Дата документу 17.01.2019 Справа№ 314/4503/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/117/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/4503/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.2 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001099, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Дружківка, Донецька область, громадянки України, освіта загальна середня, заміжньої, яка на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: село Тернівка, Вільнянський район, Запорізька область, громадянина України, освіта загальна середня, одруженого, який на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 06.10.2017 року, в денний час доби, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою, прийшли до території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_12 , де з огорожі таємно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб викрали металевий хвилястий лист розміром 5 м на 1,2 м, товщиною металу 3 мл, який згідно експертного висновку № ОИ-974/1 від 30.10.2017 року Запорізької торгово-промислової палати має залишкову вартість 1289,52 грн. Після цього, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 покинули місце злочину разом з викраденим майном, яким у подальшому розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 своїми злочинними діями завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1289,52 грн.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_9 , не оспорюючи обставини кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченої, вважає, що вирок відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Так, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої та другої групи. З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, суд першої інстанції, застосовуючи до ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню (ст. 61 КК України). Крім цього, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні злочину середнього ступеню тяжкості, ніде не працює, характеризується негативно, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 185 КК України, більш доцільним, на думку апелянта, буде призначення покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком.

На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та прохала її задовольнити; обвинувачену ОСОБА_7 , зокрема і в останньому слові, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_8 , який також не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Вирок в частині засудження ОСОБА_8 в апеляційному порядку не оскаржується, тому в цій частині вирок суду першої інстанції не переглядається.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів не досліджує вирок в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації її дій.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується, у тому числі, до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років. Судом під час розгляду провадження було встановлено, що обвинувачена має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок таким, що не відповідає вимогам кримінального закону в частині призначеного покарання.

Відповідно до обставин провадження, колегія суддів при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштована, заміжня, на утриманні має малолітню доньку, за місцем проживання характеризується негативно, та вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі.

В той же час, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню, і покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 1 рік, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових злочинів, відповідно до обставин провадження і даних про її особу, встановлених судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

з а с у д и л а:

апеляційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 січня 2018 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 протягом строку випробування обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржений учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4