Справа № 635/1755/19
Провадження № 1-кс/635/796/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП поліції ГУ НП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 23.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.290 КК України про арешт майна, -
УСТАНОВИВ:

до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП поліції ГУ НП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 23.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.290 КК України про арешт майна

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що В провадженні СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області 23.02.2018 надішло повідомлення зі служби 102, про те, що на стаціонарному посту ДПС в смт. Пісочин, Харківського району, Харківської області, було зупинено автомобіль Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено ознаки підробки.(ЖЄО 1228)

Вказане повідомлення слідчим СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 , внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 23.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 290 КК України.

15.09.2018 слідчим СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 було проведено огляд автомобіля Ауді А6 державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, який у подальшому згідно діючого законодавства України було тимчасово вилучено у зв`язку з тим, що без вилучення авто сліди злочину могли бути знищені, а саме авто передане іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Опитаний ОСОБА_5 , пояснив наступне, що в 09.02.2019 придбав автомобіль Ауді А6 державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску на авторинку Лоск, по свідоцтву про реєстрацію на транспортний засіб. Ніякі ремонті роботи він не проводив.

Також встановлено, що власником тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіля марки Ауді А6 державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, є ОСОБА_6 , який мешкає: Чернівецька область, Новоселицький район, с. Динівці.

У зв`язку з вищевикладеним, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування тимчасово вилученого майна, необхідно накласти на нього арешт, шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.
Вислухававши слідчого, вивчивши надані документи та матеріали, якими обґрунтоване клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом 2 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів (пункт 1).

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 91 КПК України зазначене в клопотанні майно, має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Докладно дослідивши всі додані до справи матеріали та матеріали кримінального провадження, проаналізувавши обставини справи, відповідно до вимог частини четвертої статті 173 КПК України, суд приходить до висновку, що накладаючи арешт на вищевказане майно, необхідно застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Керуючись ст. ст. 131, 170-175 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Люботинського ВП Харківського ВП поліції ГУ НП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 23.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.290 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки Ауді А6 державний номерний знак НОМЕР_1 , 2003 року випуску, власником якого є ОСОБА_6 , який мешкає: Чернівецька область, Новоселицький район, с. Динівці, оскільки вказаний автомобіль має суттєве значення у кримінальному провадженні, як речовий доказ, шляхом заборони відчуження.

Ухвалу направити для організації виконання СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківський області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1