ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/325/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.1 ст. 294 КК України
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 27.12.2017 року про повернення прокурору обвинувального акту у відношенні ОСОБА_7 ,-
В обґрунтування вказаної ухвали районний суд зазначив, що обвинувальний акт не містить фактичних обставин саме активної участі ОСОБА_7 в масових заворушеннях, що супроводжувались захопленням адмістративної будівлі, а саме в обвинувальному акті відсутні відомості про те, які саме протиправні дії вчинив ОСОБА_7 для того, щоб захопити будівлю Харківської обласної державної адмістрації, а лише зазначено, що останній у неї увірвався, не вказується чи була вже захоплена будівля адмістрації чи ні, а якщо була захоплена то яка частина будівлі і на який час. Крім того не заначено протягом якого часу ОСОБА_7 вчиняв масові заворушення, та коли вони припинені.
Крім того вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки фактично не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, так як в ньому зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який йому інкримінується.
Отже обвинувачений був позбавлений можливості належним чином підготуватися до захисту гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції, бо його не було належним чином проінформовано про характер і причини обвинувачення через фактичну відсутність формулювання обвинувачення, як окремо визначеного елементу обвинувального акту.
Не погодовшись з рішенням районного суду прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 27.12.2017 року скасувати через невдповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
В обгрунтування вимог посилається, що обвинувальний акт складено у відповідності з чинним КПК України, в ньому викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказано винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину.
Крім того вказує, що суд вийшов за межі судового розгляду та фактично вдався до дослідження кримінального провадження, що є неприпустимим на данній стадії судового розгляду, а також своєю ухвалою допустив порушення права ОСОБА_7 на прилюдний розгляд обвинувального акту стосовно нього.
Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; пояснення захисника та обвинуваченого, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 370 КПК України, будь-яке судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. При цьому законним є рішення , яке ухвалено судом з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України ; обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені оціненими судом доказами, а вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору , якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто вимогам ст. 291 КПК України.
Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення , які прокурор вважає встановленими , правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Тобто , в обвинувальному акті зазначаються ті фактичні обставини кримінального правопорушення , які та наскільки прокурор вважає встановленими та достатніми для призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Наведений в мотивувальній частині оскарженої ухвали аналіз складу злочину , передбаченого ч.1 ст. 294 КПК України; його співставляння з діями обвинуваченого , наведеними в обвинувальному акті ; вказівка на неповноту встановлених обставин злочину наведених в обвинувальному акті є недопустимим, оскільки виходить за межі підготовчого судового засідання передбачені ст. 314 КПК України. Оцінку вказаним обставинам суд має робити за результатми судового розгляду в порядку ст. 368 КПК України.
Таким чином доводи апеляціної скарги прокурора стосовно того , що суд першої інстнції вийшов за межі судового розгляду, передбачені ст. 314 КПК України є обгрунтованими.
Одночасно , відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Обвинувальний акт відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України повинен містити не тільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність , але й формулювання обвинувачення.
В порушення цих вимог закону обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не містить формулювання обвинувачення, а лише викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація його дій.
Наявність формулювання обвинувачення є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.
Згідно ч.1 ст. 348 КПК Україн и, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення , встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Відповідно до закону суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить формулювання обвинувачення.
Згідно вимог ст. 374 КПК України, якщо суд ухвалює обвинувальний вирок, в ньому також зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 22 КПК України , під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Таким чином ухвала суду першої інстанції в цій частині є законною та обґрунтованою.
Також , відповідно до п. 9 ст. ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити дату та місце його складення та затвердження. Як вбачається з обвинувального акту (а.с.4) обвинувальний акт не містить дати складання. Таким чином ухвала суду першої інстанції і в цій частині є законною та обґрунтованою.
З врахуванням наведеного апеляціна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 408 КПК України , колегія суддів вважає необхідним оскаржену ухвалу змінити та виключити з її мотивувальної частини вказівку на неконкретність обвинувачення.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту у відношенні ОСОБА_7 змінити, та виключити з мотивувальної частини ухвали вказівку суду щодо неконкретності обвинувачення.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді -