Ухвала
14 травня 2019 р.

м. Київ
Справа № 204/5410/16-к
Провадження № 51-2215 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2017 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на відповідність ст. 427 КПК України встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з урахуванням визначених у ст. 438 КПК України підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак захисником вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Зокрема, захисник, окрім іншого, оспорює невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту досудового слідства і судового розгляду та правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Також захисник, вказуючи на неповноту судового розгляду та необхідність виклику до суду свідка ОСОБА_6 , не обґрунтовує, яким чином зазначене перешкодило чи могло перешкодити судам першої та апеляційної інстанцій ухвалити законні та обґрунтовані рішення з огляду на положення ст. ст. 438 і 370 КПК України.
Крім того, захисник ОСОБА_4 , наголошуючи на тому, що повноваження захисника ОСОБА_7 , який діяв в інтересах ОСОБА_5 , закінчилися в грудні 2018 року, не вказує, яким чином закінчення терміну дії договору позначилося на забезпеченні права засудженого на захист та ухваленні апеляційним судом законного й обґрунтованого рішення з огляду на фактичну участь захисника ОСОБА_7 в апеляційному розгляді (що убачається з копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду).
Оскільки касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено строк для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2017 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3