ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 2110/2383/12
Справа №11/819/4/19 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 191 ч.5; 359 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З участю прокурора: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

засуджених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією із доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_10 , за апеляцією із доповненнями захисника ОСОБА_11 в інтересах засудженої ОСОБА_9 , за апеляцією із доповненнями засудженої ОСОБА_10 , за апеляцією засудженої ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.05.2013 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рудня, Смоленської області, РФ, громадянки України, приватного підприємця, із вищою освітою, розлученої, інваліда 3 групи, маючу неповнолітню дитину, зареєстровану та проживаючу за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судиму за ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 359 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Херсона, громадянки України, не працюючої, із вищою освітою, одружену, маючу неповнолітню дитину, зареєстровану та проживаючу за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судиму, за ч.5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 засуджено за ч.5 ст. 191 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою діяльністю, строком на 1 рік та з конфіскацією всього майна, яке є її власністю; за ст. 359 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою діяльністю, строком на 1 рік та з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої, в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід було обрано підписка про невиїзд.

ОСОБА_8 засуджено за ч.5 ст. 191 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою діяльністю, строком на 1 рік та з конфіскацією майна, яке є її власністю, з поміщенням в кримінально-виконавчу установу закритого типу.

Запобіжний захід було обрано підписка про невиїзд

Цивільний позов ПАО КБ «Приватбанк» залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнані винними і засуджені за те, що ОСОБА_9 , яка надавала посередницькі послуги по купівлі-продажу нерухомого майна, діючи за попередньою змовою і з єдиним умислом з керуючою відділенням «Перекопська 20», та «Чорноморське» ХФ ЗАТ КБ «Приватбанк» у м.Херсоні, ОСОБА_8 , шляхом зловживання останньою службовим становищем, заволоділи грошовими коштами Банку у період з 01.01.2007 року до 10.04.2008 року в особливо великому розмірі на суму 793427,93 грн. Злочин вчинили шляхом підробки офіційних документів про платіжні можливості фізичних осіб, технічного стану об`єктів нерухомості і згоди вказаного Банку на повторну іпотеку, які в той час використовували в якості обґрунтування для укладення кредитних та іпотечних угод з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 .

В період з 27.03.2007 року до 09.04.2008 року засуджені вчинили службову підробку, а саме: ОСОБА_8 , будучі посадовою особою, дала вказівки кредитним експертам АО КБ «Приватбанк» скласти експертні висновки на підставі наданих нею неправдивих даних, а також склала і видала експертні висновки по заставній вартості об`єктів нерухомості, які не відповідали дійсності, внесла в угоди іпотек завідомо неправдиві відомості про вартість предметів іпотеки.

На підставі підроблених документів ОСОБА_8 заключила кредитні договори та договори іпотеки засобами, які володіли нерухомим майном в незадовільному стані, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , пояснивши їм, що кредитні кошти отримає і буде виплачувати проценти ОСОБА_9 .

Вказаним особам були видані гроші на загальну суму 743427,97 грн., які були передані ними ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , тобто засуджені заволоділи вказаними коштами в крупному розмірі.

Також, ОСОБА_9 з метою здійснення прихованого аудіо, відео запису, за допомогою мережі Інтернет, в 2010 році замовила у невстановлених осіб спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації, схожого на брелок керування сигналізацією автомобіля, який отримала 08.10.2010 року.

В апеляції з доповненнями захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з однобічністю та неповнотою дізнання і судового слідства, не відповідності фактичним обставинам справи. Також зазначають, що в обов`язки керівника відділення Банку не входить здійснення оцінки заставного майна, таку оцінку здійснює кредитний експерт Банку, якому ОСОБА_8 не могла давати вказівки, так як вони не підпорядковані керівнику відділення. Саме кредитні експерти надавали всі пакети необхідних документів, а ОСОБА_8 лише встановлювала факт їх наявності та приймала попереднє рішення щодо видачі кредиту. А перевірка повноти і достовірності пакета документів для іпотечного кредиту, що надається позичальником, є обов`язком спеціаліста з іпотечного кредитування. Судом безпідставно не було взято до уваги, що на жодному експертному висновку щодо заставної вартості об`єктів нерухомого майна не було виявлено підписів ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_8 в межах своїх службових повноважень лише встановлювала факт наявності документів, необхідних для укладення кредитних договорів та приймала попереднє рішення щодо можливості видачі кредиту. Підготовка документів, необхідних для оформлення іпотечного кредиту, перевірка повноти та достовірності пакета документів, що надаються позичальником, є обов`язками спеціаліста з іпотечного кредитування.

Наявність у ОСОБА_8 мотивів злочину, на яке посилається слідство, не було доведено в судовому засіданні.

Вважає, що засуджена діяла в межах своїх повноважень, а тому в її діях відсутній склад злочину, передбачений ст. 191 ч.5 КК України та недоведена попередня змова з ОСОБА_9 . Вказує, що судом не дана належна оцінка показам свідків.

Просить вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.05.2013р. скасувати, справу повернути на додаткове розслідування, постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 20.05.2013 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності скасувати.

В апеляції із доповненнями засуджена ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим з огляду на однобічність та неповноту дізнання і судового слідства, не відповідності фактичним обставинам справи та призначеного судом покарання особі засудженої. Зазначає, що функціональних обов`язків та посадових інструкцій працівників ХФ КБ Приватбанк не передбачено, тому не можливо встановити за що кожен працівник банку несе відповідальність. Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.04.2009 року встановлено, що керівник відділення ОСОБА_8 не може нести будь-яку відповідальність за дачу неправдивого висновку експерта. Однак, згідно вироку суду ОСОБА_8 безпідставно засуджена за те, що вона підробила експертні висновки щодо заставної вартості об`єктів нерухомості. Не підтверджена доказами і наявність між обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 попередньої змови на злочинну діяльність.

Просить вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.05.2013р. скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляції з доповненнями захисник ОСОБА_11 в інтересах засудженої ОСОБА_9 вважає вирок суду одностороннім, необ`єктивним, винесеним без врахування фактичних обставин справи із порушенням кримінально-процесуального закону. Також зазначає, що ОСОБА_9 не являється ні посадовою особою, ні матеріально-відповідальною особою, тому не може бути суб`єктом злочину, передбаченого ст. 191 КК України. Крім того не підтверджена доказами і наявність між обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 попередньої змови на злочинну діяльність. Пред`явлене засудженій обвинувачення не відповідає вимогам ст.ст. 132, 143 КПК України (1960 року), так як не вказані час і місце вчинення злочину, спосіб заволодіння коштами, та кому вони фактично належали, не вказані ці дані і у вироку. Судом не усунуті протиріччя в показах свідків та не взяті до уваги свідчення ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ..

Судом не було забезпечено ОСОБА_9 право на захист, оскільки не були допитані свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , а тільки оголошено їх покази.

Речові докази, а саме гербові печатки надані до суду з порушенням цілісності упаковки речових доказів, а тому вони являються не допустимими.

Вчинення злочину ОСОБА_9 за ч.1 ст. 359 КК України, на думку захисника, спростовується зібраними доказами, а призначене покарання не відповідає положенням ст. 65 КК України внаслідок суворості.

Тому вважає, що докази підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочинів передбачених ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 359 КК України відсутні.

Також зазначає, що суд не звернув уваги на те, що після вивчення інвентарних справ БТІ, судом встановлено, що всі технічні паспорти та їх копії відповідали оригіналу, що повністю виключає обвинувачення в підробленні документів про технічний стан нерухомості та внесення завідомо неправдивих відомостей у кредитні договори іпотек.

Просить вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.05.2013р. скасувати, справу повернути на додаткове розслідування

В апеляції засуджена ОСОБА_9 наводить аналогічні доводи та прохання.

Колегія суддів доповнення та зміни в цій частині не розглядає, оскільки апеляція на постанову захисником не подавалася, а доповнення та зміни внесені до апеляції, в якій оспорюється законність іншого судового рішення вироку, не ґрунтуються на положеннях ст.ст. 248, 355 КПК України (1960р.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, заслухавши пояснення засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляцій, просили їх задовольнити, вирок суду скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування; міркування прокурора, який вважав апеляції необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню; в судових дебатах сторони залишились на своїх позиціях, вислухавши останнє слово засуджених, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, органами досудового слідства та судом виконані вимоги ст. 22 КПК України, направлені на прийняття всіх передбачених законом мір для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується ретельно дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, та є обґрунтованим, а доводи апелянтів про невинуватість засуджених у вчиненні інкримінованих їм злочинів не спростовують наведеними у вироку докази, зокрема показами свідка ОСОБА_22 , яка в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_9 у 2007 році запропонувала їй взяти кредит. Були оформлені два кредити, один на її чоловіка ОСОБА_12 у сумі 30 000 доларів США на покупку квартири, а інший на неї у сумі 29 000 доларів США на ремонт даної квартири. Гроші по кредитам отримали у відділенні «Приватбанку», де керуючою була ОСОБА_8 . Із отриманих грошей 30 000 дол. США вона передала ОСОБА_9 , та обіцяла продати квартиру. Обвинувачена ОСОБА_9 пропонувала їй підшукувати людей для отримання кредитів Банку на житло. В подальшому вона з чоловіком приводили і передавали ОСОБА_9 документи ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , на ім`я яких за аналогічною схемою оформлялися кредити. Так в її присутності ОСОБА_15 передав, отримані ним 30000 доларів США ОСОБА_9 , а ОСОБА_14 , ОСОБА_16 передали, отримані по 30000 доларів США кожний, ОСОБА_8 .

З показів свідка ОСОБА_15 вбачається, що на початку осені 2007 року ОСОБА_26 запропонував отримати кредит в «Приватбанку», переконавши, що хвилюватися не потрібно. В кабінеті знаходилися ОСОБА_9 і ОСОБА_8 . Він здав свої документи та підписав якість папери. ОСОБА_8 передала йому 30000 доларів США, які взяла із сейфу. Ці гроші в машині він віддав ОСОБА_27 , а той в свою чергу передав їх в парку комусь, хто під`їхав на машині «РАФ Тайота». Він ніколи не працював на підприємстві «Амадінвест», довідку про доходи на цьому підприємстві не отримував та в Банк не надавав. Ніякої винагороди він не отримував. В 2008 році у нього стали вимагати погашення даного кредиту.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дав аналогічні покази.

З показів свідка ОСОБА_14 вбачається, що за участі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на нього був оформлений кредит у сумі 30000 доларів США за умови, що дім після ремонту продадуть, а проценти за кредит буде виплачувати ріелтор. Після отримання коштів, він на вулиці передав їх ОСОБА_8 . Звідки появилися документи, що він є приватним підприємцем та сплатив єдиний податок, він не знає.

Свідка ОСОБА_28 в судовому засіданні підтвердила, що на прохання знайомого ОСОБА_8 оформила кредит на неї у відділенні «Приватбанку» по вул. Перекопській, а в нотаріальній конторі була присутня ОСОБА_9 . Потім знайомий ОСОБА_29 повідомив, що кредит їй не дали. Проте, через кілька місяців їй прийшло повідомлення про суму заборгованості по кредиту. Цей кредит не погашений. У справі є підроблені свідоцтва про реєстрацію її, як приватного підприємця та сплату єдиного податку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку показам свідків по справі обґрунтовано визнав покази їх достовірними і послався на них у вироку, вірно встановив фактичні обставини справи і обґрунтовано дійшов висновку про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, а доводи апеляційних скарг ОСОБА_30 і її захисника, не спростовують висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційних скарг про безоплатне обернення на свою користь чужого майна, а також завданих збитків, спростовуються вищенаведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, оскільки судом першої інстанції встановлено, що обвинувачені обертали на свою користь кошти від отриманих кредитів Банка на суму 793427,93 грн..

Свідок ОСОБА_31 підтвердив покази ОСОБА_28 та пояснив, що ОСОБА_9 прохала його підшукати клієнтів і він знайшов ОСОБА_28 .

З показів свідка ОСОБА_32 вбачається, що були випадки, коли ОСОБА_8 , яка була її керівником у відділенні Банку, приходила до неї в касу із документами на видачу коштів і отримувала їх замість клієнтів, посилаючись, що вони сидять у неї в кабінеті, там же вона інколи бачила ОСОБА_9 . Також ж підтвердила, що викладені в протоколі допиту її та досудовому слідстві покази, відповідають дійсності.

Суд, обґрунтовано, посилався як на докази у вироку на покази свідків ОСОБА_32 в суді, як і на свідчення ОСОБА_33 /т.15, а.с. 57, 58, 68, 69/, а тому посилання на їх покази на досудовому слідстві захисником в апеляції є неспроможними.

Крім того, свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_8 сама виїжджала на оцінку нерухомості, проводила експертну оцінку нерухомості та складала експертний висновок, робила фотографії майна. Вона, як спеціаліст, підписувала експертний висновок об`єкта нерухомості не виїжджаючи на місце, але у таких випадках готувала пакет документів сама ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_16 підтвердив, що ОСОБА_35 і ОСОБА_36 запропонували провернути угоду з нерухомістю, він останньому передав паспорт і код. В банку підписав якісь документи, які надала ОСОБА_8 . Коли отримав гроші, то на вулиці віддав їх ОСОБА_8 чи ОСОБА_37 , яка завірила, що кредит і проценти не його проблеми, і після ремонту нерухомості і її продажу, залишок грошей поділять на всіх. Свідку приходили повідомлення про необхідність сплати коштів по кредиту.

Суд дав належни оцінку показам свідків, оскільки вона узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами, а тому доводи апелянтів, що покази вказаних свідків необхідно оцінити критично, слід визнати неспроможними.

З показів свідка ОСОБА_38 вбачається, що у відділенні Банку по вул. Перекопській документи для експертного висновку приносила ОСОБА_8 , або ОСОБА_9 . Кредит оформлявся відділенням Банку, а не головним офісом, то він робив експертний висновок на підставі документів, наданих відділенням і на місце знаходження нерухомого майна не виїжджав.

Свідок ОСОБА_39 підтвердив, що по іпотечним кредитам експертний висновок робив їх відділ, проте були випадки, коли на місце знаходження нерухомого майна виїжджала сама ОСОБА_8 і готовила сама пакет документів та, якщо на місці не було експерта, начальник відділення сама робила висновки про експертну оцінку. Він же пояснив, що без перевірки служби безпеки Банку можна було оформити кредит до 30000 доларів США.

З кредитних договорів від 27.03.2007 року і від 26.06.2007 року ОСОБА_12 під заставу нерухомого майна в АДРЕСА_3 та в АДРЕСА_4 , вбачається, що видано кредити в сумі 29900 доларів США по кожному договору; 24.04.2007 року ОСОБА_22 видано кредит в сумі 29000 доларів США, під заставу нерухомого майна в АДРЕСА_5 ; 23.04.2007 року ОСОБА_15 видано кредит під заставу нерухомості в АДРЕСА_6 в сумі 29000 доларів США; 09.04.2008 року ОСОБА_28 , видано кредит у сумі 29000 доларів США під заставу будинку у АДРЕСА_7 ; ОСОБА_16 видано Банком кредит під залог майна в АДРЕСА_8 в сумі 29000 доларів США; 27.11.2007 року ОСОБА_14 виданий кредит в сумі 29700 доларів США під залог нерухомого майна в АДРЕСА_9 .

Таким чином з наведених даних слідує, що кредити вказаним особам видавалися ОСОБА_8 до 30000 доларів США, щоб уникнути перевірки по цим кредитам служби безпеки банку.

Показів свідка ОСОБА_40 , які були оголошені в суді першої інстанції, вбачається, що листи від імені її, як керівника відділення «Таврійський» КБ «Приватбанк», про угоду на повторну іпотеку майна, закладеного за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_41 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , на цих листах не її підпис і вони їх відділенням не видавалися. На підставі цих документів ОСОБА_8 не мала права оформити повторні іпотечні кредитні угоди, оскільки в таких випадках необхідна письмова згода керівника внутрішньої безпеки філії і її керівника.

З оголошених показів свідка ОСОБА_20 вбачається, що він був водієм ОСОБА_9 , знає, що вона займалася оформленням кредитів у відділеннях Приватбанку, якими керувала ОСОБА_8 , між ними в 2008 році часто виникали сварки щодо оформлених кредитів під заставу нерухомості за період 2007-2008 рік, при цьому ОСОБА_9 передавала ОСОБА_8 пакети із документами. Після отримання від клієнтів грошей ОСОБА_9 зустрічалася з ОСОБА_8 в автомобілі, а його просили вийти. Судом при дослідженні показів ОСОБА_20 і ОСОБА_40 , дотримані вимоги ст. 306 КПК України (1960р.), судом приймалися заходи щодо виклику в суд цих свідків, проте, відповідно наданих документів, їх місцезнаходження на час розгляду справи встановити було неможливо /т.14, а.с. 48-66; 91/.

Свідок ОСОБА_42 , підтвердила, що на технічному паспорті квартири по АДРЕСА_3 , під заставу якої видано було кредит ОСОБА_12 , стоїть не її підпис, до того ж паспорт мав бути завірений не гербовою, а іншою печаткою.

Висновком експертів про вартість залогового нерухомого майна, під яке видавалися кредити ОСОБА_43 , ОСОБА_23 , ОСОБА_44 , ОСОБА_25 , зроблені на підставі наданих ОСОБА_8 недостовірних відомостей відносно технічного стану об`єктів нерухомості, їх ліквідності та інших даних /т3 а.с. 29-30, 86, 153; т.4, а.с. 35, 36, 87-88/.

Таким чином, показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_34 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_20 та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_8 причетна до вказаних висновків, а доводи апеляції є безпідставними.

Твердження захисника та обвинуваченої ОСОБА_8 , що засуджена не могла робити такі експертні висновки, воно спростовується, зокрема, таким висновком про залогову вартість нерухомого майна в АДРЕСА_5 , що належало ОСОБА_45 та надано в іпотеку нерухомого майна в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_22 по кредиту, яке складено та підписано ОСОБА_8 .

Заяву апелянтів, що цей висновок зроблений 13.04.2006 року, коли засуджена перебувала у декретній відпустці, колегія суддів не бере до уваги, так як згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_46 придбав цю квартиру 14.12.2006 року, з інших документів, видно, що договір іпотеки квартири, заставна та кредитний договір оформлені 24.04.2007 року, а тому рік складання цього висновку ОСОБА_8 , в якому вказано, що перевірене майно належить ОСОБА_45 , тобто квартира, яка на час 15.04.2006 року йому ще не належала, слід розцінювати як помилково зазначений /т.3, а.с. 95-98, 104-106, 117-118/.

Згідно протоколу огляду нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 і АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_8 , вказане за цими адресами нерухоме майно знаходиться в неналежному стані /т.8, а.с. 88-101/.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 173 від 29.11.2011 року підтверджується, що висновки спеціалістів ХФ ЗАО КБ «Приватбанк» про ринкову вартість нерухомого майна за вищевказаними адресами значно завищені і не підтверджуються на суму 1073454 грн. /т.6, а.с. 9-144/.

Як слідує із повідомлення Державної податкової інспекції у м.Херсоні свідоцтво про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_47 від 24.07.2003 року та сплати єдиного податку у 2008 році на вказану особу не видавалися, підприємець ОСОБА_22 у 2006 році доходів не мала, ОСОБА_16 і ОСОБА_14 взагалі на податковому обліку, як підприємці, не знаходяться /т.11, а.с. 74-88/.

Висновком судово-почеркознавчої експертизи № 127 від 30.01.2012 року підтверджується, що рукописні записи в довідці ООО «Амаз-Інвест» про доходи ОСОБА_15 , виконані ОСОБА_9 /т.7, а.с. 40-51/.

Відповідно до протоколу обшуку від 15.09.2011 року за місцем проживання ОСОБА_9 були виявлені підроблені печатки відділення «Таврійське КБ «Приватбанк», Херсонського БТІ, які відповідно висновку судово-технічної експертизи, використані в листі вказаного відділення Банку, технічних паспортах домоволодінь по АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_10 , дані печатки були належно упаковані і надійшли на експертизу без порушення упаковки /т.7, а.с. 10-25; т.8, а.с. 66-73/.

Висновком судово-економічної експертизи № 261/11 від 17.02.2012 року підтверджується, що при здійсненні кредитних операцій за кредитними угодами з ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_28 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ПАО КБ «Приватбанк» діями ОСОБА_8 . Банку спричинені матеріальні збитки на суму 743427,97 грн. /т.7, а.с. 155-182/.

Таким чином наведені у вироку докази в їх сукупності, підтверджують винуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у заволодінні коштами Банку у крупному розмірі за попередньою змовою.

Доводи апелянтів, що факт попередньої змови засуджених не доведений, є безпідставними, оскільки спростовуються наведеними доказами, які свідчать про домовленість їх на заволодіння коштами Банку, та вчинення спільних узгоджених дій для досягнення даної мети шляхом зловживання ОСОБА_8 своїм службовим становищем.

Доводи апеляції ОСОБА_9 і її захисника, що засуджена не є суб`єктом вказаного злочину, безпідставні оскільки цей злочин вчинила у співучасті із службовою особою, заволоділи коштами Банку і виходячи із загальних засад закону про кримінальну відповідальність є суб`єктом злочину, за який засуджена, проте її дії необхідно кваліфікувати як пособника, яка сприяла вчиненню злочину ОСОБА_8 , тобто за ст. 27ч.5-ст.191ч.5 КК України.

Не можна погодитися із заявою захисника засудженої ОСОБА_9 про порушення вимог ст.ст. 132, 143 КПК України (1960р.) при пред`явленні останній обвинувачення, так як постанова про притягнення ОСОБА_9 і постанови про зміну обвинувачення відповідає вимогам закону, в цих документах вказані час, місце, спосіб вчинення злочину, чиїм майном засуджена заволоділа та кваліфікація дій.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 359 ч.1 КК України також підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами.

Протоколом обшуку від 15.03.2011 року автомобіля «Хюндай Гетц», який на праві власності належав ОСОБА_9 підтверджується, що під час обшуку в салоні, виявлений та вилучений предмет чорного кольору схожий на засіб зняття інформації, який був упакований в пакет та підписаний понятими /т.13, а.с. 14-18/.

Відповідно до висновків експертизи, вилучений предмет чорного кольору схожий на засіб зняття інформації є аудіо/відео регістратор спеціально розроблений для негласного отримання інформації і знаходиться у робочому стані /т.13, а.с. 74-76/.

З показів свідка ОСОБА_48 , вбачається, що він був понятим під час огляду автомобіля «Хюндай Гетц» та підтвердив, що в автомобілі ОСОБА_9 виявили чорний предмет схожий на брелок.

Свідок ОСОБА_18 показав, що в 2010 році на прізвище ОСОБА_49 , на її адресу відправляв новою поштою товар коробку, на якій був малюнок брелока, так як працює із Інтернет магазином.

Товарно-транспортною накладною від 05.10.2010 року і покази свідка ОСОБА_18 підтверджуються, що ОСОБА_9 08.10.2010р. отримала цю посилку.

Свідок ОСОБА_19 підтвердив, що у ОСОБА_9 був пристрій відео нагляду з камерою і флешкою, візуально схожий на брелок, засуджена прохала його допомогти розібратися з цим пристроєм.

Суд вказаним доказам, які узгоджуються між собою, дав належну оцінку, з якою погоджується і колегія суддів та правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину, а доводи захисника ОСОБА_11 , що суд не дав оцінки показам ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , є безпідставними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім доказам по справі проаналізувавши їх у сукупності і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, за які вони засуджені, а доводи захисників і засуджених про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи суперечить встановленим обставинам.

Необґрунтованими є доводи апелянтів про неповноту досудового та судового слідства, так як з матеріалів справи вбачається, що під час досудового слідства і в суді були встановлені і перевірені всі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, перевірялася позиція захисту засуджених про їх невинуватість в інкримінованих злочинах шляхом допиту свідків, в тому числі за клопотанням захисту, дослідження письмових доказів.

Наведені докази у своїй сукупності беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні вказаних злочинів, оскільки є послідовними, узгоджуються між собою, отримані у спосіб, передбачений КПК, отже є належними та допустимими.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були підставами для скасування або зміни вироку не встановлено.

Клопотань щодо необхідності з`ясування інших, невстановлених досудовим слідством обставин, а також про доповнення судового слідства, засуджені і захисники не заявляли.

Таким чином апеляції засуджених і їх захисників є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Разом з тим, вирок в частині кваліфікації дій ОСОБА_9 необхідно змінити в порядку ч.2 ст. 365 КПК України (1960р.).

Відповідно до положень ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 359 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК

Приймаючи до уваги що відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від покарання, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості до набрання вироком законної сили минуло 5-ть років, а засуджена ОСОБА_9 вчинила злочин, передбаченого ст. 359 ч. 1 КК України в період 2010 року, з часу вчинення якого минуло більше 5-ти років і в вказаний період інші злочини засуджена не вчиняла, тому засуджену ОСОБА_9 слід звільнити від призначеного, за ст. 359 ч. 1 КК України, покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_8 покарання та основного покарання, визначеного ОСОБА_9 , суд приймаючи таке рішення керувався вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та навів обґрунтування, які належить вважати достатніми і є справедливим. Разом з тим, на думку колегії, при призначенні засудженій ОСОБА_9 , додаткового покарання, яким її позбавлено права займати певні посади, суд допустився помилки, так як засуджена вказані посади не займала, службовою особою не була, але колегія суддів позбавлена можливості усунути дане порушення, враховуючи вимоги ст. 365 КК України 1960 року.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 29 травня 2013 року щодо ОСОБА_9 змінити в порядку ст. 365 КПК України 1960 року.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 зі ст. 191 ч.5 КК України на ст.ст. 27 ч.5, 191 ч.5 КК України, призначивши покарання, визначене судом 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою діяльністю, строком на 1 рік і з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.

Вважати ОСОБА_9 засудженою за ст.359 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_9 від призначеного за ст. 359 ч.1 КК України покарання.

Виключити з даного вироку вказівку про застосування відносно ОСОБА_9 ст.70 ч.1 КК України

В решті вирок щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Цей же вирок відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2