ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/606/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008724 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Головуючим у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , строк дії якого спливає 05 травня 2018 року.

Прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк запобіжного заходу тримання під вартою, зазначивши, що обставини, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися та є триваючими.

Захисник ОСОБА_4 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , у вирішенні вказаного питання покладались на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді від 11.08.2017 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який неодноразово продовжувався відповідно до ухвал Дарницького районного суду м. Києва в ході судового провадження, до 05 травня 2018 року зокрема.

Розглядаючи тривалість періоду затримання не абстрактно, а оцінюючи в даному конкретному випадку відповідно до особливостей такого затримання (W проти Швейцарії, Штегмюллер проти Австрії, Вемгофф проти Німеччини, Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови), суд вважає, що в даному випадкує обов`язкова умова - condition sine qua non правомірності затримання, а саме обґрунтована підозра, що обвинувачений вчинив злочин.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі, зокрема строком до 6 років.

Разом з тим, враховуючи те що сплинув значний проміжок часу, суд, проявляючи особливу ретельність у ході судової процедури, встановив наявність інших підстав для позбавлення волі, вважаючи їх релевантними (відповідними) та достатніми.

Так, згідно характеризуючих матеріалів ОСОБА_5 , постійного місця роботи та єдиного джерела доходів немає,неодружений, малолітніх дітей або осіб, які потребують його догляду на утриманні немає, тобто достатні стримуючі фактори, які б свідчили про відсутність ризику переховування - відсутні.
Враховуючи конкретні обставини вказаного кримінального провадження, а також з врахуванням того, що обвинувачений, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, суд вважає, що ризик вчинення нових кримінальних правопорушень є реальним.

Наведені обставини на думку суду свідчать про спокусу обвинуваченого уникнути судової процедури (справа Барфусс проти Чеської республіки) та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час судове провадження триває, свідки не допитані, що, на думку суду, свідчить про можливість незаконного впливу з боку обвинуваченого на вказаних осіб.

Відомостей, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження немає.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що ризики, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не зменшилися та є триваючими, а доказів, які б вказували протилежне, суду надано не було, тому суд вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.
Крім того, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КК України, суд залишає без зміни раніше визначений обвинуваченому розмір застави - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вважаючи, що внесення вказаної суми грошей забезпечить виконання обвинуваченим зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду. Одночасно з цим, з урахуванням встановлених судом ризиків, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого певні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 02 липня 2018 року включно.

У разі внесення застави в розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 35 240 (тридцять пять тисяч двісті сорок) гривень, на відповідний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання суду документа, що підтверджує сплату, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти з роз`ясненням зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду, а також з покладенням на нього наступних обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захисника та направити до ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя