Справа № 206/689/19
Провадження № 1-кс/206/165/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро розгляду заяви судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, суд -
В С Т А Н О В И В:
05.02.2019 року надійшла заява судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська заява про самовідвід, яка мотивована тим, що в провадженні судді ОСОБА_3 перебувало кримінальне провадження під № 0001330, внесене до ЄРДР 27.09.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Під час розгляду прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 було змінено обвинувачення відносно ОСОБА_5 на ч. 1 ст. 119 КК України на підставі показів свідка ОСОБА_4 .

В подальшому відносно останньої, на підставі наданих нею в ході судового розгляду показів у вказаному кримінальному провадженні, прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 були внесені відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 384 КК України, яке надійшло до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, де за допомогою автоматизованої системі документообігу суду, було передано до розгляду судді ОСОБА_3 . Ухвалою суду від 01.02.2019 року по справі призначено у підготовче судове засідання. Заявник зазначає, що оскільки нею було прийнято рішення по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 , якого було засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України на підставі показів свідка ОСОБА_4 та необхідності на теперішній час сформулювати думку, що ґрунтується на основі досліджених матеріалів справи, всебічному та повному з`ясуванні всіх фактичних обставин, а саме допиту свідків (один з

яких є свідок ОСОБА_4 ), об`єктивній оцінінці доказів, які мали юридичне

значення при ухваленні обвинувального вироку, для уникнення прийняття упередженого рішення у кримінальному провадженні, оскільки подальший розгляд заявником суддею ОСОБА_3 кримінального провадження, відносно ОСОБА_4 може поставити під-сумнів законність дій судді і неупередженість суду, у зв`язку з чим головуючий суддя Поштаренко заявила собі самовідвід.

Заявник, прокурор ОСОБА_6 яка надала до суду заяву, відповідно до якої просить провести розгляд заяви за її відсутності, обвинувачена ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені згідно чинного законодавства, з урахуванням положень ст. 81 КПК України, судом визнано можливим розгляд заяви про самовідвід проводити за відсутності учасників провадження.
Розглянувши заяву про самовідвід, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Отже, статтею 75 КПК України, встановлений вичерпний перелік обставин (підстав) для відводу (самовідводу) судді.
Пунктом 4 частини 1статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).
Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків, під час розгляду цивільних та кримінальних справ.
З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, а саме рішення від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України», в якому зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.
Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.
Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості суддів розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 22.04.1994 року у справі «Сайрава до Карвальо», судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду. Будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності судді під час розгляду справи має визначатися для цілей, передбачених п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя неупередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення «Фей проти Австрії» від 24.02.1993 року, серія А, №255, с.12, п.п.27,28 і 30 та «Веттштайн проти Швейцарії», заява №3395/96, п.42 ЄСПЛ 200-ХІІ).
Із урахуванням наведених вище вимог закону та наявності обставин, викладених у заяві про самовідвід, суд вважає, що з метою недопущення виникнення будь-яких сумнівів щодо неупередженості, безсторонності та об`єктивності судді при розгляді кримінального провадження та прийняття законного судового рішення, заява про самовідвід судді ОСОБА_3 від 05.02.2019 року, підлягає задоволенню.
Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами ст.ст. 1, 8, 9, 35 ч. 3, 75, 80-82, 369, 371, 372 КПК України, Конституцією України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України задовольнити.
Матеріали кримінального провадження № 0001230 від 28.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.384 КК України, справа № 206/689/19; провадження 1-кп/206/165/19 передати до канцелярії суду для подальшого розподілу відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1