Справа №150/106/19
Провадження по справі №1-кс/150/29/19
УХВАЛА
21 лютого 2019 року с. Мазурівка

Слідчий суддя Чернівецького районного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю старшого слідчого СВ Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 ,
з участю представника особи, відносно майна якої вирішується питання про арешт (потерпілого) ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Чернівецького відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про арешт майна в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 16.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 16.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Так, СВ Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУ НП у Вінницькій області здійснюється розслідування кримінального провадження №0000018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом вчинення шахрайських дій невідомою особою, яка представилась на ім`я ОСОБА_6 .

У ході досудового розслідування даного провадження встановлено, що 15.02.2019 до Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення, про те що, 15.02.2019 біля 17:00 год., під час купівлі-продажу зерна кукурудзи вагою 33580 кг., невідомий чоловік який назвався ОСОБА_6 , шляхом обману, отримав у водія вантажного автомобіля «МАN» д.н.з. НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти у сумі 4400 доларів США (еквівалент 119 460 грн.), в подальшому не розрахувався із продавцями зерна кукурудзи ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з місця події зник, чим завдав шкоду у сумі 4400 доларів США (еквівалент 119 460 грн.).

15.02.2019 за добровільної згоди та письмової заяви ОСОБА_7 проведено огляд прилеглої території до приміщення Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: вул. Незалежності, 39, с. Мазурівка Чернівецький район Вінницька область, де на даній території знаходився вантажний автомобіль марки «MAN» моделі «19.463» сідловий тягач - Е в кузові синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 , а користувачем даного транспортного засобу являється ОСОБА_7 . До вказаного вантажного автомобіля приєднаний напівпричіп-контейнеровоз-Е, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_4 . Під час проведення огляду зазначеного транспортного засобу, встановлено, що на момент проведення огляду напівпричіп-контейнеровоз-Е заповнений зерном кукурудзи, а саме зі слів ОСОБА_7 там знаходиться 33 580 кг. По закінченню проведення огляду вантажний автомобіль разом із напівпричепом-контейнеровозом-Е наповненим 33 580 кг зерна кукурудзи вилучено та поміщено на арешт майданчик Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Зазначені вище майно, а саме вантажний автомобіль марки «MAN» моделі «19.463» сідловий тягач - Е в кузові синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричеп-контейнеровоз-Е, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , має значення речового доказу у кримінальному провадженні, про що 16.02.2019 було винесено відповідну постанову.
Представник Чернівецького ВП старший слідчий СВ ОСОБА_3 просить задоволити клопотання про арешт майна. Зазначив, що у Чернівецькому ВП відсутні належні умови для зберігання транспортного засобу. Крім того, пояснив, що ні на даний час ні в подальшому потреби в проведенні будь яких експертиз та слідчих дій щодо транспортного засобу та напівричепу немає.

Власник вантажного автомобіля марки «MAN» моделі «19.463»та напівпричепа-контейнеровоза-Е ОСОБА_4 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду клопотання про арешт майна, що стверджується телеграмою, в судове засідання не прибув, причини його неприбуття суду невідомі.

Представник особи, відносно майна якої вирішується питання про арешт (потерпілого) ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечує проти накладення арешту на вантажний автомобіль марки «MAN» моделі «19.463» сідловий тягач - Е та напівпричеп-контейнеровоз-Е. Наголосив, що у Чернівецькому ВП відсутні належні умови для зберігання транспортного засобу. Крім того,накладення арешту на майно,належне його довірителю ОСОБА_4 , унеможливить йому розпоряджатися правом власності, що порушить встановлені конституційні права. Зазначив, що вантажний автомобіль та напівпричіп не є ні предметом, ні знаряддям кримінального правопорушення.

Вислухавши думку старшого слідчого СВ Чернівецького ВП ОСОБА_3 , представника особи, відносно майна якої вирішується питання про арешт (потерпілого) ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали, додані до клопотання, приходжу до слідуючого висновку з наступних підстав.

Клопотання про арешт майна, подане старшим слідчим СВ Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , відповідає вимогам статті 171 КПК України, підстав для його повернення ініціатору не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 та 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Статтею 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження, якими зокрема є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.
При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України; розмір можливої конфіскації майна та розмір можливого цивільного позову про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п. 1 ч.2, ч.3, ч.4 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Частиною 1 статті 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.
Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.100 КПК України).
Відповідно до п. 20 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року, №1104 - зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів (пункт 20 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 437 від 13.07.2016 року).
Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року, №1104, - до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно (пункт 27 Постанови КМУ від 19.11.2012 року, №1104).

Пунктом 5 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року, №1104 встановлено, що умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей.
Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.
У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.
Представник особи, відносно майна якої вирішується питання про арешт (потерпілого) ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , обґрунтовуючи свої заперечення проти накладення арешту, посилається на те, що транспортний засіб за період перебування на арешт майданчику Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області може зазнати пошкоджень, у зв`язку із відсутністю умов для належного зберігання, що не заперечується в судовому засіданні старшим слідчим ОСОБА_3 .
Крім того, як зазначається старшим слідчим ОСОБА_3 немає потреби для проведення відповідних експертиз та слідчих дій щодо вантажного автомобіля та напівпричепи.
Вище зазначені обставини є самостійною підставою для відмови у накладенні арешту на вантажний автомобіль марки «MAN» моделі «19.463» сідловий тягач - Е в кузові синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп-контейнеровоз-Е, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Частиною 1 статті 398 ЦК України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Володільцем може бути будь яка фізична чи юридична особа, яка може бути суб`єктом права власності. Фактичне володіння може виникнути в тієї чи іншої особи на підставі різних фактичних обставин. Це може бути будь яке придбання речей (майна) на підставі фактів, що не породжують правових наслідків, наприклад, придбання майна без належного правового оформлення (нотаріального посвідчення, державної реєстрації тощо).

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що власником вантажного автомобіля марки «MAN» моделі «19.463» сідловий тягач - Е в кузові синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепи-контейнеровоза-Е, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ,являється ОСОБА_4 .

Як свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 27.08.2015 року, ОСОБА_4 являється фізичною особою підприємцем (дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців - 26.08.2015 року, 2 534 000 0000 002617), основним видом економічної діяльності є вантажний автомобільний транспорт.

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, сформованого 10.10.2016 року, вбачається, що ОСОБА_4 являється фізичною особою підприємцем, видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, вантажний автомобільний транспорт.
Як свідчить витяг з Реєстру платників податку на додатну вартість, виданого 23.06.2016 року Іванівським відділенням Комінтернівського ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, ОСОБА_4 зареєстрований платником податку на додану вартість 01.07.2016 року.
Як свідчить витяг з Реєстру платників єдиного податку, виданого 17.01.2019року Іванівською ОДПІ Южненського управління ГУ ДФС в Одеській області, ОСОБА_4 ,будучи фізичною особою підприємцем, є платником єдиного податку, у зв`язку із зайняттям господарською діяльністю,зокрема, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, вантажний автомобільний транспорт.
Вище зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем вище вказаного вантажного автомобіля та напівпричепи.
Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця с.Богунове Іванівського району Одеської області, визнано потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 16.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, що стверджується постановою старшого слідчого Чернівецького ВП ОСОБА_3 від 21 лютого 2019 року.

Слідчим суддею враховується те, що вантажний автомобіль марки «MAN» моделі «19.463» сідловий тягач - Е, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, та напівпричіп-контейнеровоз-Е, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ,не являються предметом кримінального провадження.

З огляду на вище зазначені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про недоцільність та безпідставність накладення арешту на вище вказаний транспортний засіб і напівпричіп- контейнеровоз, належні ОСОБА_4 , та відмову таким чином в задоволенні клопотання старшого слідчого Чернівецького ВП ОСОБА_3 .
Керуючись ст., ст. 40, 131, 132, 170, 172, 173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на: вантажний автомобіль марки «MAN» моделі «19.463» сідловий тягач - Е в кузові синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 , а користувачем даного транспортного засобу являється ОСОБА_7 та напівпричепа-контейнеровоз-Е, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , а користувачем ОСОБА_7 та які знаходяться на арешт майданчику Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: с. Мазурівка, Чернівецького району, Вінницької області, вул. Незалежності, 39, - відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього тимчасово вилученого майна (ч.3 ст.173 КПК України).

Відповідно до вимог ч.7 ст.173 КПК України копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.309, п.3 ч.2 ст.395 КПК України на ухвалу суду про арешт майна може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1