Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

28 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника особи, в якої вилучено майно,

адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, в якої вилучене майно, товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека Центр» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2019 року про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку 24 січня 2019 року в торгівельному центрі «Вікторія» у ТОВ «Аптека Центр», у кримінальному провадженні №0000171,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2019 року задоволено клопотання заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_7 .

Накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку 24.01.2019 р. в торгівельному центрі «Вікторія», що розташований в м.Рівне, вулиця Чорновола Вячеслава, будинок 10, та до складу якого входять адміністративний будинок з торговельно-офісними приміщеннями, що на праві приватної власності належить ТОВ «Аптека-Центр» () та нежитлова виробнича будівля літ. «Б-1», яка на праві приватної власності належить ППФ «ВІГАН В» (), а саме на: стілець офісний; два автоматичних детектори достовірності банкнот «DoCash»; два блоки безперебійного живлення марки АРС ВХ650СІ RS; лічильник банкнот «DoCash 3100 SD/UV»; монітор «Samsung 932B»; стілець офісний (чорного кольору); крісло-офісне (темно-зеленого кольору); вісім стільців офісних (чорно-зеленого кольору).
Арешт накладено шляхом позбавлення права будь-якій особі розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

В обгрунтування цього рішення слідчий суддя зазначив, що вказане майно відповідає критеріям, встановленим ст.98 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), його визнано речовими доказами, а не застосування арешту майна може призвести до його зникнення або втрати.

В апеляційній скарзі представник особи, в якої вилучене майно ТОВ «Аптека Центр» - адвокат ОСОБА_5 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт даного майна.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що слідчим суддею було порушено строки розгляду клопотання про накладення арешту на майно. Крім того, адвокат зазначив, що на момент накладення арешту на майно жодній посадовій особі ТОВ «Аптека Центр» не було повідомлено про підозру. Апелянт покликався на те, що в оскаржуваній ухвалі не вказано, яке саме майно є засобом або знаряддям даного кримінального правопорушення, не обґрунтовано, які відомості можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також адвокат покликався на те, що у зв`язку з достроковим розірванням договору оренди нежитлового приміщення, укладеного між ТОВ «Аптека Центр» та ПАТ «Міський комерційний банк», останній залишив в цьому приміщенні своє майно, в тому числі й вилучене під час обшуку. Щодо вилученого монітора, то апелянт вказав, що вказаний монітор приніс комп`ютерний майстер та залишив його в офісі товариства. При цьому, арештоване майно на даний час перебуває на обліку у ТОВ «Аптека Центр».

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника особи, у якої вилучено майно ТОВ «Аптека Центр» - адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді, думку прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження за клопотанням та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Підставою для вирішення слідчим суддею питання про арешт майна, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження, є клопотання прокурора, слідчого за погодженням з прокурором. Вимоги до такого клопотання встановлені ст.171 КПК.

З клопотання слідчого вбачається, що відділом слідчого управління проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000171 від 21.09.2018 р., за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України - начальник територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (ТУ ДСА) ОСОБА_8 за попередньою змовою з іншою службовою особою ТУ ДСА, а також службовими особами ТОВ «Рівнетрансбуд», ТОВ «Рівнеакватерм», ФОП « ОСОБА_9 », ТОВ «Теплосфера Плюс», ТОВ «Захід-Трансбуд», ФОП « ОСОБА_10 » з якими ОСОБА_8 , як начальником ТУ ДСА, укладені в 2017-2019 роках цивільно-правові угоди на виконання для ТУ ДСА робіт, послуг та постачання товарів для місцевих судів Рівненської області, отримує для себе та іншої службової особи ТУ ДСА неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів, будівельних матеріалів, виконання будівельних (монтажних, інших) робіт та послуг на об`єктах нерухомості, які перебувають у приватній власності ОСОБА_8 та членів його сім`ї, чим вчиняють дії з метою привласнення, розтрати майна, придбаного за бюджетні кошти. В ході досудового розслідування зафіксовано факти привласнення ОСОБА_8 та іншою службовою особою ТУ ДСА, товарно-матеріальних цінностей, що перебувають у державній власності, а саме на балансі ТУ ДСА, зокрема в приміщенні колишнього управління Національного банку України в Рівненській області, за адресою : м.Рівне, вул. Симона Петлюри, 10.

24.01.2019 р., на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 23.01.2019 р., в торгівельному центрі «Вікторія», розташованого в м.Рівне, вулиця Чорновола В`ячеслава, будинок 10, до складу якого входять адміністративний будинок з торговельно-офісними приміщеннями, що на праві приватної власності належить ТОВ «Аптека-Центр» та нежитлова виробнича будівля, яка на праві приватної власності належить ППФ «ВІГАН В», проведено обшук за результатами якого вилучено майно (стільці офісні, детектори достовірності банкнот, лічильники банкнот, монітор), що містить у собі інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідають вимогам статей 98, 99 КПК.

Підставою для вирішення питання про арешт майна, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження, є клопотання прокурора, слідчого за погодженням з прокурором. Вимоги до такого клопотання встановлені ст.171 КПК.

Однак дане клопотання про арешт майна вимогам вказаної норми кримінального процесуального закону не відповідає.

Зокрема, згідно вимог п.1 ч.2 ст.171 КПК, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Як вказано у клопотанні «існує сукупність підстав і розумних підозр вважати, що дане майно є знаряддям та засобом вчинення злочину, а також доказом злочинів, передбачених ч.3 ст.191 КК України».

Колегія суддів зауважує, що згідно п. «с» ст.1 Конвенції Ради Європи про відмивання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму, яку Україною ратифіковано Законом N 2698-VI ( 2698-1) від 17.11.2010 р., «знаряддя й засоби злочину» означає будь-яке майно, яке використовується чи може використовуватися будь-яким чином, цілком або частково, для вчинення злочину чи злочинів. Під час апеляційного розгляду було встановлено невідповідність даного твердження у клопотанні, оскільки вказане майно не є знаряддям та засобом вчинення злочину, передбаченого ст.191 КК України.

Також не відповідає дійсності посилання на необхідність арешту майна, як доказу вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.191 КК України, оскільки у даному кримінальному провадженні жодній посадовій особі ТОВ «Аптека Центр» не повідомлено про підозру.

Водночас, як було з`ясовано в ході апеляційного розгляду, у межах даного кримінального провадження ОСОБА_8 було оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, тобто у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей при закупівлі сканерів.

Поряд з цим колегія суддів враховує, що як передбачено пунктом 3 ч.2 ст.171 КПК, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна серед іншого повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. При цьому, ч.2 ст.100 КПК визначає, що речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Проте, вказане клопотання не містить жодних доказів щодо належності майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оскільки до клопотання слідчим не долучено відповідного протоколу огляду вилучених під час обшуку речей з детальним їх описом та фотознімками.

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 від 25 січня 2019 року вказане майно, вилучене під час обшуку 24 січня 2019 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000171. Ця постанова надана слідчому судді під час розгляду клопотання, що є порушенням вимог ч.2 ст.171 КПК, за вимогами якої, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документівта інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обгрунтовує доводи клопотання.

Колегія суддів зауважує, що прокурором не було наведено достатніх даних вважати, що в разі не накладення арешту на вилучене майно, це дасть можливість його володільцю приховати чи відчужити його.

Таким чином, зважаючи на прецеденту практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Проте, прокурор під час апеляційного розгляду не зміг надати доказів, які підтвердили необхідність накласти арешт на вилучене під час обшуку майно «поза розумним сумнівом».

Згідно припису ч. 1 ст.412 КПК, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При цьому, як вказано в ч.1 ст.173 КПК, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя при розгляді вказаного клопотання допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, залишив поза увагою невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника особи, в якої вилучене майно, Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека Центр» ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2019 року про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку 24 січня 2019 року в торгівельному центрі «Вікторія» у ТОВ «Аптека Центр», у кримінальному провадженні №0000171, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку 24 січня 2019 року в торгівельному центрі «Вікторія» у ТОВ «Аптека Центр», у кримінальному провадженні №0000171.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3