Справа № 159/167/19
Провадження № 1-кп/159/125/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням
судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживає у фактичних шлюбних відносинах, не працюючого, раніше судимого:

01.04.2008 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ст.15 ч.3, ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України, призначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 29.01.2010 року на підставі постанови Литинського районного суду Вінницької області, згідно ст. 82 КК України, із заміною на виправні роботи, невідбутий строк 1 рік 10 місяців 9 днів;

10.09.2010 року Жовтневим районним судом м. Луганськ за ст.185 ч.3, 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

10.05.2011 року Вінницьким районним судом Вінницької області постановлено: вважати ОСОБА_5 засудженим за ст.185 ч.3 до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст.71, 72 КК частково приєднано невідбуту частину покарання по вироку Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.04.2008 року і визначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців. Звільнений 07.03.2012 року після відбуття строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000200 від 27 січня 2018 року),

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , повторно, 26 січня 2018 року, о 15 годині 13 хвилин, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні відділення банку AT «Ощадбанк» по вул. Незалежності, 132 в м. Ковелі Волинської області, таємно, повторно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу викрав зі столу мобільний телефон матки «Lenovo-А6000» білого кольору вартістю 1463,00 гривень в чохлі коричнево-рудого кольору, вартістю 300 гривень в якому знаходилась карта пам`яті об`ємом чотири гігабайти вартістю 100 гривень, сім-картка оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 20 гривень, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 20 гривень та сім-картка оператора стільникового зв`язку «Водафон» вартістю 20 гривень на рахунку якої грошових коштів не було, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 1923,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними, корисливими діями, вчиненими повторно, таємно викрав чуже майно, вчинив крадіжку, злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 укладена угода про примирення, за змістом якої ОСОБА_5 підтверджує факти, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, і заявляє про повне визнання своєї вини та щире каяття в скоєному. Сторони констатують факт добровільної згоди на укладення цієї угоди та вважають, що неправомірними діями ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 була заподіяна шкода, яка відшкодована. ОСОБА_4 констатує, що під час досудового розслідування їй були відшкодовані збитки, інших претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_5 вона не має. ОСОБА_5 приносить ОСОБА_4 щирі вибачення за спричинену шкоду, завдані незручності через його неправомірні дії та зобов`язується надалі не вчиняти подібних дій щодо потерпілої. Сторони дають добровільну згоду на призначення покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, а саме, у виді арешту строком п`ять місяців. Сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення цієї угоди (ст.473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст.476 КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно вимог ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення (злочин), у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, віднесене до злочинів середньої тяжкості. Правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування визначено правильно. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст.185 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

Цивільного позову в справі не заявлено.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :
Затвердити угоду про примирення від 09 січня 2019 року у кримінальному провадженні №0000200 від 27 січня 2018 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити щодо засудженого ОСОБА_5 попередній утримання під вартою.
Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_5 з 18 грудня 2018 року, зарахувавши йому у строк покарання строк перебування його під вартою з 18 грудня 2018 року до 11 січня 2019 року включно у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за один день арешту.
Речові докази: мобільний телефон матки «Lenovo-А6000» білого кольору залишити у володінні ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати по справі в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Головуючий ОСОБА_7