1Справа № 335/2680/19 1-кс/335/1909/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2019 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 про арешт майна.
Досудовим розслідуванням встановлено наступне.
08.03.2019 року, приблизно о 03 годині, ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, поєднане з проникненням у житло, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, проник на балкон квартири АДРЕСА_1 . Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, скориставшись тим що потерпілий ОСОБА_6 щойно прокинувся та підійшов до балкону, наніс декілька ударів кулаками обох рук в обличчя потерпілого, в наслідок яких потерпілий впав на підлогу. В подальшому, скориставшись безпорадним станом потерпілого, шляхом вільного доступу, ОСОБА_5 відкрито викрав майно, а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy S9+, вартість якого складає 24 000 гривень; 50 доларів США, що згідно до офіційного курсу НБУ, в перерахунку на Українську гривню складає 1 319 гривень 45 копійок; 1 200 гривень; електронний пристрій для нагрівання тютюну «IQOS 2» в корпусі чорного кольору, вартість якого складає 1 500 гривень; книгу «Каран», яка матеріальної цінності для потерпілого не має які належать потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальні збитки на суму 28 019 гривень, 45 копійок.
В ході проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , а саме, де мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом досудового розслідування було виявлено наступні речі, а саме: мобільний телефон «Lenovo», мобільний телефон «Nокіа», пристрій для нагрівання табаку «IQOS», зарядний пристрій до пристрою для нагрівання табаку № TCFA 4CL Q87 HIAZ, книга «Каран» в коричневій обкладинці, мобільний телефон «НТС» з сім-картою «Водафон» з номером НОМЕР_1 , наручний годинник «Jedir», мобільний телефон «НТС» без сім-карти та зарядної батареї, пара кросівок чорного кольору, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_2 ), блокнот червоного кольору з рукописним текстом та копія ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_7 .
Орган досудового розслідування вважає, що майно, яке вилучене в ході проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 є речовими доказами у кримінальному провадженні, які мають суттєве значення для досудового розслідування кримінального провадження. Незастосування арешту на майно, на думку сторони обвинувачення може призвести до зникнення, втрати або пошкодження речових доказів. Тому, з метою збереження речових доказів, слідчий накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 .
Слідчий та ОСОБА_5 про місце та час розгляду клопотання повідомлені завчасно, однак в судове засідання не з`явилися, проте в силу ч. 1 ст. 172 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Прокурор ОСОБА_8 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить клопотання задовольнити та накласти арешт на майно.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.
Вивчивши клопотання та надані слідчому судді матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню виходячи з наступного мотивування.
Згідно з повідомленням про підозру, слідчим слідчого відділення Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , 09.03.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 3 ст. 186 КК України, яке кваліфікується, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Як передбачено ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на перелічені процесуальні норми слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим в достатній мірі було обґрунтовано доказами вчиненням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, що має ознаки ч. 3 ст. 186 КК України.
Слідчий суддя також зазначає, що слідчим доведено, що тимчасово вилучено майно згідно протоколу обшуку від 08.03.2019 року, достатньою мірою відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Слід зазначити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, чи досліджувати питання наявності чи відсутності складу кримінально правопорушення.
Із поданого клопотання, слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної цивільної діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна чи інших осіб, слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено не було.
Враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може привести до зміни чи знищення речових доказів, з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно до скасування арешту у встановленому порядку нормами діючого КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на вилучене майно в ході проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , зокрема: мобільний телефон «Lenovo», мобільний телефон «Nокіа», пристрій для нагрівання табаку «IQOS», зарядний пристрій до пристрою для нагрівання табаку № TCFA 4CL Q87 HIAZ, книга «Каран» в коричневій обкладинці, мобільний телефон «НТС» з сім-картою «Водафон» з номером НОМЕР_1 , наручний годинник «Jedir», мобільний телефон «НТС» без сім-карти та зарядної батареї, пару кросівок чорного кольору, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_2 ), блокнот червоного кольору з рукописним текстом та копія ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_7 .
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1