КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 31 січня 2019 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Ставищенського районного суду Київської області від 26 листопада 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ставище Ставищенського району Київської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, не працює, не одружений, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -
за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ставищенського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Ставищенського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів, тобто до 23 січня 2019 року включно, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_6 та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення та покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_6 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинив загибель двох неповнолітніх осіб.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 до неї, та просять скасувати ухвалу слідчого судді Ставищенського районного суду Київської області від 26 листопада 2018 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається про те, що слідчим суддею не звернуто уваги на те, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає вимог ст. 184 КПК України, а саме: клопотання слідчого та матеріали досудового розслідування, не містять жодного посилання на конкретні обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КПК України; клопотання слідчого містить лише формальне посилання на можливість виникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не містить посилань на конкретні обставини, що свідчать про їх існування; не містить обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. За таких обставин, на переконання захисника слідчий суддя повинен був відмовити у застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .
Також, автор апеляційної скарги звертає увагу на те, що ОСОБА_6 за відсутності будь-якого запобіжного заходу, за відсутності будь-яких обмежень для того, щоб переховуватись від органу досудового розслідування, навіть після отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та усвідомлення тяжкості імовірного покарання, що йому загрожує, не вчиняв жодних дій спрямованих на переховування від органу досудового розслідування, своєчасно з`являвся до слідчого та суду за викликом. Та обставина, що підозрюваний вільно виїздив за межі України, так само як і повертався, користуючись своїм правом, як громадянина України, також не може свідчити про намір останнього переховуватись від органу досудового розслідування. При цьому, за наявності встановлених законом обмежень, передбачених п.п. 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, підозрюваний не покидатиме територію України, однак для цього відсутня потреба у триманні його під вартою. Також, в апеляційній скарзі зазначається проте, що підозрюваний не маючи будь-яких встановлених законом обмежень не намагався вчинити будь-який вплив на свідків, протилежне жодним чином не доведено органом досудового розслідування та доказами у провадженні. При цьому, захисник звертає увагу на те, що слідчий суддя безпідставно зазначив про ризик можливості здійснення підозрюваним незаконного впливу на потерпілих, оскільки у клопотанні слідчого відсутнє посилання на такий ризик, та останнім не надавалося жодних доказів на його підтвердження, і питання існування зазначеного ризику під час розгляду клопотання не піднімалося.
На переконання захисника, головними підставами для застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу стали тяжкість кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_6 та тяжкість покарання, що йому загрожує. Однак, такий висновок слідчого судді суперечить практиці Європейського суду з прав людини, оскільки сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також, наголошує на тому, що слідчий суддя роблячи висновок про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 не взяв до уваги факт проведення досудового розслідування з істотним порушенням права підозрюваного на захист та його однобічність, у зв`язку з відсутністю у підозрюваного можливості брати у ньому участь.
Звертається в апеляційній скарзі і увага на наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, зважаючи на те, що останній знаючи про те, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за фактом дорожньо-транспротної пригоди за його участі, яке триває вже понад два роки. Постійно проживає та працює на території с. Розкішна Ставищенського району Київської області, за місцем проживання мешкає з батьками та сестрою, за місцем роботи характеризується позитивно.
Крім того, захисник зазначає, що слідчий суддя в порушення вимог ст. 178 КПК України, окрім тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний та тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не оцінив інших обставин, а саме те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, у вчиненні інших кримінальних правопорушень не підозрюється, запобіжні заходи раніше до нього не застосовувались, кримінальне правопорушення у вчиненні якого його підозрюють за формою вини є таким, що вчинене з необережності, постійно проживає на території с. Розкішна Ставищенського району Київської області, працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, ніколи не вчиняв дій, що можуть прямо або опосередковано вказувати на його наміри чи спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, захисник звертає увагу, що підозрюваний після події дорожньо-транспортної пригоди робив усе від нього залежне аби виправити, завдані ним суспільно-небезпечні наслідки, зокрема не намагався уникнути відповідальності залишивши місце ДТП, викликав невідкладну медичну допомогу, надавав матеріальну допомогу батькам потерпілого ОСОБА_10 на його лікування до тих під поки цю допомогу приймали. При цьому, батьки потерпілої ОСОБА_11 не зважаючи на непоодинокі пропозиції надавати будь-яку допомогу, категорично від неї відмовились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Ставищенським відділенням поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 24 серпня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000241, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
23 листопада 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у тому, що він своїми протиправними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України.
26 листопада 2018 року старший слідчий СВ Ставищенського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Ставищенського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Ставищенського районного суду Київської області від 26 листопада 2018 року з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Ставищенського районного суду Київської області від 26 листопада 2018 року, вказане клопотання слідчого було задоволено частково, зокрема застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим і погоджується з ним, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також інші дані про особу ОСОБА_6 , в їх сукупності.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив про обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірним причетність ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим та прокурором, всупереч доводам підозрюваного доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При тому, слідчим суддею в достатній мірі було вивчено питання щодо застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, однак за результатами його вивчення не було встановлено достатніх для цього підстав.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Дані, на які посилаються захисники, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Доводи захисників щодо наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, та те, що останній надавав матеріальну допомогу батькам потерпілого ОСОБА_10 , та пропонував допомогу батькам потерпілої ОСОБА_11 , - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисники просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не виявлено і не вбачаються такі зі змісту апеляційної скарги.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу, застосував запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ставищенського районного суду Київської області від 26 листопада 2018 року, якоюзадоволено клопотання старшого слідчого СВ Ставищенського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Ставищенського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 січня 2019 року включно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/718/2019 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1