Єдиний унікальний номер 448/1880/18
Провадження № 1-кс/448/596/18
У Х В А Л А

29.11.2018 року слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчої ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська клопотання слідчої СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000653 від 26.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, погоджене із прокурором Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ Мостиського ВП Яворівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000653 від 26.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, звернулася до суду із зазначеним клопотанням, покликаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.08.2018р. в МАПП «Шегині» працівниками прикордонної служби затримано транспортний засіб автомобіль марки «MAZDA», реєстр.номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді підрозділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУ НП у Львівській області автомобіль марки «MAZDA», реєстр.номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , значиться у розшуку ГС Інтерполу, країна ініціатор Чилі.

Вказує, що 26.11.2018р. відомості за вказаним вище фактом внесено до ЄРДР за №0000653 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України. Цього ж дня автомобіль марки «MAZDA», реєстр.номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Просить накласти арешт на вищевказане майно: автомобіль марки «MAZDA», реєстр.номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , зокрема з метою забезпечення збереження речового доказу.

Слідча в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання та просить його задовольнити.

Представником власника майна ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 подано заперечення щодо клопотання слідчого про накладення арешту, яке мотивоване тим, що слідчим не враховано, що автомобіль марки «MAZDA 626», реєстр.номер НОМЕР_1 , не є доказом та предметом кримінального правопорушення; за номером моделі, а також номером двигуна викрадений автомобіль не відповідає офіційним (достовірним) даним виробника; автомобіль марки «MAZDA GF 626» (реєстр.номер НОМЕР_1 ) та викрадений автомобіль марки «MAZDA GLX 2.0» являються різними транспортними засобами; згідно представлених документів вказаний автомобіль не лише у 2011р., а й взагалі ніколи не перебував в Чилі; з моменту першої реєстрації в Україні у 2002р. цей автомобіль ніколи не вибував з володіння-власників громадян України та не міг бути викрадений за межами України; будь-яка необхідність в арешті цього майна та ризики відсутні, зважаючи на неприпустимість безпідставного позбавлення ОСОБА_5 прав на володіння та користування майном; при затриманні належного ОСОБА_5 автомобіля у серпні 2018р. на підставі протоколу огляду та затримання транспортного засобу допущено істотних порушень КПК України; зазначений транспортний засіб більше трьох місяців незаконно утримується Мостиським відділенням поліції.

Заслухавши в судовому засіданні думку слідчої щодо необхідності задоволення заявленого клопотання, проаналізувавши документи та матеріали, якими слідча обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Із матеріалів досудового розслідування слідує, що 10.08.2018р. у міжнародному автомобільному пункті пропуску «Шегині» працівниками прикордонної служби було затримано транспортний засіб автомобіль марки «MAZDA», реєстр.номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 під керуванням водія громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником вказаного автомобіля є ОСОБА_5 .

Згідно відповіді підрозділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП у Львівській області автомобіль марки «MAZDA», реєстр.номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 перебуває у розшуку ГС Інтерполу як викрадений 25.11.2011р., країна ініціатор Чилі.

Постановою слідчої ОСОБА_3 від 26.11.2018р. вказаний автомобіль визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження №0000653 та постановлено залишити такий на зберіганні на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області.

Як вбачається із заявленого клопотання про арешт майна, таке мотивоване виключно фактом перебування автомобіля у розшуку і потребами досудового розслідування, зокрема метою забезпечення збереження речового доказу .

Однак, відповідно до п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя суд повинен враховувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження і наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_5 вказав, що зазначений автомобіль придбаний його родичем ще у 2005р. та офіційно поставлений на облік. У 2016р. даний автомобіль придбав саме він ( ОСОБА_5 ) та перереєстрував такий в органах МРЕО. При цьому жодних зауважень від офіційних державних органів з приводу автомобіля не було.

Аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів свідчить про те, що підозри у кримінальному провадженні №0000653 нікому не пред`явлено.

Також у клопотанні слідчим не зазначено, чи питання збереження речового доказу у виді автомобіля потребує такого виду обтяження, як накладення на нього арешту при можливості досягнення цієї мети шляхом передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Слідчим суддею враховується співрозмірність між негативними наслідками, що настануть для ОСОБА_5 у зв`язку з арештом автомобіля, на який ним оформлено право власності, та завданнями кримінального судочинства, а саме враховується розумний баланс між забезпеченням інтересів, задля яких застосовується арешт майна, з метою сприяння у розслідуванні кримінального правопорушення та притягнення винних до відповідальності, а також забезпеченням інтересів інших осіб, недопущення необґрунтованого порушення прав та свобод.

Також, враховуються вимоги ч.3 ст.132 КПК України, відповідно до яких застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Також суд вертає увагу на те, що мета накладення арешту на майно, а саме питання збереження речового доказу у виді автомобіля може бути досягнути шляхом передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання особи його фактичного володільця.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що зазначений транспортний засіб вилучено у ОСОБА_5 на підставі оформленого протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 10.08.2018р. , і в подальшому йому не повертався.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно положень ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У протоколі №28 огляду та затримання транспортного засобу марки «MAZDA 626», реєстр.номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 від 10 серпня 2018 р. як причину затримання вказано: «значиться в обліках як викрадений».

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин і положень ст.167 КПК України, по суті відбулось тимчасове вилучення автомобіля у громадянина ОСОБА_5 .

Згідно вимог ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З часу ж вилучення у ОСОБА_5 транспортного засобу, 10 серпня 2018 р., і до моменту звернення слідчого до суду з клопотанням про накладення на нього арешту - 28 листопада 2018 р. - пройшло майже 3 місяці. Таким чином, строк на подання клопотання про арешт майна, визначений у ч.5 ст.171 КПК України, сплив.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також необґрунтованість та недоведеність слідчим необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, з метою недопущення необґрунтованого порушення прав та свобод третіх осіб, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання в частині накладення арешту на автомобіль марки «MAZDA», реєстр.номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчої СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000653 від 26.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, погодженого із прокурором Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову в арешті може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівської апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала набрала законної сили «___» ______________ 20__ р.

Слідчий суддя ОСОБА_1