Провадження № 1-кс/761/8331/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002485 від 14.03.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
20.03.2019 року в провадження слідчого судді Шевченківський районного суду м.Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0002485 від 14.03.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події за адресою: м.Київ, вул.Герцена, 9, майно у ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що у провадженні СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002485 від 14.03.2019 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.03.2019 за адресою: м. Київ, вул.Олени Теліги в парку назва якого "Початок окупації", невідомі особи вночі пошкодили 2 інформаційні стенди під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та «Німецькі табори», та зникли в невідомому напрямку.

Згідно ст. 40 КПК України, надано доручення ДОП Шевченківського УП, для встановлення та відпрацювання всіх обставин, що сталися в ніч з 13.03.2019 по 14.03.2019, також виявлення наявності відеокамер, які прилягають до даної території, за адресою: м.Київ, вул. Олени Теліги біля парку "Початок окупації», а саме біля «алеї Праведників».

В результаті відпрацювання даного факту, за оперативною інформацією було встановлено чотири особи чоловічої статі, які 13.03.2019 о 23 год. 20 хв., на алеї «Праведників», пошкодили 2 інформаційні стенди під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та «Німецькі табори».

У ході проведення аналізу та збору інформації 18.03.2019 встановлено та доставлено одного з вищевказаних осіб до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і допитано в якості свідка. Під час допиту дана особа, була одягнута в сіру кофту та чорні штани, саме ці речі за оперативною інформацією були на ній, під час вчинення вищевказаного злочину. Даний одяг може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Після чого, проведено огляд місця події за адресою: м.Київ, вул. Герцена, 9, в присутності понятих в ході якого було вилучено: спортивну кофту сірого кольору з капюшоном марки «Termit», з написом «Trouble maker» та спортивні штани чорного кольору марки «Puma», та в подальшому поміщено до поліетиленового пакету та опечатано печаткою.

18.03.2019 вилучені предмети визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий звернувся до суду з зазначеним клопотанням.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав у ньому наведених та просив його задовольнити. Просив накласти на вилучені у ОСОБА_4 речі, оскільки вони мають доказове значення для кримінального провадження, а також з метою забезпечення збереження речових доказів.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання з підстав його необґрунтованості. Так, адвокат зазначив про те, що документи, які долучені до матеріалів клопотання, а саме протокол огляду місця події на а.с.9-11, пояснення на а.с.12-13, не можливо розібрати, оскільки долучені нечитабельні копії. Крім того, вважає, що огляд та вилучення в ОСОБА_4 належного йому одягу було проведено незаконно, фактично було проведено обшук без дозволу слідчого судді, чим допущено істотне порушення прав і свобод людини. При цьому порушено порядок складання протоколу огляду, оскільки кабінет слідчого за адресою: м.Київ, вул.Герцена, 9, не є місцем події. Відображена в протоколі огляду інформація не відповідає дійсності.

Отже докази, отримані з порушенням процедури та внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією і законами України, є недопустимими.

Водночас, зазначає про те, що вилучений одяг ОСОБА_4 не має жодного відношення до кримінального провадження, доказів цього слідчим до клопотання не долучено та в судовому засіданні не надано.

Власник майна ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання з підстав наведених його представником.

Вислухавши доводи слідчого, заслухавши думку представника власника майна адвоката ОСОБА_5 та власника майна ОСОБА_4 , дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладений у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Однак, матеріали клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні слідчого судді, не містять належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено у ОСОБА_4 18.03.2019 року під час огляду місця події за адресою: м.Київ, вул.Герцена, 9, а саме на спортивну кофту сірого кольору з капюшоном марки «Termit», з написом «Trouble maker» та спортивні штани чорного кольору марки «Puma».

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий посилається на те, що вилучене в ході проведення огляду місця події майно, має суттєве значення у кримінальному провадженні, визнано речовим доказом та може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, однак належних доказів про відповідність вилученого майна вимогам ст.98 КПК України та наявність ознак речових доказів у кримінальному провадженні №0002485 до клопотання слідчим не долучено, а також не наведено в судовому засіданні.

При цьому, ані зі змісту клопотання про арешт майна, ані з інших матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання, не вбачається які саме ознаки вилученого майна вказують на його відповідність критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

Разом з тим, до клопотання про арешт майна не долучено відповідної постанови про визнання вилученого в ході огляду місця події майна речовим доказом у кримінальному провадженні №0002485.

З інших, наявних у розпорядженні слідчого судді, матеріалів також не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, яке було виявлене та вилучене у ОСОБА_4 18.03.2019 року під час огляду місця події за адресою: м.Київ, вул.Герцена, 9, а саме на спортивну кофту сірого кольору з капюшоном марки «Termit», з написом «Trouble maker» та спортивні штани чорного кольору марки «Puma», а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:
Клопотання слідчого СВ Шевченківського УПГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002485 від 14.03.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, про арешт майна, яке було виявлено та вилучено 18.03.2019 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м.Київ, вул.Герцена, 9, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст оголосити 26 березня 2019 року о 16 годині 50 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1