УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019представник володільця майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, мотивуючи свої вимоги тим, що до теперішнього часу ОСОБА_5 про підозру не повідомлено, досудове розслідування триває майже 5 місяців. ОСОБА_5 як власник майна, на яке накладено арешт, позбавлений можливості вільно ним розпоряджатися, чим порушується його право власності.
На підставі ст. 174 КПК України просив слідчого суддю скасувати арешт, накладений на вищезазначене майно.
У судовому засіданні представник заявника підтримав клопотання та просив його задовольнити у повному обсязі.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, якими учасники процесу обґрунтовують свої доводи, слідчий суддя встановив наступне.
В межах вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 12.10.2018 було накладено арешт на майно.
Зазначена ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась та є такою, що набрала законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання учасниками кримінального провадження їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Доводи представника власника майна щодо необхідності скасування арешту майна зводяться до двох обставин:що до теперішнього часу ОСОБА_5 про підозру не повідомлено, а ОСОБА_5 , як власник майна, позбавлений можливості вільно розпоряджатися майном, чим порушуються його право власності.
Слідчий суддя не погоджується з доводами представника власника майна з огляду на таке.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що арешт на майно накладався саме з метою збереження речових доказів, а в ухвалі про накладення арешту на майно зазначено, що вилучені речі відповідають критеріям, встановленим ст. 98 КПК України.
Отже, та обставина, що ОСОБА_5 не повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні не має значення при вирішення клопотання про скасування арешту майна, накладеного з метою збереження речових доказів.
Крім цього, всупереч положень ч. 1 ст. 174 КПК України заявником та його представником під час розгляду клопотання не було надано слідчому судді доказів на підтвердження того, що на теперішній час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту зазначеного у клопотанні майна.
Доводи заявника з приводу того, що ОСОБА_5 , як власник майна, позбавлений можливості вільно ним розпоряджатися, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання. Представником власника майна не надано слідчому судді жодних доказів, які підтверджують право власності ОСОБА_5 на арештоване майно.
Натомість, копії матеріалів кримінального провадження, досліджені при постановленні ухвали про арешт майна свідчать, що як на момент накладення арешту на майно так і на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що вказаний арешт за ухвалою слідчого судді від 12.10.2018, по суті є формою забезпечення доказів у кримінальному провадженні, зняття арешту з майна на даний час може негативно вплинути на хід досудового розслідування, в збереженні арешту вилученого майна є нагальна потреба, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України на вилучене майно, накладеного ухвалою слідчого судді.
Підсумовуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання представника володільця майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 4 березня 2019 р.
Повний текст ухвали оголошений 11 березня 2019 р. о 9:30 год. (враховуючи, що 9 березня 2019 р. є вихідним днем).
Слідчий суддя ОСОБА_1