Житомирський апеляційний суд
Справа №294/419/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 23 березня 2019 року,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника начальника слідчого відділення Чуднівського відділення поліції Бердичівського відділу поліції ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_9 про обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід на час досудового розслідування у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що при прийнятті вказаної ухвали слідчим суддею не було враховано всіх обставин справи. Так, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК. Судове засідання було проведено формально, органами досудового слідства не було доведено жоден із ризиків, які передбачені ст.177 КПК України.

Основний наголос в клопотанні про застосування виняткового запобіжного заходу ставився на те, що ОСОБА_7 раніше судима.

Так, згідно вимоги про судимість ОСОБА_7 09.11.2017 року дійсно була засуджена Монастириським судом Тернопільської області за ст.185 ч.1 КК України до штрафу, який було нею виплачено, а тому, згідно ст. 89 КК України є несудимою. Як слідує із вимоги про судимість, ОСОБА_7 жодного разу не оголошувалась в розшук через ухиленні від органів досудового розслідування та суду, що також спростовує заявлений в клопотанні ризик.

Окрім цього, підозрювана ОСОБА_7 має міцні соціальні зв?язки, вона має двох дітей: ОСОБА_10 , 2010 року народження, та ОСОБА_11 , 2012 року народження, які повністю перебувають на її утриманні, отримує допомогу як одинока мати, має постійне місце проживання. Одна з дітей має захворювання органів зору та потребує лікування після перенесеного хірургічного втручання.

Також, ні потерпілі, ні свідки не звертались до правоохоронних органів з приводу тиску на них, доказів існування такого тиску, а відповідно і ризиків, не існує.

ОСОБА_7 на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки з рідними, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, при цьому слідчим та прокурором не доведено ризик можливого переховування від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, оскільки потреба такого впливу відсутня через визнання підозрюваною своєї вини.

Згідно оскарженої ухвали слідчим суддею Чуднівського районного суду Житомирської області від 23 березня 2019 року задоволено клопотання.

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на шістдесят днів.

Строк тримання під вартою обраховано з моменту затримання підозрюваної ОСОБА_7 .

Визначено ОСОБА_7 заставу - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 76840 гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Чуднівського районного суду Житомирської області.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1-3 ч.5 ст. 194 КПК України, невиконання яких тягне можливість застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

1) прибувати за кожним викликом до органу досудового розслідування та суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та підозрюваної на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила щодо задоволення зазначеної апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, дотримався вимог ст. ст. 132, 176-178, 183, 194 КПК України.
Як вбачається зі змісту клопотання слідчого поліції, досудовим розслідуванням встановлено, що 21.03.2019 близько 10 години ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 приїхали в с. Стовпів Чуднівського району Житомирської області, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла.

Так, 21.03.2019 близько 10 години 05 хвилин ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_12 з метою таємного викрадення чужого майна, зайшли на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_13 .. Перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 діючи спільно проникли до приміщення незамкненої літньої кухні, де знайшли ключ від вхідних дверей житлового будинку, після чого відчинили двері будинку та проникли всередину. Знаходячись у житловому будинку та діючи в межах досягнутої злочинної змови, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 відшукали та в подальшому спільно таємно викрали майно, яке належало ОСОБА_13 , а саме: 10200 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 21.03.2019 становило 277112 грн. 37 коп.; 5500 Євро, що згідно курсу Національного банку України станом на 21.03.2019 становило 169655 грн. 25 коп.; золоті ювелірні вироби на загальну суму 30000 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, утримуючи при собі викрадене майно ОСОБА_14 на загальну суму 476 767 грн. 63 коп., ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виходили із житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 , де в той час були їх дії були виявлені та припинені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ..

21.03.2019 ОСОБА_7 та ОСОБА_12 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 22.03.2019 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_14 від 21.03.2019; протоколом огляду місця події від 21.03.2019; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 21.03.2019; протоколом допитом потерпілої ОСОБА_16 від 22.03.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 21.03.2019; протоколом оглядом місця події в м. Чуднів від 21.03.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 22.03.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 22.03.2019; протоколом огляду предметів та впізнання потерпілою ОСОБА_16 від 22.03.2019; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_12 від 22.03.2019; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні. Беручи до уваги, що підозрювана ОСОБА_7 , хоча і вважається раніше не судимою в порядку ст.89 КК України, однак проживає за межами юрисдикції органу досудового розслідування, на час вчинення злочину ніде не працювала, незаміжня, не має постійного джерела доходів, ступінь її соціальних зав`язків не є таким, що безсумнівно зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, що свідчить про неможливість запобігання вище зазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що перебуваючи на волі та будучи обізнаною про суворість передбаченого законом покарання, підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Рішення слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
При перевірці обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Так, підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення, а у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але за умови даних, які вказують на причетність особи до вчиненого злочину.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, виключає можливість обрання відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.
Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваної ОСОБА_7 та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення за вироком суду, наявності ризику, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про обґрунтованість клопотання слідчого поліції про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_7 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки вона має міцні соціальні зв?язки, двох дітей: ОСОБА_10 , 2010 року народження, та ОСОБА_11 , 2012 року народження, які повністю перебувають на її утриманні, отримує допомогу як одинока мати, має постійне місце проживання, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини не спростовують того, що вона може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, якою передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та апелянтом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
При цьому, всі викладені адвокатом апеляційні доводи були об`єктом дослідження при обранні підозрюваній запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Одночасно, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється лише у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування щодо підозрюваної альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначивши необхідний її розмір.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 23 березня 2019 року про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :