Справа № 346/4077/18
Провадження № 1-кп/346/419/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000084 від 25 липня 2018 року про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця за контрактом на посаді старшини першої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні сержант, раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2015 року між ОСОБА_6 та Міністерством оборони України в особі : командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 укладено контракт про проходження військової служби на строк три роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2015 року № 54-РС сержанта Кулика призначено на посаду командира відділення зв`язку взводу управління першої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2015 року № 54-РС сержант ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.

Так, проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині сержант ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби сержанту Кулику достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

01 травня 2018 року обвинувачений о 09 год. 00 хв., сержант ОСОБА_7 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем постійного проживання у м. Ходорів Львівської області, де проводив час на власний розсуд.

03 серпня 2018 року о 09 год. 00 хв. сержант Кулик самостійно з`явився до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та приступив до виконання службових обов`язків.

У підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, згідно якої сторони дійшли згоди щодо формування підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного правопорушення. Також сторонами, що уклали угоду визначено узгоджене покарання, яке обвинувачений з врахуванням його особи, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та беззастережного визнання винуватості та участі у проведенні антитерористичної операції, в силу ст. 69 КК України, сторони дійшли згоди перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, у виді трьох місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

Розглядаючи в порядку ст. 314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить із наступного.

Відповідно до статей 468 та 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального законодавства України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений у судовому засіданні беззастережно визнавши себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України також просить вказану угоду затвердити і призначити покарання та інші передбачені нею заходи, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Всі передбачені законодавчі наслідки від укладення угоди йому зрозумілі, угода укладена добровільно.

Вказані показання обвинуваченого також підтвердив захисник, зазначивши про добровільне укладення угоди підзахисним.

Аналіз матеріалів даного кримінального провадження та угоди дає суду підстави її затвердити.

Таким чином в судовому засіданні знайшла підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_7 у діях, що кваліфікуються за ст. 407 ч. 4 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При обранні виду покарання обвинуваченому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину суд відносить - щире каяття, сприяння розкриттю злочину, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, брав участь у проведенні антитерористичної операції, а тому вважає за можливе погодитися із учасниками судового розгляду та застосувати до винуватої особи ст. 69 КК України та обрати покарання нижче нижчої межі ніж визначено санкцією статті за якою він обвинувачується, яке було узгоджене сторонами по угоді про визнання винуватості.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 474, 475, 476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 серпня 2018 року укладену між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню за №0000084 від 25 липня 2018 року у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. 407 ч. 4 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим за ст. 407 ч. 4 КК України, та застосувавши ст. 69 КК України призначити йому узгоджене сторонами покарання - три місяці арешту з відбуванням на гауптвахті.

Початок строку відбуття покарання рахувати з часу арешту після набуття законної сили вироком суду.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб, обвинуваченим з часу отримання копії вироку, іншими учасниками, з дня проголошення з підстав передбачених п.1, 2, ч.4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1