Справа № 359/342/19
22 січня 2019 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суд Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу
До суду із даним клопотанням звернувся заступник начальника 1-го відділеня СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області. Свої вимоги обґрунтував тим, що досудовим розслідування встановлено, що 14.10.2018 приблизно о 19 годині 15 хвилин, в темний період доби, на неосвітленій автодорозі, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 70 км/год. в смузі руху автодороги Кийлів - Вороньків, на території Бориспільського району, Київської області, в напрямку с. Вороньків, не маючи згідно висновку експерта № 12-1/2323 від 10.12.2018 технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який йшов в попутному напрямку по напрямку руху автомобіля по смузі руху в напрямку с. Вороньків та котив поруч велосипед.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 впав на асфальтне покриття проїзної частини, отримавши згідно висновку експерта № 114/118/тр від 11.01.2019 тілесні ушкодження у вигляді синця із забійною раною на його тлі по задній поверхні правої гомілки, фрагментарно-уламкового перелому правої великогомілкової та малогомілкової кісток, які мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В подальшому ОСОБА_5 зупинив керований ним автомобіль «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вийшов надати необхідну допомогу потерпілому ОСОБА_7 .
Крім цього, до потерпілого ОСОБА_7 з метою надання допомоги підійшов ОСОБА_8 , який рухаючись на автомобілі «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_2 , став свідком вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
В цей час, 14.10.2018 приблизно о 19 годині 17 хвилин, в темний період доби, на неосвітленій автодорозі, водій ОСОБА_9 , , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110557», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався зі швидкістю близько 80 км/год. в смузі руху автодороги Кийлів - Вороньків, на території Бориспільського району, Київської області, в напрямку с. Вороньків.
Під час руху по зазначеній автомобільній дорозі, водій ОСОБА_9 , проявляючи злочинну недбалість, не врахувавши дорожню обстановку та не обравши безпечну швидкість, перевищивши дозволену її величину відносно видимості елементів проїзної частини, в момент виникнення перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, порушуючи тим самим п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР), внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який в цей момент сидів на проїзній частині, та на пішохода ОСОБА_8 , який надавав допомогу останньому, тримаючи в руках ввімкнений ліхтарик.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий
ОСОБА_6 згідно висновку експерта № 114/118/тр від 11.01.2019 отримав наступні тілесні ушкодження:
А) забійна рана волосяної частини голови в потиличній ділянці праворуч, садно в проекції правого тім`яного горба, значних розмірів синець на обличчі, садно в правій привушній ділянці, обмежено-дифузні крововиливи на лівій та правій гемісфері головного мозку під м`якою мозковою оболонкою, крововиливи в речовину та шлуночки головного мозку, розрив атланто-потиличного зчленування;
Б) синець з розривами на правій боковій поверхні шиї;
В) одне садно на грудях ліворуч, одне садно в проекції крижової кістки, скупчення крові в лівій та правій плевральних порожнинах (загальним об`ємом приблизно 1000 мл.), множинних двосторонніх переломів ребер з розривами пристінкової плеври, множинні розриви лівої та правої легені, множинні переломи хребта в грудному відділі, фрагментально-уламковий перелом правої лопатки;
Г) синець із забійною раною на його тлі по задній поверхні правого ліктьового суглоба, один синець по задній поверхні правого плеча, одне садно на задній поверхні правого плеча, одне садно по задній поверхні правої кисті, фрагментально-уламковий перелом правої плечової кістки в середній третині.
Вказані тілесні ушкодження в своїй сукупності мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя, та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_9 , який грубо порушив наступні пункти Правил дорожнього руху України:
п. 2.3 «б» ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 2.9 «а» ПДР, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
п. 12.2 ПДР, згідно якого У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;
п. 12.3 ПДР, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий
ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому обох кісток правої гомілки в дистальній третині зі зміщенням уламків, які згідно висновку експерта №128д від 14.12.2018 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Порушення ОСОБА_9 п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_6 , а також спричиненням потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Крім цього, в порушення п. 2.10 ПДР ОСОБА_9 , зупинившись та побачивши на місці дорожньо-транспортної пригоди наслідки своїх дій, сів до автомобіля "ЗАЗ-110557", реєстраційний номер НОМЕР_3 , та поїхав в невідомому напрямку з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Таким чином, зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_9 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого
ч. 2 ст. 286 КК України.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Савка Окницького району Республіки Молдова, громадянин України, тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніш не судимий.
18 січня 2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Підозра ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі Кийлів-Вороньків; протоколом огляду транспортного засобу; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 ;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_5 ;протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_8 ;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ;протоколом огляду від 09.11.2018;висновком судово-медичної експертизи №114/118/тр від 11.01.2019;висновком судово-медичної експертизи №128д від 14.12.2018;висновком судової автотехнічної експертизи №12-1/2273від 28.11.2018;висновком судової трасологічної експертизи № 8-3/2153 від 07.12.2018;висновком судової автотехнічної експертизи №12-1/2322 від 10.12.2018.
Підозрюваний ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_9 будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за вчинення інкримінованого йому злочину, а також те, що він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди і зник на автомобілі в невідомому напрямку з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_9 , враховуючи тяжкість та суспільних резонанс інкримінованого йому злочину, наслідки у вигляді загибелі особи, може незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне: зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_9 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України; вік та стан підозрюваного ОСОБА_9 дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного; ОСОБА_9 після вчинення злочину залишив місце дорожньо-транспортної пригоди і зник його на автомобілі в невідомому напрямку.
У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_9 .
Застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на тяжкість злочину та суспільний резонанс, наслідки у вигляді загибелі особи, залишення підозрюваним на автомобілі з місця дорожньо-транспортної пригоди в невідомому напрямку, він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю та виконання покладених на нього у відповідності до вимог ст. 194 КПК України обов`язків.
Не можливе застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, із письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КК України.
Враховуючи, що вказаний злочин спричинив загибель людини, до підозрюваного не можливо застосувати запобіжний захід у вигляді застави.
Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе повністю запобігти встановленим в ході досудового розслідування ризикам, враховуючи тяжкість злочину та суспільний резонанс, наслідки у вигляді загибелі особи, залишення підозрюваним на автомобілі з місця дорожньо-транспортної пригоди та зникнення його в невідомому напрямку. Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Виходячи з викладеного вище, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України, вважає за доведене під час досудового розслідування, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України та є всі підстави вважати, що без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні.
Органом досудового розслідування подано до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_9 .
На даний час місцезнаходження ОСОБА_9 не відоме.
Прокурор в судовому засіданні повністю підтримав подане клопотання, пославшись на обставини викладені в ньому та зазначив, що одночасно до Бориспільського міськрайонного суду подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_9 .
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість поданого клопотання виходячи з наступного.
За ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане:1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.
Відповідно до ч.3.ст.188 КПК України прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.
Враховуючи наведене приходжу до висновку, що вимоги КПК України в частині подання клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу дотримано.
За ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи обставини поданого клопотання та докази додані до нього приходжу до висновку, що прокурором доведено що незастосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_9 надасть можливість йому переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Тобто прокурором, доведено наявність ризику передбаченого п.1.ч.1 ст.177 КПК України.
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).
Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:підозрюваний будучи обізнаним про покарання, що загрожує за вчинення інкримінованого йому злочину, а також те, що він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди і зник на автомобілі в невідомому напрямку з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він може переховуватися від органу досудового розслідування.
Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Враховуючи вищевикладене, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах "Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства" від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
З огляду на це, слідчий суддя вважає що підозра є обгрунтованою та підтверджується: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі Кийлів-Вороньків; протоколом огляду транспортного засобу; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 ;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_5 ;протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_8 ;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ;протоколом огляду від 09.11.2018;висновком судово-медичної експертизи №114/118/тр від 11.01.2019;висновком судово-медичної експертизи №128д від 14.12.2018;висновком судової автотехнічної експертизи №12-1/2273від 28.11.2018;висновком судової трасологічної експертизи № 8-3/2153 від 07.12.2018;висновком судової автотехнічної експертизи №12-1/2322 від 10.12.2018.
Враховуючи викладене, клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_9 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 188-190 КПК України, суд
Клопотання заступника начальника 1-го відділення слідчого відділу Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу задовольнити.
Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Савка Окницького району Республіки Молдова, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 28 січня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1