Ухвала
Іменем України
08 січня 2019 року

м. Київ
справа № 711/7541/13-к
провадження № 51-742 зп 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року щодо нього,
встановив:
За вироком Придніпровського районного суду м. Черкас від 20 червня 2014 року ОСОБА_4 виправдано за частиною 1 статті 368 Кримінального кодексу України (у редакції Закону України від 13 травня 2013 року; далі КК) у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу цього кримінального правопорушення.
Апеляційний суд Черкаської області вироком від 23 вересня 2015 року вирок місцевого суду скасував та ухвалив новий вирок, яким ОСОБА_4 визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 368 КК, та призначив йому покарання у виді штрафу в розмірі 950 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 16 150 грн, і на підставі статті 49, частини 5 статті 74 цього Кодексу звільнив ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року вирок Апеляційного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, а касаційні скарги засудженого та його захисника без задоволення.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся із заявою до Верховного Суду України про перегляд ухвали суду касаційної інстанції від 13 квітня 2016 року щодо нього.
Ухвалою судді Верховного Суду України від 14 грудня 2017 року засудженому ОСОБА_4 було повідомлено про невідповідність його заяви вимогам статті 448 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також заявнику було роз`яснено, що у разі, якщо вказані в ухвалі недоліки заяви не буде усунено в установлений строк, заяву йому буде повернено.
У межах наданого строку засуджений ОСОБА_4 подав нову заяву.
Відповідно до положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII) провадження щодо ОСОБА_4 передано до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року заяву засудженого ОСОБА_4 повернуто останньому, оскільки в установлений строк він не усунув недоліків, на які йому вказувалося в ухвалі Верховного Суду України.
Надалі засуджений ОСОБА_4 знову подав заяву до Верховного Суду про перегляд ухвали касаційного суду від 13 квітня 2016 року щодо нього на підставах, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 445 КПК.
Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2018 року повернуто заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, оскільки вказана заява не може бути предметом розгляду касаційного суду, так як засуджений звернувся після втрати чинності главою 33 КПК.
На адресу Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від засудженого ОСОБА_4 втретє надійшла заява, датована 27 грудня 2018 року, про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року щодо нього на підставах, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 445 КПК в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII«Про забезпечення права на справедливий суд». Вказує на те, що суд касаційної інстанції безпідставно погодився з висновками апеляційного суду про наявність доказів його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 368 КК. Водночас ОСОБА_4 посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та просить скасувати вирок апеляційного суду й ухвалу суду касаційної інстанції від 13 квітня 2016 року. До заяви ОСОБА_4 додав клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судових рішень.
Перевіривши заяву ОСОБА_4 та додані до неї копії судових рішень, а також наведені в клопотанні доводи про поновлення строку, Суд дійшов висновку, що заяву необхідно повернути особі, яка її подала з огляду на таке.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), яким внесено зміни до КПК та виключено з тексту цього Кодексу главу 33.

Відповідно до пункту 1 параграфа 3 розділу 4 Закону № 2147-VIIIзаяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Проте такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності Законом № 2147-VIII, оскільки відповідно до частини 1 статті 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто на час звернення засудженого з відповідною заявою відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо її розгляду.
Також оскаржуваний вирок апеляційного суду вже був предметом перегляду суду касаційної інстанції, за результатами якого було постановлено ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року.
Отже, оскільки із заявою про перегляд судових рішень засуджений звернувся після втрати чинності главою 33 КПК, то вказана заява не може бути предметом розгляду Верховного Суду і підлягає поверненню.
Крім того, звертаємо увагу засудженого ОСОБА_4 на те, що ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2018 року йому вже поверталася заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року на цих самих підставах.
Керуючись пунктом 1 параграфа 3 розділу 4 Закону № 2147-VIII, частиною 1 статті 5, статтею 441 КПК, Суд

постановив:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 23 вересня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року щодо нього повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3