Справа № 467/332/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000079 від 24 лютого 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка, Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 23 лютого 2019 року близько 18:00 год., точний час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 перебуваючи на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з метою спричинення тілесного ушкодження невизначеного ступеня тяжкості, наніс близько 7-ми ударів обома руками в область обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження у вигляді множинних синців і гематом тканин обличчя. Після цього, ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний намір умисно взяв за обидві руки ОСОБА_5 та кинув її на ліжко, чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження у вигляді множинних синців і гематом спини та верхніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини скоєння ним кримінального правопорушення та суду показав, що дійсно у вечірній час 23 лютого 2019 року він, перебуваючи вдома, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту із потерпілою, яка є його матір"ю, розуміючи протиправний характер своїх дій, умисно, наніс близько 7-ми ударів обома руками в область обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження у вигляді множинних синців і гематом тканин обличчя. Після цього він умисно взяв за обидві руки ОСОБА_5 та кинув її на ліжко, чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження у вигляді множинних синців і гематом спини та верхніх кінцівок.

Обвинувачений розкаявся у вчиненому, запевнив суд, що більше не вчинятиме протиправних дій відносно своєї матері, готовий понести покарання за вчинений злочин.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила показання, надані обвинуваченим, просила суд суворо його не карати, останній вибачився перед нею та вона його пробачила.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 погодився з клопотанням прокурора та просив визнати недоцільним дослідження доказів в повному обсязі, так як повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами справи.

Покази обвинуваченогоОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.
За таких обставин, суд переконався, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин кримінального провадження, в суду відсутні сумніви в добровільності його позицій, і у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Зокрема, судом у порядку ст. 358 КПК України були досліджені такі докази, подані стороною обвинувачення:
- висновок експерта № 93-М від 15.03.2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявленомножинні синці і гематоми тканин обличчя, спини, верхніх кінцівок. дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний в ухвалі від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів) (руки, ноги і.т.п.) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитися не могли.

Дане джерело доказів в сукупності з показаннями обвинуваченого та поясненнями потерпілої, враховуючи, що вони отримані у спосіб і у порядку, що передбачений кримінальним процесуальним законом України, принаймні, протилежного сторонами не доведено, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, зокрема, щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, а також наявності та спрямованості умислу обвинувачених.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом.

З огляду на наведене, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Підстав для визнання пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною такої, як щире каяття суд не вбачає, оскільки щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав, надав показання, які в ході судового слідства підтвердилися, проте, вибачення у потерпілої не просив. Обвинувачений зазначив про те, що кається у вчиненому, проте з його поведінки в судовому засіданні не вбачається, що він дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Так, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Також, суд враховує, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, суд враховує спосіб життя обвинуваченого, те щовін посередньо характеризується за місцем проживання, постійного місця роботи не має,висновок органу пробації щодо ОСОБА_4 про можливість виправлення його без позбавлення або обмеження волі на певний строк, за яким ОСОБА_4 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві, позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання та думку потерпілої, вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.
При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Тож, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1