Справа № 182/9466/18
Провадження № 1-кп/0182/187/2019
У Х В А Л А
11.03.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2018 за № 0000792 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_3 , проживає у АДРЕСА_4
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
(в режимі відеоконференцзв`язку з ДУВП №4),
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_5 10.12.2018 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 16.03.2018 за № 0000792 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 13.03.2019, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 домашній арешт строком дії до 19.01.2019.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; продовження злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_4 вчинив новий тяжкий корисливий злочин в той час, як у провадженні суду вже знаходилось кримінальне провадження по його обвинуваченню; впливу на потерпілу, свідків, а також репутація обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та законних джерел доходів.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_4 , де він проживає разом з цивільною дружиною та її двома неповнолітніми дітьми, посилаючись на те, що він зобов`язується не вчиняти нових злочинів, не переховуватись від суду та з`являтись до суду за кожною вимогою. Крім того, він має намір відшкодувати потерпілій завдані збитки, оскільки кошти на це у нього маються, бо його батько працює за кордоном і висилає йому гроші.
Захисник обвинуваченого підтримала клопотання.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого. ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 р. та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілі якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ „Феррарі-Браво проти Італії.
Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).
Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; продовжувати злочинну діяльність; впливати на потерпілу, свідків. Також суд враховує репутацію обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та законних джерел доходів, а також те, що ОСОБА_4 вчинив новий тяжкий корисливий злочин в той час, як у провадженні суду вже знаходилось кримінальне провадження по його обвинуваченню, що, з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченого.
Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає, оскільки достатніх доказів можливості проживання за вказаною ним адресою не надано. Крім того, при обранні запобіжного заходу він вказував іншу адресу як місце проживання. Також не надано і доказів, кому належить вказана квартира та згоди власника даної квартири на проживання в ній ОСОБА_4 .
Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 13.03.2019, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.
Враховуючи всі обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати йому заставу у сумі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 57 630 грн.
Керуючись ст. 314-315 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 10 травня 2019 р.
Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 57 630 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м. Нікополя, Дніпропетровської обл., в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1