Справа № 724/2038/18
Провадження № 1-кп/724/15/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин кримінальне провадження № 0000191 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лука-Врублевецька, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , маючого вищу освіту, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІІ групи, не одруженого, не придатного до військової служби, раніше не судимого,
зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2018 року приблизно о 20:00 годині, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався поза межами населеного пункту, по автодорозі сполученням с. Рукшин, Хотинського району м. Хотин, Чернівецької області, зі сторони с. Рукшин в напрямку м. Хотин.

Наближаючись до об`їзної дороги м. Хотин, водій ОСОБА_6 , рухаючись на підйом, не врахувавши дорожньої обстановки, проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом та не переконавшись, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, змінив напрямок руху вправо, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , 1958 року народження, яка рухалася в попутному напрямку по краю узбіччя, при цьому вела велосипед по узбіччю дороги праворуч від себе.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої лонної кістки та уламкового перелому лівої сідничної кістки без зміщення, які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 683 мд. від 29.08.2018 року, відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д) та 10.1 встановлених «Правилами дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року, які вимагають від водія:

-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожньо-транспортного руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю і пояснив, що 05.06.2018р., рухаючись на підйом, змінив напрямок руху вправо, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалася в попутному напрямку на узбіччі дороги, при цьому вела велосипед праворуч від себе. Вказана подія відбулася, оскільки автомобіль, який рухався назустріч обвинуваченому майже виїхав на його полосу руху, і обвинувачений побоюючись зіткнення вивернув кермо вправо. ОСОБА_4 він не помітив. У вчиненому щиро розкаюється, обіцяє більше такого ніколи не повторювати. Цивільний позов визнав частково в розмірі 3000,00 грн.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що 05.06.2018р. вона рухалась в попутному напрямку по краю узбіччя, при цьому вела велосипед по узбіччю дороги праворуч від себе. В той час обвинувачений рухаючись на підйом, не врахувавши дорожньої обстановки, допустив наїзд на потерпілу. Внаслідок ДТП їй заподіяно тілесні ушкодження, які призвели до тривалого розладу здоров`я. Обвинувачений їй відшкодував витрати на лікування приблизно в сумі 5000,00 грн. Цивільний позов підтримала у повному обсязі просила його задовольнити.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає необхідним допитати обвинуваченого, потерпілу, дослідити матеріали справи, та характеризуючі дані.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали справи та характеризуючі дані на особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості. Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття та активне сприяння в розкриттю злочину.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме в Хотинським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області від 24 січня 2019 року, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 проживає один, умовами проживання задовільний. Освіта вища за спеціальністю інженер-електрик. Являється пенсіонером, проживає за рахунок пенсійного забезпечення. З його слів, коштів на проживання вистачає, крім того займається вирощуванням сільськогосподарських культур на дачній ділянці. За місцем проживання характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, скарг на його поведінку до міської ради не надходило. Стосунки у суспільстві задовільні, являється учасником ветеранського хору "Оберіг", кримінальних зв`язків не підтримує. Має двох синів, з якими підтримує стабільні гарні відносини, дружина померла 13 років тому. Згідно довідки Хотинської ЦРЛ на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Зі слів обвинуваченого алкогольні напої вживає близько одного разу на місяць по святах, наркотичні засоби не вживає та не вживав. Агресії не проявляє, загальний стан здоров`я, зі слів обвинуваченого, задовільний. Під час спілкування з працівником пробації ОСОБА_6 був спокійний, правдиво відповідав на поставлені питання. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є низький, при цьому ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється також, як низький. На думку Хотинського районного сектору, виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог ст.65,66,67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого. Судом також враховуються вимоги ст.50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості; враховуючи пом`якшуючі обставини та обтяжуючі обставини, думку потерпілої, яка погодилася на призначення обвинуваченому штрафу, досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, особи обвинуваченого, який є пенсіонером та особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судимого, суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. При цьому суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України, оскільки з врахуванням усіх обставин судом було призначено покарання в мінімальному виді згідно санкції статті.
Потерпілою заявлено цивільний позов, згідно якого вона просила суд стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн. та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування розміру моральної шкоди зазначає, що після ДТП тривалий час потребувала стороннього догляду, який здійснювали її чоловік, діти та сестра. Чоловік змушений був звільнитися з роботи, доньки почергово залишали роботу, сестра залишила свою сім`ю в м. Івано-Франківськ і майже місяць здійснювала догляд за потерпілою. Залежність від стороннього догляду та прикутість до ліжка спричиняло тяжкі моральні страждання. По сьогоднішній день потерпіла приймає ліки і відчуває біль від отриманої травми. Життєвий розпорядок потерпілої та її сім`ї був порушений. Також потерпіла зазначила, що намагалася в добровільному порядку з обвинувачемним вирішити питання про розмір моральної шкоди, і їй відомо, що обвинувачений має намір продати свій автомобіль, а коштів від його продажу буде достатньо для відшкодування спричиненої шкоди.
Обвинувачений визнав цивільний позов частково в сумі 3000,00 грн. При цьому пояснив, що у нього відсутні грошові кошти для відшкодування шкоди, оскільки він є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, будь-яких інших доходів, крім пенсії, він не отримує, а тому має змогу відшкодувати шкоду в розмірі 3000,00 грн. Також повідомив суду, що має намір продати автомобіль.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Суд вважає, що потерпіла ОСОБА_4 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 було заподіяно моральну шкоду.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом враховується, що страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, сім`ї, втрату роботи, можливості зробити кар`єру, втрату довіри близьких людей тощо.

З огляду на обставини справи, беручи до уваги вищевказані засади, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що дану позовну вимогу слід задовольнити частково, виходячи з обставин справи, матеріального становища обвинуваченого, реальності відшкодування даної шкоди, та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 15000,00 грн., що об`єктивно відповідатиме характеру дій заподіювача шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди.
Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 витрат на правову допомогу, суд зважає на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.118, ч.1 ст.124 КПК України витрати на правову допомогу належать до процесуальних витрат, які суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого у разі ухвалення обвинувального вироку на умови їх документального підтвердження.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.
На підтвердження витрат потерпілої на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. надано угоду про надання правової допомоги від 31.08.2018 р., опис виконаних адвокатом робіт згідно договору від 31.08.2018р., який являється одночасно актом виконаних робіт від 16.01.2019р., квитанцію до прибуткового касового ордеру №05 від 10.01.2019р. про оплату ОСОБА_4 3000,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 31.08.2018р.
Отже, потерпілою ОСОБА_4 вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. документально підтверджені і ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення.
Окрім того, відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експерта за проведення судово-автотехнічної експертизи № 335-А від 09.07.2018 року 1144,00 грн., а також за проведення судово-автотехнічної експертизи № 569-А від 19.11.2018 року 1144,00 грн., а всього на загальну суму 2288,00 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, що підтверджується документально.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 на користь потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 моральну шкоду в розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 на користь потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи № 335-А від 09.07.2018 року 1144,00 грн., а також за проведення судово-автотехнічної експертизи № 569-А від 19.11.2018 року 1144,00 грн., а всього на загальну суму 2288,00 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хотинського району Чернівецької області від 08.06.2018р., на автомобіль марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , скасувати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1