Справа №295/5334/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0001432 від 20.03.2017р. стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки станції Єрофей Павлович Сковородинського району Амурської області, громадянки України, освіта середня спеціальна, розлучена, пенсіонерка, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

по обвинуваченню за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 18.03.2017р. близько 11 години перебувала в квартирі АДРЕСА_2 за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_6 , де на столику в коридорі помітила мобільний телефон марки «Нокіа» та вирішила його викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, пересвідчившись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії залишаються таємними, підійшла до столика в коридорі та викрала вказаний мобільний телефон з номером сім-картки «Київстар» № НОМЕР_1 . Після чого, утримуючи викрадене майно, місце вчинення кримінального правопорушення залишила та розпорядилась викраденим на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 600грн.

В подальшому, ОСОБА_4 , 18.03.2017р. близько 11 години 30 хвилин, переглянувши зміст смс-повідомлень викраденого мобільного телефону, усвідомила, що останній є фінансовим номером банківської картки № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 та таким чином отримавши доступ до коштів, які знаходилися на вказаному рахунку та усвідомила можливість щодо проведення банківських операцій по ньому. З метою особистого незаконного збагачення за рахунок інших осіб, ОСОБА_4 використовуючи банківський термінал ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований в м.Житомирі вул.Зарембського,1/5, за допомогою послуги «зняття без картки» та використовуючи викрадений мобільний телефон Нокіа з сім-карткою «Київстар» ідентифікувала себе як власника банківської картки.

В послідуючому ОСОБА_4 18.03.2017р. об 11 годині 58 хвилин, маючи можливість здійснювати операції з грошовими коштами через фінансовий номер банківської картки, без відома власниці картки ОСОБА_6 , використовуючи банківський термінал ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою: м.Житомир, вул.Зарембського,1/5 та мобільного телефону марки Нокіа шляхом виконання транзакції зняла та викрала грошові кошти в сумі 1200грн та в подальшому розпорядилась ними на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1800 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого
майна (крадіжці), ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого
майна (крадіжці), вчиненої повторно, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала, пояснила, що 18.03.2017р. коли була в квартирі своєї знайомої ОСОБА_6 таємно викрала зі столика в коридорі мобільний телефон Нокіа останньої. Потім за допомогою телефону, дізнавшись номер банківської картки потерпілої, пішла до банкомату та зняла з картки грошові кошти в сумі 1200грн, потім їх принесла до себе додому. Викрадений телефон викинула. Коли прийшли працівники поліції викрадені кошти повернула. Цивільний позов визнала. У вчиненому розкаялась.

Потерпіла пояснила, що дружила з обвинуваченою, довіряла їй, запрошувала до себе додому. 18.03.2017р. разом були в храмі в поминальні дні, потім разом прийшли до неї додому, обідали. Коли обвинувачена пішла, після обіду виявила відсутність мобільного телефону Нокіа. Коли прийшла в Приватбанк отримати пенсію, дізналася, що на картковому рахунку залишилося лише 60грн. Стала виясняти хто міг зняти гроші з карточки. Працівники банку показали відео, на якому побачила як обвинувачена в банкоматі знімає гроші. Після цього звернулася із заявою в правоохоронні органи. Під час досудового розслідування працівниками поліції їй було повернуто 1200грн. Просила стягнути з обвинуваченої 600грн на відшкодування матеріальної шкоди.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачена визнала фактичні обставини вчинення злочинів, не оспорює їх, її позиція є добровільною, а тому суд відповідно до ст.349КПК України за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які згідно з ст.12КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обвинувачена свою вину у вчиненому визнала повністю, розкаялася у вчиненому, сприяла розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують її покарання.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_4 є пенсіонеркою, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дає критичну оцінку своїм діям, згідно висновку фахівця Богунського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Житомирській області виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, оскільки обвинувачена не становить значної небезпеки для суспільства, ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкції статтей за якими вона визнається винуватою у виді обмеження волі, звільнивши на підставі ст.75КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76КК України обов`язків.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченої матеріальної шкоди в сумі 600грн підлягає задоволенню, так як визнаний обвинуваченою.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання стосовно речових доказів судом вирішуються в порядку ст.100КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185КК України і призначити їй покарання:

за ч.1 ст.185КК України штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 гривень;

за ч.2 ст.185КК України 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 600грн на відшкодування матеріальної шкоди.

Речові докази: грошові кошти в сумі 1200грн передані потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1