Ухвала

Іменем України
04 лютого 2019 року

м. Київ
Справа № 623/5239/15-к
Провадження № 51 447 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу директора ТОВ «Ізюмтелеком» ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 листопада 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 січня 2019 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 листопада 2018 року, залишеною без зміни ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 січня 2019 року, скаргу представника юридичної особи - директора ТОВ «Ізюмтелеком» ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2015 року за № 0003045 за ознаками злочину, передбаченого ст. 176 ч. 1 КК України, залишено без задоволення.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку ухвали слідчого судді та ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).
Відповідно до ст. 424 ч. 4 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Обмеження права на касаційне оскарження ухвали слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку та ухвали апеляційного суду за результатом такого перегляду визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом. Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Згідно зі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані ухвала слідчого судді та ухвала апеляційного суду не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції відповідно до ст. 424 ч. 4 КПК України, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити директору ТОВ «Ізюмтелеком» ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою наухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13 листопада 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 січня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3