ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2417/19
провадження № 1-кс/753/1024/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" лютого 2019 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ТОВ «БОРИСПІЛЬМІСЬКБУД» ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_5 про арешт земельної ділянки у кримінальному провадженні №0000017, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: м.Київ, вул. М. Хвильового,1 та вул. М. Хвильового, 3 (кадастрові номери :63:389:0004 та :63:389:0025) в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.2 ст.364 КК України з метою використання встановлених та виявлених на ній споруд та об`єктів як доказів обставин в кримінальному провадженні. З метою недопущення зникнення, втрати, пошкодження майна та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадження та виконанню завдань кримінального провадження просив накласти арешт на земельні ділянки.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 28.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 09.08.1948 №17-с «О возобновлении отвода второй КЭЧ района МВС СССР, земельных участков в Дарницком районе» поновлено відвід земельних ділянок загальною площею близько 380 га в Дарницькому районі другій КЕЧ Київського району МВС СРСР під розміщення військових містечок №№ 87, 147, 159, 182, 183 та 193 в межах та на умовах згідно проекту Управління у справах архітектури м. Києва.

28.03.2002 рішенням Київської міської державної адміністрації від 381/1815 «Про погодження місць розташування об`єктів Міністерства оборони України було погоджено місце розташування житлового комплексу по вул. Поліській (сучасна назва вул. Миколи Хвильового).

Враховуючи, що на той час, чинне законодавство не передбачало будівництва на землях оборони начальником Київського КЕУ МО України направлено лист №1/239 до Київської міської ради щодо відсутності заперечень на право користування частиною вищевказаної земельної ділянки площею близько 6,5 га., яку сплановано під забудову житлових будинків для забезпечення військовослужбовців житлом.

Відповідно до вимог ст. 77 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про використання земель обороти», ст. 14 Закону України «Про збройні Сили України» землями оборони визначаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань утворених відповідно до законів України. Вказані землі, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройний Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

24.11.2005 на підставі вказаного листа №1/239 від 01.03.2005 рішенням Київської міської ради №473/294 «Про передачу 28 УНР земельних ділянок для будівництва житлового комплексу з підземними паркінгами по АДРЕСА_1 КЕУ МО України припинено право користування частиною земельної ділянки площею 5,59 га.

Наказом Міністра оборони України від 31.10.2003 №369 «Про наділення повноваженнями замовника будівництва», повноваженнями замовника - будівництва на території військового містечка № НОМЕР_1 наділено Центральне спеціалізоване будівельне управління, до складу якого входила Установа «28 Управління начальника робіт» (Далі 28 УНР).

Проте, усупереч норм закону та вищевказаного наказу Міністра оборони України, 28.10.2005 колишній начальник 28 УНР ОСОБА_6 , зловживаючи -службовим становищем з корисливих мотивів та в інтересах своєї дружини і ОСОБА_7 (у подальшому змінила прізвище на ОСОБА_8 ), яка до 15.06.2016 була одним із засновників ТОВ «ИССО», використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, уклав з вказаним товариством договір №81/И про інвестування будівництва житлового мікрорайону по АДРЕСА_1 на території земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 загальною площею 5,59 га. на суму 45 млн. грн.

При цьому, використання інвестиційних коштів для забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей вищевказаним договором не передбачено.

Пунктом 3.5. вищевказаного договору визначено, що погашення інвестицій здійснюється шляхом передачі 28 УНР на користь ТОВ «ИССО» квартир та вбудовано - прибудовах приміщень у збудованих товариством будинках.

Крім цього, ОСОБА_6 зловживаючи службовим становищем з корисливих мотивів та в інтересах своєї дружини ОСОБА_7 , діючи всупереч інтересам служби, 09.03.2007 підписав з ТОВ «ИССО» договір генерального підряду №4 на будівництво житлового будинку за вищевказаною адресою, згідно якого 28 УНР зобов`язаний оплатити виконані ТОВ «ИССО» роботи з будівництва загальною вартістю 40 млн. грн.

Також, ОСОБА_6 , зловживаючи службовим становищем всупереч інтересам служби 20.08.2007 уклав із ПрАТ «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна» (далі - ПРАТ «ФК «Княгиня Ярославна») договір про організацію спорудження об`єкту будівництва №03/2007/ФФБ, відповідно до умов якого 28 УНР зобов`язується організувати будівництво 197 квартир у АДРЕСА_2 (попередня назва АДРЕСА_1 та 107 квартир по АДРЕСА_3 , що розташовані на території військового містечка № НОМЕР_1 .

У той же час ОСОБА_6 підписано договори уступки майнових прав №03 від 20.08.2007 та 03/2010 від 23.09.2010 делеговано повноваження голові правління ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» щодо організації будівництва житлового комплексу, а саме укладати, змінювати, розривати цивільно-правові, трудові угоди, визначати умови правочинів на власний розсуд, бути представником 28 УНР і так далі.

Таким чином, метою укладання даних правочинів стало вилучення із користування Міністерства оборони України земельної ділянки військового містечка №87.

Разом із тим, згідно видаткових накладних, після завершення будівництва установою 28 УНР передано ТОВ «ИССО» та ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» 304 квартири загальною житловою площею 1471 кв.м., що побудовані на території військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 , при цьому жодної квартири Міністерством оборони України отримано не було.

Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.10.2016 №283 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла в регіонах України», опосередкована вартість 1 кв.м. площі квартир становила 10 409, 00 грн. Таким чином, вартість переданих квартир складає 15 313 720, 80 грн.

Згідно відомостей, що розміщено у реєстрі речових прав на нерухоме майно, 304 квартири, що розташовані на території військового містечка № НОМЕР_1 , у період з 2014 по 2017 роки зареєстровані за вищевказаними юридичними особами та іншими фізичними і юридичними особами.

З огляду на викладене, внаслідок незаконних дій з боку колишнього начальника 28 УНР ОСОБА_6 було безоплатно вилучено з користування Міністерства оборони України на користь третіх осіб земельну ділянку військового містечка №87 площею 5,59 га загальною вартістю понад 73 млн. грн.

Таким чином, колишній начальник 28 УНР ОСОБА_6 зловживаючи службовим становищем з корисливих мотивів та в інтересах своєї дружини ОСОБА_7 , використовуючи службове становище всупереч інтересів служби, незаконно передав під будівництво іншій юридичній особі земельну ділянку Міністерства оборони України, що спричинило фактичну втрату можливості використання земельною ділянкою площею 5,59 та загальною вартістю понад 73 млн., яка розташовано на території військового містечка №87 грн. у м. Києві по вул. М. Хвильового, 1 та по АДРЕСА_3 .

Крім того, після припинення фінансування ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» та ТОВ «ИССО» об`єкту будівництва 12.08.2016 між Установою «28 Управління начальника робіт» в особі ТВО начальника 28 УНР ОСОБА_9 та ТОВ "Бориспільміськбуд" укладено договір про будівництво житлового комплексу на території військового містечка № НОМЕР_1 , що у АДРЕСА_2 та вул. М. Хвильового, 3 (колишня назва АДРЕСА_1 . Вказаним договором передбачено здійснення будівництва на земельній ділянці, яка відноситься до земель оборони, житла для військовослужбовців.

Згідно з п. 4.2.1 цього Договору 28 УНР забезпечує ТОВ "Бориспільміськбуд» можливість вільного, безперервного і безперешкодного доступу на будівельний майданчик з метою виконання умов цього Договору.

Однак, 29.03.2018 о 10.30 ТОВ "Бориспільміськбуд», ігноруючи право землекористувача та замовника будівництва в особі 28 УНР, не дозволили комісії у складі представників Управління державного технічного нагляду Збройних Сил України (полковник ОСОБА_10 , держслужбовець ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (офіцер відділу проведення службових розслідувань старший лейтенант ОСОБА_12 ) та 28 УНР (начальник - ОСОБА_13 , начальник юридичного відділу ОСОБА_14 , головний механік ОСОБА_15 ) виконати службові обов`язки шляхом фізичного опору та закриття вхідних дверей.

У зв`язку із чим землекористувачем та замовником будівництва 06.04.2018 подано відповідне клопотання до органу досудового розслідування з вимогами щодо термінового вжиття заходів з метою збереження земель оборони.

17.01.2019 Дарницьким районним судом міста Києва задоволено клопотання військової прокуратури Дарницького гарнізону про проведення огляду території військового містечка №87.

Так, 18.01.2019 прокурорами військової прокуратури Дарницького гарнізону та слідчим Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, на підставі вказаної ухвали, проведено огляд території військового містечка № НОМЕР_1 , що у м. Києві по вул. М. Хвильвого, 1 та М. Хвильвого, 3 за участі представників ТОВ «Бориспільміськбуд».

В ході огляду підтверджено факт будівництва багатоповерхових будинків на даній земельній ділянці.

Окрім того, в ході проведеного огляду встановлена наявність на даній земельній ділянці будівельного матеріалу та побутових приміщень, якими користується працівники, що виконують роботи з будівництва на даній земельній ділянці.

Факт будівництва багатоповерхових будинків на вищевказаній земельній ділянці підтверджується також виявленою документацією, спорудженими будинками, будівельними битовками в яких проживають виконавцф будівельних робіт, будівельною технікою (бурові установи, екскаватори тощо).

Таким чином, на земельній ділянці військового містечка № НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: м. Київ, вул. М. Хвильового, 1 та вул. М. Хвильового, 3 (кадастрові номери :63:389:0004 та :63:389:0025) встановлені та виявлені споруди, об`єкти та документація, що містять відомості, які можуть бути використані, як доказ обставин у даному кримінальному провадженні та 18.01.2019 відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України постановою прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_5 їх визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурор групи - прокурор військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині. Доповнив матеріали клопотання витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000017 станом на 13.02.2018 та пояснив, що до клопотання витяг не долучався, оскільки в нього вносились зміни, а саме щодо викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Також додав до клопотання Витяг з реєстру речових прав на земельні ділянки (кадастрові номери :63:389:0004 та :63:389:0025) на підтвердження передання майнових прав на побудовані на земельній ділянці квартири фізичними особами в іпотеку фінансовим установам. Повідомив слідчу суддю, що ухвала слідчого судді від 28.01.2019, якою було відмовлено в накладенні арешту на вищезазначені земельні ділянки, прокурором не оскаржувалась, дане клопотання подано з урахуванням того, що земельні ділянки визнані речовими доказами та встановлені додаткові обставини вчинення кримінального правопорушення.

Представник власника земельної ділянки - Київської міської ради, в судове засідання не з`явився.

Представник забудовника земельної ділянки ТОВ «Бориспільміськбуд» ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на недотримання прокурором вимог щодо надання слідчому судді доказів на обґрунтування обставин, на які посилаються в клопотанні, невідповідність клопотання вимогам закону щодо зазначення підстав та мети накладення арешту та обґрунтування необхідності накладення арешту. В судовому засіданні надав документи на підтвердження прав забудовника земельних ділянок та дозвільних документів на проведення будівництва, рішення суду на підтвердження правомірності користування земельними ділянками Державною організацією Установа «28 Управління начальника робіт» та передачі їх для забудови ТОВ «Бориспільміськбуд», інформацію про кількість інвесторів у будинках АДРЕСА_3 , що розташовані на земельних ділянках. Також суду пояснив, що арешт земельних ділянок, призведе до позбавлення ТОВ «Бориспільміськбуд» права користування земельними ділянками і як наслідок, виконувати умови договору про будівництво житлового комплексу, який ні ким не оспорений, та зобов`язання перед інвесторами у вигляді отримання останніми житлових приміщень.

Доданими до клопотання документами встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (від 13.02.2019) відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені 28.03.2018 за ч.2 ст.364 КК України. З короткого викладу обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що колишній начальник 28 УНР ОСОБА_6 зловживаючи службовим становищем з корисливих мотивів та в інтересах своєї дружини ОСОБА_7 , використовуючи службове становище всупереч інтересів служби, незаконно передав під будівництво іншій юридичній особі земельну ділянку Міністерства оборони України площею 5,59 га, вартість якої у двісті п`ятдесят разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян, яка розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 , що спричинило фактичну втрату можливості її використання.

Відповідно до ухвали Вищого господарського суду України від 06.12.2017 по справі за позовом першого заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України до Київської міської ради; Установи "28 управління начальника робіт" за участю третіх осіб Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України; Департамента земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільміськбуд" про визнання недійсними рішення Київської міської ради "Про передачу Установі "28 управління начальника робіт" земельних ділянок для будівництва житлового комплексу з підземними паркінгами на вул. Поліській у Дарницькому районі м. Києва" №473/2934 від 24.11.2005, визнання недійсним договору оренди від 13.11.2006, визнання відсутності Установи "28 управління начальника робіт" права користування спірними земельними ділянками №:63:389:0004, площею 4,72 га, та № :63:389:0025 площею 0,87 га. залишені без змін рішення господарського суду та апеляційної інстанції, якими в задоволенні позову було відмовлено.

Зазначеним рішенням суду встановлені наступні обставини.

Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 09.08.1948 №17-с "О возобновлении отвода второй КЭЧ района МВС СССР, земельных участков в Дарницком районе" (далі - рішення від 09.08.1948 №17-с) поновлено відвід земельних ділянок загальною площею близько 380 га в Дарницькому районі другій КЕЧ Київського району МВС СРСР під розміщення військових містечок №87, 147, 159, 182, 183 та 193 у межах та на умовах, згідно з проектом Управління у справах архітектури м. Києва.

Наказом Міністра оборони України від 31.10.2003 №369 "Про наділення повноваженнями замовника будівництва" Центральне спеціалізоване управління (госпрозрахункове) наділено повноваженнями замовника будівництва у Збройних Силах України на території військових містечок у м. Києві № 87, 147, 159, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , 233, 161 (Броварське шосе).

01.03.2005 начальником Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (далі - ККЕУ) до Київської міської ради направлено лист №1/239 щодо відсутності заперечень на припинення права користування частиною земельної ділянки площею близько 6,5 га, що розташована на вул. Поліській у Дарницькому районі, відведеної на підставі рішення від 09.08.1948 №17-с.

24.11.2005 Київською міською радою прийнято рішення №473/2934 "Про передачу Установі "28 управління начальника робіт" земельних ділянок для будівництва житлового комплексу з підземними паркінгами на вул. Поліській у Дарницькому районі м. Києва" (далі - рішення від 24.11.2005 №473/2934).

Зазначеним рішенням припинено ККЕУ право користування частиною земельної ділянки площею 5,59 га, відведеної відповідно до рішення від 09.08.1948 № 17-с, і віднесено земельну ділянку до земель запасу житлової та громадської забудови.

Пунктом 2 та 3 цього рішення затверджено проект відведення земельних ділянок Установі "28 управління начальника робіт" для будівництва житлового комплексу з підземними паркінгами на вул. Поліській у Дарницькому районі м. Києва та передано останній, за умови виконання п.4 даного рішення, у короткострокову оренду на 5 років земельні ділянки площею 5,59 га за рахунок земель житлової та громадської забудови, із них: ділянку № 1, площею 4,72 га; ділянку № 2, площею 0,87 га.

В подальшому, на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2006 у справі №45/408 між відповідачами було укладено договір оренди земельних ділянок від 13.11.2006, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , зареєстрований в реєстрі за № 1515, та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 22.11.2006 за №63-6-00382 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Об`єктом оренди, у відповідності до п.2.1 договору оренди, є земельні ділянки, передані Київською міською радою за актом приймання-передачі Установі "28 управління начальника робіт", а саме: земельні ділянки з кадастровим №:63:389:0004, площею 4,72 га, та №:63:389:0025 площею 0,87 га. Строк дії даного договору становить 5 років (п.3.1 договору).

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві надано дозвіл Установі "28 управління начальника робіт" на виконання будівельних робіт від 11.03.2008 № 0159-Др.

Відповідно до клопотання Установи "28 управління начальника робіт" від 01.02.2011 про поновлення договору оренди постійна комісія з питань містобудування, архітектури та землекористування висновком від 20.07.2015 № 057/12994 до кадастрової справи №А-18969 вирішила поновити вказаний договір оренди без прийняття Київської міською радою відповідного рішення.

Угодою про поновлення договору оренди земельних ділянок від 16.02.2016, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , та зареєстрованою в реєстрі за №16, вищевказаний договір оренди був поновлений на 5 років та викладений у новій редакції.

Розпорядженням в.о. голови Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації №733 від 16.11.2016 об`єкту нерухомості багатоквартирному житловому будинку №4 побудованому на вулиці Поліській в Дарницькому районі м. Києва присвоєно поштову адресу вулиця М.Хвильового, будинок №3.

З наданих прокурором матеріалів вбачається, що 20.08.2007 між ЗАТ «Фінансова компанія «Княгіня Ярославна» та Установою «28 управління начальника робіт. В особі ОСОБА_6 укладено договір доручення №30 на виконання функцій забудовника (з відкладальними умовами) 50 квартир АДРЕСА_7 та договір №03/2007/ФФБ про організацію спорудження об`єкту будівництва 260 квартирного житлового будинку АДРЕСА_1 .

Надані заявником інші документи (договори між вищен наведеними сторонами) не містять підписи договірних сторін, хоча і зварені підписом заявника, тому не приймається до уваги.

Суд позбавлений можливості надати оцінку проведеної Управлінням нормативно-методичного забезпечення та моніторингу володіння, користування та розпорядження нерухомим майном та земель Міністерства оборони України перевірки питань укладання Установою «28 управління начальника робіт» договорів про будівництво житла на земельній ділянці за адресою: м.Київ вул. Поліська, оскільки надана копія непридатна для читання.

Сертифікатом серії Міністерства оборони України ІV№73 виданим Державною архфтектурно-будівельною інспекцією України від 11.10.2016 засвідчена відповідність закінченого будівництвом об`єкту Будівництво житлового комплексу за адресою: вул. Поліська у Дарницькому районі м. Києва 4 та черга будівництва , житловий будинок №4 (3 та 4 секція)проектній документації т підтверджує його готовність до експлуатації.

12.08.2016 між Установою "28 управління начальника робіт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бориспільміськбуд" було укладено договір про будівництво житлового комплексу по вул. Поліській у Дарницькому районі м. Києва.

Протоколом огляду проведеним 18.01.2018 на підставі ухвали слідчого судді проведено огляд території за адресою: м.Київ,вул. Хвильового,1 та Хвильового,3 (кадастрові номери :63:389:0004 та :63:389:0025) в ході якого підтверджено факт будівництва на них багатоповерхових будинків.

Постановою прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону від 18.01.2019 земельні ділянки військового містечка №87 за адресою: м.Київ,вул. Хвильового,1 та Хвильового,3 (кадастрові номери :63:389:0004 та :63:389:0025) та наявні на ній обєкти нерухомості та об`єкти незавершеного будівництва на вказаній земельній ділянці визнані речовими доказами.

З повідомлення голови правління ПрАТ «ФК «Княгіня Ярославна» від 15.11.2018 директору ТОВ «Бориспільміськбуд» вбачається, що відповідно до укладених договорів кількість інвесторів у будинку №3 по вулиці М.Хвильового становить 267 чол., у будинку №1 124 чол.

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною п`ятою статті 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З урахуванням того, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, діюче кримінально процесуальне законодавство України передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються з числа визначених ст. 84 КПК України.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена, у цьому випадку слідством, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що висунуте ним.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які обумовлюють доречність застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати доцільність арешту майна доведеною поза розумним сумнівом, версія заявника має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії заявника. Наявність таких обставин, яким версія заявника не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії є підставою для розумного сумніву в доведеності доцільності застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія заявника була лише більш вірогідною за версію володільця майна. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія, яка дає підстави для констатації факту цільності арешту майна.

У цьому випадку, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків з урахуванням того, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та у такому відстоюванні прав останні є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, в ході судового розгляду, з огляду на те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, установив таке.

Заявник у даному зверненні просить застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речового доказу.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Необхідність арешту майна з ціллю досягнення тієї чи іншої мети з переліку визначених ч. 2 ст. 170 КПК України є можливим лише у разі наявності обставин визначних абз. 2 ч. 1 ст. 170 того ж Кодексу, яка передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У цій ситуації, сам по собі факт наявності постанови про визнання земельної ділянки речовим доказом не є ключовим фактором, адже якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак, відповідно до матеріалів кримінального провадження, які були досліджені, немає підстав вважати, що земельні ділянки з кадастровими номерами :63:389:0004 та :63:389:0025 є предметом кримінального правопорушення.

На підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 154638704 та № 1546,384884 земельна ділянка з кадастровим номером :63:389:0025 та земельна ділянка з кадастровим номером :63:389:0004 перебуває комунальній власності.

Підозру про вчинення кримінального правопорушення жодній особі не повідомлено.

Згідно матеріалів клопотання, на даний час органом досудового розслідування не зібрано достатніх доказів про те, що земельні ділянки мають відношення до предмету злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, не було надано таких доказів для дослідження і слідчому судді тому, вважаю, що висновки прокурора про наявність правової підстави, передбаченої п.1 ч. 2 ст. 170 для накладення арешту є помилковими.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо встановити тих обставин, яке відношення вказані земельні ділянки мають до розслідуваного злочину, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :63:389:0004 та :63:389:0025 що є комунальною власністю та забудовані на підставі нескасованих угод та відповідних дозвільних документів, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. 22, 84, 98, 131, 132, 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_5 про арешт земельної ділянки в ідмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складений 19.02.2019