УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1560/18
Провадження № 1-м/486/4/2018

27 листопада 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації

ВСТАНОВИВ
Міністерство юстиції України звернулось до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України, з клопотанням, про приведення у відповідність із законодавством України вироку Октябрського районного суду міста Архангельська від 31 травня 2017 року та просить визначити частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним за вищезазначеним вироком та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 , а також, визначити початок строку відбування покарання.
У судове засідання для розгляду зазначеного клопотання представник Міністерства юстиції не з`явився. У клопотанні, а також у своїй заяві від 20 листопада 2018 року просив суд проводити його розгляд у відсутність представника.
Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити клопотання міністерства юстиції України.
Суд заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання прийшов до наступного висновку.
Згідно вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: a) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; b) якщо рішення є остаточним; c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж якнайменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи; e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; і f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи. 2. У виняткових випадках Сторони можуть погодитися на передачу засудженої особи, навіть якщо засудженій особі залишилося відбувати покарання протягом меншого часу, ніж визначено у пункті 1c. 3. Будь-яка держава під час підписання або здачі на зберігання своєї ратифікаційної грамоти або документа про прийняття, затвердження чи приєднання може у заяві на ім`я Генерального секретаря Ради Європи повідомити про те, що вона має намір виключити із своїх відносин з іншими Сторонами застосування однієї із процедур, передбачених у статті 9.1a і b. 4. Для цілей цієї Конвенції будь-яка держава у будь-який час може у заяві на ім`я Генерального секретаря Ради Європи визначити, у тому, що її стосується, термін "громадянин".
Порядок розгляду судом клопотання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України визначений ст. 610 КПК України. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, яким передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку іноземної держави.
При цьому, за правилами ч.1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в України або за місцем знаходження Міністерства юстиції України. При цьому, обов`язковою в судовому засіданні при розгляді клопотання є лише участь прокурора. Присутність засудженої особи не є обов`язковою.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Октябрського районного суду міста Архангельська від 31 травня 2017 року дії ОСОБА_4 було кваліфіковано за ч. 3 ст. 30 ч.5 ст. 228-1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичних речовин, скоєний з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі Інтернет, групою осіб за попередньою змовою в особливо великому розмірі. За що призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.
Відбування покарання ОСОБА_4 призначено в виправній колонії суворого режиму.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.
Вказано, що строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 31 травня 2017 року та зарахувати в строк відбування покарання, строк його утримання під вартою по даній кримінальній справі в період з 17 листопада 2016 року по 30 травня 2017 року.
Згідно розпорядження № 1-184/2017 про виконання вироку, що набрав законної сили, даний вирок набрав законної сили 16 червня 2017 року та підлягає негайному виконанню.
ОСОБА_4 звернувся з заявою про переведення його для подальшого відбування покарання на території України.
Останнім відомим місцем проживання засудженого ОСОБА_4 на території України зазначено АДРЕСА_1 , а тому клопотання підсудне Южноукраїнському міському суду.
Частиною 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року визначено, що компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Частиною 1 статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року передбачено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Діяння, за які ОСОБА_4 засуджено вироком Октябрського районного суду міста Архангельська від 31 травня 2017 року є караними також і відповідно до законодавства України.
Так, частина ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228-1 КК РФ відповідає ч 1 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України замах на незаконне виробництво психотропних речовин вчинений організованою групою, в особливо великих розмірах. За правилами ч.3 ст. 68 КК України розмір покарання за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Таким чином, оскільки максимальною межею санкції ч. 3 ст. 307 КК України, є покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, з урахуванням вимог частини 3 статті 68 КК України, покарання за ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України не може перевищувати 8 років позбавлення волі, а тому призначене за вироком Октябрського районного суду міста Архангельська від 31 травня 2017 року засудженому ОСОБА_4 покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, підлягає приведенню у відповідність до КПК України в частині визначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті за ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України - 7 років позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки вищезазначеним вироком іноземної держави додаткового покарання у вигляді конфіскації майна засудженому ОСОБА_4 не призначено.
Крім того, у вироку Октябрського районного суду міста Архангельська від 31 травня 2017 року зазначено, що ОСОБА_4 17 листопада 2016 року був затриманий і перебував у попередньому ув`язненні та після постановлення вироку запобіжний захід, до дня набрання вироком законної сили, було залишено без змін. Що також підтверджується довідкою.
Відповідно до вищезазначеного вироку у строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 зараховано строк утримання під вартою за період 17 листопада 2016 року по 30 травня 2017 року, що також підтверджується довідкою, в якій крім того зазначено, що початок строку 31 травня 2017 року, кінець строку 16 листопада 2023 року, а станом на 03 травня 2018 року відбутий строк складає 01 рік 5 місяців 16 днів, а невідбутий строк на той же період складає 05 років 6 місяців 14 днів.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838 - VІІІ, який набрав чинності з 24 грудня 2015 року та діяв до 20 червня 2017 року включно «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», підлягає зарахуванню у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 17 листопада 2016 року по 31 травня 2017 року включно, виходячи з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст.ст. 602, 609, 610, 614 КПК України, суд -
У Х В А Л И В
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 , засудженого за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації, задовольнити.
Вирок Октябрського районного суду міста Архангельська від 31 травня 2017 року яким ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228-1 КК РФ та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму - привести у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим у відповідності із законодавством України за
- ч. 1 ст. 15 ч. 3 статті 307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років, без конфіскації майна;
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 31 травня 2017 року.
Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838 - VІІІ, який набрав чинності з 24 грудня 2015 року та діяв до 20 червня 2017 року включно «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 17 листопада 2016 року по 30 травня 2017 року включно, виходячи з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено відповідне питання, та прокурором протягом семи днів з дня її оголошення.
Копії ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1