Справа №523/5224/19
Провадження №1-кс/523/1840/19
УХВАЛА
29.03.2019 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, маючого середньо-технічну освіту, розлученого, маючого малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому: останній раз Суворовським районним судом м.Одеси за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився у вересні 2018 року,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.186 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001157від 28.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, звернулась до Суворовського районного суду м.Одеси з клопотанням, погодженим із прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Відповідно до даного клопотання в ході досудового розслідування встановлено, що 28.03.2019 приблизно о 17 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 17 по вул. Ак. Заболотного в м. Одесі, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка розмовляла по мобільному телефону, майно якої визначив об`єктом свого злочинного посягання, направленого на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, з метою відкритого викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, підбіг позаду до потерпілої ОСОБА_7 та застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, поваливши потерпілу на асфальт, шляхом ривка відкрито викрав мобільний телефон марки «Айфон 8+» вартістю 28500 гривень, імей: НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора «Київстар», матеріальної цінності не представляє № НОМЕР_2 , який знаходився у силіконовому чохлі фіолетового кольору, матеріальної цінності не представляє. Після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Тим самим, своїми діями ОСОБА_5 завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_7 на суму в розмірі 28500 гривень.

Згідно клопотання у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повідомлено про підозру ОСОБА_5 , дії якого кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя, чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Крім того, в погодженому прокурором клопотанні слідчий вказує, що вина ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколами допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події від 28.03.2019 року, речовим доказом мобільним телефоном та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. В ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_5 може: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він з місця злочину зник, до поліції про вчинений злочин не повідомив; 2) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, про що свідчить те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений, проте на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин; 3) незаконно впливати на потерпілу та свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.

Та, посилаючись на ст.ст.177, 183 КПК України, в клопотанні слідчий вказує, що з врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру вміненого ОСОБА_5 діяння та одночасної потреби у проведенні слідчих та процесуальних дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Та з врахуванням викладених обставин, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий вважає, що виникла необхідність застосувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам. Тому в погодженому прокурором клопотанні слідчий просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із триманням в Одеській установі виконання покарань (№ 21) УДПСУ строком на 60 днів, без визначення розміру застави, у зв`язку із вчиненням злочину із застосуванням насильства.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, посилаючись на ті ж підстави, що висвітлені в останньому, в той же час зазначив, що ОСОБА_5 раніше був судимий, через 6 місяців знову скоїв злочин, що свідчить про те, що висновків для себе не зробив, злочин скоєно із застосуванням насильства, з місця скоєння злочину намагався втекти, встановлено ризики переховування підозрюваного від слідства, здійснення впливу на свідків, тому прокурор просив обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Адвокат, що здійснює захист підозрюваного, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що на її думку, ризиків прокурором не доведено, просила врахувати, що підозрюваний має малолітню дитину та обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні вказав, що раніше вже був на домашньому арешті, умови його не порушував, кається у скоєному, та просив знову обрати йому домашній арешт.

При вирішенні поданого клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує доводи адвоката та підозрюваного, на які вони посилались в судовому засіданні, стосовно наявності малолітньої дитини та ін.. їх доводи, однак в той же час слідчий суддя враховує і положення ст.ст.177, 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини інкримінованого злочину, його підозру у скоєнні тяжкого злочину із застосуванням насильства, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 6 років. Також слідчий суддя приймає до уваги той факт, що згідно поданого клопотання ОСОБА_5 неодноразово вже притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений, останній раз Суворовським районним судом м.Одеси за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився у вересні 2018 року, висновків для себе не зробив, та по сплину такого короткого проміжку часу знову підозрюється у скоєнні тяжкого злочину. Також слідчим суддею враховується особа підозрюваного, який є розлученим, офіційно не працюючий. Встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілу та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення. З врахуваннях сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру вміненого ОСОБА_5 діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного та виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, камбал і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86; 26 червня 1991).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Феррарі- Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81,14 березня 1984, DR 37,15) зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

З урахуванням особи підозрюваного, та обставин злочину скоєного із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає розмір застави не визначати.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ОСІ УДПСУ в Одеській області, що розташований за адресою: м.Одеса, вул..Люстдорфська дорога, 11, строком на 60 діб.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) діб і обчислюється з моменту затримання, тобто з 28.03.2019 року. Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 26.05.2019 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя : ОСОБА_1