621/1520/18 1-кп/621/58/19
У Х В А Л А

16 січня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднані в одне кримінальні провадження №0000259, №0000393 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиман Зміївського району Харківської області, є громадянином України, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , має незакінчену вищу освіту, раніше не судимий,

у злочині, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сівероморськ Мурманської області, є громадянином України, має середню освіту, розлучений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20.07.2010 за частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; 2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 14.07.2014 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 роки, в силу статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від покарання з випробуванням на строк 1 рік; 3) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.08.2014 за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України, із застосуванням частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України, до позбавлення волі на строк 2 роки, в силу статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від покарання з випробуванням на строк 1 рік; 4) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 06.07.2017 за сукупністю злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України, та за сукупністю вироків до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, 12.01.2018 звільнений на підставі ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 19.12.2017 в силу пункту "в" статті 1 Закону України Про амністію у 2016 році",

у злочині, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акта №0000259 від 20.06.2018 ОСОБА_7 та ОСОБА_4 обвинувачуються у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло та інше сховище, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин: 31 березня 2018 року близько 10:00 години в с. Лиман Зміївського району Харківської області ОСОБА_7 та ОСОБА_4 прийшли до належного ОСОБА_8 домоволодіння АДРЕСА_2 , де маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_4 і повторно, шляхом пошкодження замка вхідних дверей, проникли до приміщення житлового будинку, звідки таємно викрали холодильник "Саратов", вартістю 1530 грн. 00 к., чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 31 березня 2018 року близько 13:00 години в с. Лиман Зміївського району Харківської області ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебували по АДРЕСА_3 , де у них виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, прийшли до домоволодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 , по АДРЕСА_1 , де через незачинені двері проникли на територію подвір`я, звідки повторно таємно викрали холодильник ТМ "Nord standart ДХ-245", б/в, вартістю 1250 грн. 00 к., чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Згідно обвинувального акта №0000393 від 29.09.2018 ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло та інше сховище, вчиненому повторно, за наступних обставин: 12 травня 2018 року близько 06:00 години в с. Лиман Зміївського району Харківської області ОСОБА_4 перебував по вул. Станційній, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_4 прийшов до належного ОСОБА_10 домоволодіння АДРЕСА_1 , де через вхідну хвіртку металевих воріт проник на територію домоволодіння, та через незачинені вхідні двері проник до приміщення будинку, звідки повторно таємно викрав корпус газової плити, непридатної до використання, та фрагменти металевої пічної плити, які переніс неподалік вул. Станційної. Продовжуючи реалізовувати зазначений умисел, ОСОБА_4 знову повернувся до вищевказаного домоволодіння, та перебуваючи на території подвір`я, шляхом демонтажу, викрав створку металевих воріт кустарного виробництва, загальна вага виробів з металу склала 153 кг 100 г, вартістю 765 грн. 50 к., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 19 червня 2018 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківська установа виконання покарань (№ 27)" на строк до 17 серпня 2018 року, з визначенням розміру застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який в подальшому був тричі продовжений, і на даний час його дію встановлено до 21 січня 2019 року.

Судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився в судове засідання, що є підставою для відкладення судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , яке мотивоване тим, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_4 , на думку прокурора, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора мотивуючи поганим станом здоров`я та відсутністю в умовах СІЗО належної медичної допомоги. Просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, зобов`язався прибувати до суду за першим викликом.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання прокурора, просила розглянути можливість пом`якшення запобіжного заходу, зокрема і на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 просила вирішити клопотання з урахуванням доводів адвоката ОСОБА_6 .

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 судом було враховано ризики вчинення нових злочинів, а також переховування від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово судимий за злочини проти власності, передбачені частиною 1 статті 186, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, востаннє у 2017 році був засуджений до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Після звільнення від відбування покарання на підставі пункту в) статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" знову обвинувачується у двох епізодах злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, що вказує на високий ризик вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2018 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_4 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України об`єднане в одне провадження з кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 у злочині, передбаченому частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, яке надійшло в провадження суду 01.10.2018.

Крім того, в проваджені Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000547 від 21.03.2018, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

Відомості щодо минулих судимостей, наявність обвинувачення в рамках двох кримінальних проваджень, які розглядаються судом, та підозри у вчиненні злочину в іншому кримінальному провадженні, вказують на актуальність ризиків вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, вказує на наявність ризику переховування від суду.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу та на час продовження його строку не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в пункті 35 рішення Європейського суду з справ людини у справі "Летельє проти Франції".

За таких обставин клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню, що не перешкоджає стороні захисту звернутися з клопотанням про зміну запобіжного заходу за наявності обставин, які вказують про зниження чи припинення ризиків, що є підставою для тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до частини 3 статті 183, пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, майнового та сімейного стану обвинуваченого, суд визначає заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 96050 грн. 00 к.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 197, 199, 201, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 16 березня 2019 року.

Визначити розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 96050 (дев`яносто шість тисяч п`ятдесят) грн. 00 к., яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із с. Лиман Зміївського району Харківської області без дозволу суду; повідомляти суд про своє фактичне місце проживання та засоби зв`язку; прибувати за викликом до суду.

У разі невиконання обов`язків ОСОБА_4 застава звертається в дохід Державного бюджету України та може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1