Кримінальне провадження № 1-кп/522/888/18

УХВАЛА

23.07.2018 року колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
розглянувши в судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002315 від 27.06.2017 року стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кіровограда, не працевлаштованого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИЛА:

13 грудня 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002315 від 27.06.2017 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Розглядаючи питання щодо продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, в порядку ч.3 ст.331 КПК України, прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, ще мають місце, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків та потерпілого, які ще не допитані.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, так як одне лише обвинувачення в тяжкому злочині не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У ОСОБА_5 міцні соціальні зв`язки, він не може впливати на потерпілого, який знаходиться в Туреччині, на свідків обвинувачений ОСОБА_5 також не збирається впливати. ОСОБА_5 відшкодував шкоду потерпілому, яка була спричинена вчиненим ним злочином, просили обрати обвинуваченому будь-який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, колегія суддів враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, обвинувачений не одружений, ніде не навчається, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджені судом, тому є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, може незаконно впливати на свідків, потерпілого, які ще не допитані в судовому засіданні.
Таким чином, колегія суддів вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що існує необхідність продовження строку дії відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання здійснити дії, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, може незаконно впливати на свідків, потерпілого, які ще не допитані в судовому засіданні.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого та його майновий стан, колегія суддів вважає за необхідне не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, оскільки злочин, який інкримінований обвинуваченому, пов`язаний з насильством.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, колегія суддів приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 потрібно продовжити, так як ризики, які суд приймав до уваги при обранні вказаного запобіжного заходу, ще мають місце.

Керуючись ст. ст. 177, 318-380, 331 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеська установа виконання покарань -21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, на 60 діб, тобто до 21.09.2018 року.

Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 23.07.2018 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя : ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3
23.07.2018