Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8781/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю : прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.11.2017 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області та накладено арешт на автомобіль "FIAT DOBLO" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданий Центром 8041, належить ОСОБА_7 .

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з огляду на те, що повернення транспортного засобу власнику та незастосування тимчасового позбавлення можливості відчужувати, розпоряджатися будь яким чином або використовувати може призвести до зникнення, втрати відповідного майна або настанню інших негативних наслідків.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій ухвалу слідчого судді просить скасувати. Зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною. Посилається на те, що розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно відбулося без його участі, а копію оскаржуваної ухвали отримав 26.11.2018 року поштовим зв`язком.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обгрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Так, слідчим управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000208 від 03.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Під час досудового слідства встановлено, що 03.11.2017 близько 02 год. 35 хв. на 21 км + 120 м автодороги Бердичів-Хмільник поблизу с. Андріяшівка Бердичівського району Житомирської області відбулось зіткнення автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 , який ухався у напрямку м. Бердичева, з автомобілем «TOYOTA COROLLA» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок даної ДТП водій автомобіля «FIAT DOBLO» ОСОБА_10 та його пасажири ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також водій автомобіля «TOYOTA COROLLA» ОСОБА_13 і його пасажири ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , малолітня ОСОБА_16 та ОСОБА_17 отримали тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_10 , та ОСОБА_14 загинули на місці пригоди.

03.11.2017 за цим фактом СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого Центром 8041, транспортний засіб марки «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та транспортного засобу встановлено, що автомобіль «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_3 має механічні пошкодження, отримані внаслідок зіткнення транспортних засобів.

Таким чином, автомобіль «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_3 зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

03.11.2017 року слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_18 звернувся з клопотанням до слідчого судді про арешт вказаного майна, посилаючись на те, що з метою запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також можливість використання, як доказів відомостей, що містяться на вказаному транспортному засобі та те, що у даному кримінальному провадженні необхідно провести ряд судових експертиз.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя, встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані прокурором на обґрунтування своїх вимог, та всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст.170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що прокурором доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на вилучене майно з тих підстав, що воно може містити інформацію про сліди вчиненого злочину або інші відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, з метою запобігання зникненню, втраті, знищенню та необхідністю проведення ряду слідчих дій є обґрунтованими.

Враховуючи все вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.11.2017 року про накладено арешту на автомобіль"FIAT DOBLO" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданий Центром 8041, належить ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: