, оскільки не узгоджується з слідчим експериментом та обставинами події, так як він не мав умислу та мотиву скоєння кримінального правопорушення, першим ніж у руки не брав, з потерпілим не конфліктував, у стані алкогольного сп`яніння не перебував, а із усіх нових поранень лише один спричинив смерть потерпілому, а суд не провів судові дебати. Обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що знаходився у стані сильного хвилювання, у зв`язку з чим частково пам`ятає обставини діяння, при цьому він у скоєному розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітніх дітей, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має статус учасника бойових дій.
Не погоджуючись з вироком районного суду захисник ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції змінити, призначивши ОСОБА_8 , мінімальне покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, посилаючись на те, що вирок суду є необґрунтованим та невмотивованим в частині призначення покарання, оскільки суд необґрунтовано не визнав пом`якшуючою покарання обставиною - щире каяття, при цьому ОСОБА_8 обвинувачується в умисному вбивстві ОСОБА_11 , у скоєнні якого ОСОБА_8 визнав свою вину повністю. Також, переживаючи сильні душевні страждання, вину та розкаяння з приводу вбивства потерпілого, ОСОБА_8 сам добровільно з`явився із зізнанням до поліції та активно сприяв розкриттю злочину, однак це не було враховано судом. Крім того, судом при визначенні покарання не була врахована особа обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_8 приймав участь в антитерористичній операції, має статус ветерана, та з цього приводу не отримав жодної психологічної медичної допомоги, а судова-психіатрична експертиза жодним чином не спростовує наявність у ОСОБА_8 післявоєнного синдрому, який може проявитися в спонтанній агресії, депресіях тощо, а також не враховані його позитивні характеристики з місця роботи та проживання.

Не погоджуючись з вироком районного суду прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

При цьому, до початку апеляційного розгляду зазначених апеляційних скарг прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_12 відмовився від своєї апеляційної скарги, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора апеляційному розгляду не підлягає.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача; ; обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційних скарг та просив пом`якшити йому покарання, врахувавши пом`якшуючі покарання обставини, а вирок переглянути в межах апеляційних скарг, зазначивши, що свою вину у умисному вбивстві потерпілого визнає та розкаюється; захисника, який підтримав доводи апеляційних скарг та просив вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання, врахувати пом`якшуючі покарання обставини та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 мінімальне покарання у вигляді 7 років позбавлення волі; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, зазначивши, що суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обґрунтовано не врахував обставину, яка у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, зокрема щире каяття, оскільки ОСОБА_8 свою вину визнав частково, мотивуючи це тим, що він не мав мотиву та умислу на умисне вбивство ; потерпілу, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
На думку апеляційного суду, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
Висновки суду першої інстанції, як встановлено апеляційним судом, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що фактичні обставини умисного протиправного заподіяння ОСОБА_8 смерті іншій людині, встановлені судом першої інстанції на підставі безпосередньо досліджених в ході судовому розгляду доказами.
Зокрема, факт умисного протиправного заподіяння ОСОБА_8 смерті потерпілому ОСОБА_11 підтверджується показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_8 , наданими під час судового розгляду у суді першої інстанції, в яких обвинувачений зазначив, що між ним та ОСОБА_11 почалась сварка, в ході якої ОСОБА_8 узяв за шию ОСОБА_11 , притиснув до стіни, вони знаходилися біля плити, на якій був ніж, Молдавський узяв ніж та замахнувся. ОСОБА_8 вивернув руку ОСОБА_11 із ножем, ударив в область живота, забрав ніж та робив якісь рухи в бік ОСОБА_11 , скільки ударів наніс не пам`ятає, бо був дуже схвильований. Потерпілий упав на землю, а він, ОСОБА_8 , узяв сокиру, яка була в цій же кімнаті, та наніс декілька ударів в область шиї, після чого, ОСОБА_11 помер.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 пояснював, що на наступну ніч на тачці, яку взяв у ОСОБА_13 , вивіз труп ОСОБА_11 в лісосмугу, де закопав, а сокиру викинув у водойму.
Зазначені покази обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджуються поясненнями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що її чоловік ОСОБА_11 пішов із роботи із ОСОБА_8 , а при розпитуванні ОСОБА_8 про її чоловіка, останній зізнався, в тому що сталося.
Також, свідок ОСОБА_14 , пояснила, що в той день, коли все сталося, вона бачила у магазині, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 , а вранці вона вийшла із будинку, та побачила на порозі ОСОБА_8 , який, з його слів, спалював старі речі.
Також, свідок ОСОБА_13 , підтвердив, що ОСОБА_8 брав у нього тачку.
Зазначені показання обвинуваченого, потерпілої та свідків повністю підтверджуються та узгоджуються з протоколом огляду місця події від 07.08.2017 року з доданими схемою та фототаблицями, заявою ОСОБА_15 про добровільне надання працівникам поліції тачки, яку він надав ОСОБА_8 , протоколом огляду предмету від 08.08.2017 року, протоколом огляду трупа від 08.08.2017 року із фото таблицею до нього, протоколом проведення слідчого експерименту від 09.08.2017 року та відеозаписом слідчого експерименту, згідно якого ОСОБА_8 надав аналогічні пояснення про обставини скоєння ним злочину, висновком судово-медичного експерта-імунолога №827 від 12.09.2017 року та №841 від 18.09.2017 року, висновком судово-медичної експертизи №447 від 15.08.2017 року, висновком судово-медичного експерта №106 від 08.08.2017 року, висновком судово-медичної експертизи №446 від 02.10.2017 року.
Так, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 09.08.2017 року ОСОБА_8 розповів та показав, як 28.07.2017 року ОСОБА_11 взяв із плити кухонний ніж та почав рухатися в бік ОСОБА_8 , який вивернув руку ОСОБА_11 із ножем та ударив ножем останнього в область живота. Після чого забрав ніж із руки ОСОБА_11 та наніс йому удар в область грудей, від чого потерпілий опустився на коліна та ОСОБА_8 почав наносити удари в ліву частину тулубу, наніс 5 ударів, після чого ОСОБА_11 упав на землю, обличчям вниз. Потім ОСОБА_8 узяв сокиру та наніс потерпілому 3 удари в область шиї. Також, ОСОБА_8 показав, що до того як ОСОБА_11 упав обличчям вниз, він наніс декілька ударів в область верхньої частини грудної клітки з лівої сторони та розповів і показав яким чином і де сховав труп ОСОБА_11 та речові докази, зокрема сокиру та які під час слідчого експерименту було виявлено та вилучено.
З висновку судово-медичного експерта № 106 від 08.08.2017 року, вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 були виявлені наступні ушкодження : множинні сліпі поверхневі непроникаючі колото-різані рани м`яких тканин передньої поверхні грудної клітки зліва, лівої бокової поверхні живота, правої бокової поверхні шиї; різана і колото-різані рани м`яких тканин лівої лопаткової ділянки; слепі, непроникаючі колото-різані ушкодження м`яких тканин нижніх відділів задньої поверхні шиї, перелом лівої дужки 6 шийного хребця з проникненням в канал хребта і з розривом міжхребетного диска шийного відділу ( між 5 і 6 хребцями; різко виражені гнильні зміни органів та тканин трупа : група (18) сліпих непроникаючих колото-різаних ушкоджень в проекції передньої поверхні лівої половини грудної клітки по середньо-ключичній лінії на висоті 148 см від поверхні підошви; раневі канали йдуть спереду назад,трохи зліва направо, довжиною 0.7-1.Зсм глибиною 0,7 - 1.2 см та сліпо закінчуються в м`яких тканинах грудей і на зовнішній поверхні ребер; чотири сліпих непроникаючих колото-різаних ушкоджень правої бокової поверхні шиї на висоті 166-168 см від поверхні підошви ,довжиною 0.8-1см, раневі канали йдуть справа-наліво, трохи ззаду наперед.сліпо закінчуються в м`яких тканинах шиї, глибиною 0.6-1см; одно сліпе непроникаюче колото-різане ушкодження лівої бокової поверхні живота по середньо-пахвовій лінії і на висоті 118 см від поверхні підошви,довжиною 1,3см , раневий канал проходить зліва направо і сліпо закінчується в підшкірно-жировій клітковині на глибині 1см; три колото-різаних рани нижніх відділів задньої поверхні шиї на висоті 162-163см від поверхні підошви; - три рани лопаткової області зліва;
Відповідно до судово-медичного дослідження акт № 446 від 02.10.2017 року, ушкодження в області задньої поверхні шиї, в вигляді перелома лівої дужки 6 шийного хребця,з проникненням в канал хребта травматичний розрив міжхребцевого диска між 5 і 6 хребцями, являються небезпечними для життя , і на підставі п.-2.1.3 д,е «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень » 1995 р. мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя. Інші ушкодження, виявлені при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 , а саме рани передньої поверхні грудної клітки зліва, рани лопаткової ділянки зліва, рани правої бокової поверхні шиї і рана бокової стінки живота зліва, як в сукупності так і окремо супроводжуються короткочасним розладом здоров`я і на підставі п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень »1995 р. мають ознаки Легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Ушкодження у ОСОБА_11 могли бути заподіяні в результаті спричинення множинних ударів в різні частини тулуба потерпілому, який знаходився як в вертикальному положенні, так і в горизонтальному положенні тулуба обличчям вниз. Смерть ОСОБА_11 знаходиться в причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями і настала від сліпого, проникаючого в канал хребта, колото-різаного ушкодження задньої поверхні шиї, з ушкодженням речовини спинного мозку та розривом міжхребцевого диску на рівні шиї.
Вказаний висновок експертизи спростовує доводи апеляційної скарги стосовно того, що обвинувальний акт складений не коректно, оскільки, начебто, не узгоджується з слідчим експериментом та обставинами події, так як ОСОБА_8 не мав умислу та мотиву скоєння кримінального правопорушення.
Так, завдаючи потерпілому багаточисленні удари ножем, а потім три удари сокирою в область шиї, обвинувачений ОСОБА_8 усвідомлював небезпечний характер своїх дій і що посягає на життя потерпілого, передбачав, що наслідками таких дій може настати смерть потерпілого та свідомо допускав настання таких наслідків, які настали, тобто його дії свідчать про вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_11 .
Таким чином, враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, з урахуванням способу, знаряддя злочину, локалізації поранень, причин припинення злочинних дій, поведінки винного, прийшов до правильного висновку щодо наявності у діях обвинуваченого ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілого.
Вказані обставини також, спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не мав умислу та мотиву, оскільки лише один удар спричинив смерть потерпілому.
Зазначені та інші докази зібрані органами досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні відповідно до вимог КПК України, на підставі чого судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство потерпілого ОСОБА_11 , з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини.
Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях обвинуваченого умислу та мотиву скоєння кримінального правопорушення є надуманими, та такими, що суперечать фактичним обставинам кримінального провадження.
Також є необгрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам кримінального провадження доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він з потерпілим не конфліктував,оскільки спростовуються зазначеними вище доказами та поясненнями самого обвинуваченого, наданими ним у судовому засіданні.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не мав умислу на вчинення інкримінованого злочину, оскільки першим у руки ніж не брав, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки дані пояснення жодним чином не впливають на фактичні обставини справи.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що у вироку суду зазначеним доказам дана правильна оцінка, як належним, допустимим, достовірним та достатнім, досліджені судом докази повністю узгоджуються між собою та встановленими судом обставинами кримінального правопорушення.
Аналіз зазначених доказів підтверджує правильність встановлення у вироку суду фактичних обставин кримінального провадження, оскільки доказів, якими б висновки суду спростовувались або не були досліджені та безпідставно не прийняті до уваги не вбачається.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дослідив докази по справі в повному обсязі, оскільки при судовому розгляді від обвинуваченого при вирішенні питання щодо можливості завершити з`ясування обставин справи та перейти до дебатів, клопотань про дослідження будь-яких інших доказів не надходило, а в апеляційній скарзі також не зазначено таких доказів.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції не були проведені судові дебати, спростовуються журналом судового засідання та технічним записом від 06.04.2018 року, згідно якого суд надав учасникам судового провадження право виступити у судових дебатах, яким вони скористалися (т. 2 а.с 75-76).
Також, твердження обвинуваченого про те, що обвинувальний акт є некоректним, оскільки він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, апеляційним судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки дані обставини судом першої інстанції були перевірені та ОСОБА_8 не визнаний винним у вчиненні злочину в стані алкогольного сп`яніння, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не мають правового значення та не тягнуть правових наслідків.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_8 при вчиненні злочину знаходився у стані сильного хвилювання, оскільки має післявоєнний синдром, також не знайшли підтвердження.
Так, з висновку судово-психіатричних експертів № 397 від 14.09.2017 року, вбачається, що ОСОБА_8 будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав та не страждає, в період який відноситься до вчинення інкримінованих йому дій, ознак будь-якого розладу психічної діяльності не виявляв, за своїм психічним станом був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки в теперішній час не страждає, здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом може приймати участь у слідчих діях та стати перед судом.
Враховуючи те, що зазначена експертиза у даному кримінальному провадженні проведена відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а її висновки не викликають сумнівів, оскільки повністю узгоджуються з іншими доказами по справі, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи обвинуваченого та його захисника щодо незадовільного психологічного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 є надуманими та голослівними.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що висновки вироку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.

Підстави для ухвалення обвинувального вироку були встановлені судом першої інстанції при судовому розгляді кримінального провадження, докази були дослідженні у встановленому законом порядку, перевірені та оцінені судом належним чином, обґрунтовано визнані належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неповноти та необ`єктивності судового розгляду є надуманими та голослівними.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначенні покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
При призначенні покарання суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: сприяння розкриттю злочину. Суд також вірно врахував відсутність обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не врахував обставину, яка у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, зокрема щире каяття, оскільки у суді першої інстанції ОСОБА_8 свою вину визнав частково, мотивуючи це тим, що він не мав мотиву та умислу на вчинення умисного вбивства.

Також, суд першої інстанції вірно врахував відсутність обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 та прийшов до обґрунтованого висновку, що судом не були встановлені належні та допустимі докази про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину,особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, має статус учасника бойових, брав участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення АТО, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років, яке в свою чергу не є максимальним строком покарання, передбаченим санкцією ч.1 ст.115 КК України, що не може свідчити про суворість призначеного покарання.
Таким чином, апеляційний суд констатує, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги захисника щодо можливості призначення ОСОБА_8 , мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, у вигляді 7 років позбавлення волі апеляційний суд враховує, що злочин, вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, що посягає на здоров`я та життя людини, яке серед інших соціальних благ відповідно до ст.3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, а також враховує не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Таким чином, незважаючи на доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, про що просять апелянти, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Любашівського районного суду Одеської області від 06.04.2018 року в кримінальному провадженні №0000293 від 31.07.2017 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3