Провадження № 11-сс/4820/61/19
Справа № 678/1597/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі:головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю : прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження № 0000458 від 22 грудня 2018 року за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року клопотання старшого слідчого першого відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області задоволено частково.

Накладено арешт на вилучені у ОСОБА_7 : свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_1 » на автомобіль «Audi A-4», д.н.з « НОМЕР_2 » червоного кольору, 2001 р.в., номер кузова НОМЕР_3 ; ключ від автомобіля «Audi A-4», д.н.з. « НОМЕР_2 », який залишено в кімнаті зберігання речових доказів Летичівського ВП за адресою: вул. І.Франка, 20, смт. Летичів; автомобіль «Audi A-4», д.н.з. « НОМЕР_2 », червоного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , який залишено на зберіганні на майданчику зберігання транспортних засобів Летичівського ВП за адресою: вул. І.Франка, 20, смт. Летичів.

Ухвалу допущено до негайного виконання.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що з метою збереження речових доказів, запобігання можливого їх знищення, пошкодження та приховування і в подальшому можливості проведення необхідних експертиз, які будуть мати важливе значення для розслідування кримінального провадження та розгляду провадження в суді, слід накласти арешт на вищевказане майно.

Непогоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання в частині арешту на майно, а саме: автомобіля «Audi A-4», номер кузова НОМЕР_4 , відмовити і зобов`язати слідчого 1 відділення СВ ОСОБА_8 повернути його.

Вважає, що ухвала винесена із порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Всупереч вимогам закону, його не було повідомлено про розгляд вказаного клопотання.

Слідчим, в порушення вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання подано до суду із недотриманням строків.

Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна є необґрунтованим, оскільки у ньому відсутні відомості про особу підозрюваного чи обвинуваченого.

Всупереч матеріалам кримінального провадження, у клопотанні про накладення арешту на майно неправильно зазначені підстави та критерії у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на майно.

Необґрунтованим є висновок суду про накладення арешту на автомобіль, оскільки такий не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України.

Разом з тим, судом було розглянуто клопотання без документів, що підтверджують право власності на майно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ОСОБА_7 , який підтримує апеляційну скаргу, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до чинного законодавства, строк на оскарження ухвали слід рахувати з моменту, коли особа дізналася про порушення своїх прав, а не з моменту прийняття процесуального рішення.

Згідно ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом 5 днів з дня її оголошення.

Як зазначає ОСОБА_7 , про прийняття рішення слідчим суддею йому стало відомо лише 4 лютого 2019 року. Належних доказів які б підтверджували протилежне суду не надано, не встановлено таких і в апеляційному суді.

Внаслідок вказаних обставин та враховуючи те, що рішення про арешт майна слідчим суддею прийняте 26 грудня 2018 року у відсутності власника, а йому про прийняте рішення стало відомо лише 4 лютого 2019 року, колегія суддів вважає, що саме з цього періоду слід рахувати строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Отже, останнім днем подачі апеляційної скарги було 9 лютого 2019 року.

ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга 7 лютого 2019 року.

За таких обставин, апелянт не пропустив встановлені законом строки на оскарження ухвали слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року.

Що стосується прийнятого по сутті клопотання судового рішення, то апеляційний суд прийшов до висновку про те, що слідчим суддею не в повній мірі враховані положення ст.ст. 170 - 173 КПК України.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, старшим слідчим 1-го відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000458, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 грудня 2018 року близько 16 години, під час патрулювання у складі екіпажу «Сапфір 503», за адресою: Хмельницька область, Летичівський район, автомобільна дорога М-12 «Стрий-Знам`янка», 316 км. + 700м., в напрямку м. Вінниця, було зупинено автомобіль «Audi A-4» червоного кольору, на якому було встановлено державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_7 , який під час перевірки документів пред`явив працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_1 , видане на його ім`я. У процесі проведення перевірки вказаного свідоцтва виявлено можливі ознаки підробки, оскільки за вищевказаним номерним знаком зареєстрований інший транспортний засіб.
Тому, старший слідчий 1-го відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Летичівського відділу Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про арешт вищевказаного майна з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Вирішуючи питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: на належний ОСОБА_7 автомобіль марки «Audi A-4», державний номерний знак НОМЕР_2 , слідчий суддя правильно виходив з того, що з метою збереження речових доказів, запобігання можливого їх знищення, пошкодження та приховування і в подальшому можливості проведення необхідних експертиз, які будуть мати важливе значення для розслідування кримінального провадження та розгляду провадження в суді, є достатньо правових підстав для накладення на нього арешту.
Разом з тим, накладаючи арешт на вказаний автомобіль, слідчий суддя не визначився із способом такого накладення, а саме: шляхом заборони чи обмеження розпоряджатись або користуватись цим транспортним засобом, оскільки це має суттєве значення для виконання даної ухвали.
Враховуючи, що слідчий суддя жодного рішення щодо способу накладення арешту на майно не прийняв, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням своєї ухвали.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом були порушені норми процесуального права, оскільки ОСОБА_7 не повідомлено про розгляд вказаного клопотання є безпідставним.

Так, як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції було повідомлено останнього про розгляд вказаного клопотання, що підтверджується довідкою, виданою секретарем судового засідання 26 грудня 2018 року.

А тому, суд першої інстанції правильно, на виконання вимог ст. 172 КПК, з дотриманням строків розгляду даної справи, вживши всі заходи для його повідомлення, здійснив судовий розгляд у відсутність ОСОБА_7 .

Посилання на те, що слідчим, в порушення вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання було подано із порушенням строків, на увагу суду не заслуговують, оскільки не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема протоколу огляду місця події від 22 грудня 2018 року, під час якого було виявлено та вилучено майно, на яке накладено арешт, вказана слідча дія тривала до 21 год. 00 хв., тобто припинилась після закінчення робочого дня. Наступним днем була неділя (23.12.2018 року), що підтверджується календарем за 2018 рік, який відповідно до ч. 2 ст. 67 КЗпП України є загальним вихідним днем. Робочий день 24 грудня 2018 року (понеділок) перенесено для відпрацювання на 22 грудня 2018 року, в порядку та на умовах, визначених законодавством, а 25 грудня 2018 року (вівторок) був офіційним вихідним днем, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів від 11.01.2018 року,
Отже, наступним робочим днем після вилучення автомобіля була середа 26 грудня 2018 року, коли, виконуючи вимоги закону, старший слідчий 1-го відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 і звернувся до суду із клопотанням про його арешт.

Твердження про те, що клопотання є необґрунтованим, оскільки у ньому відсутні відомості про особу підозрюваного чи обвинуваченого, апеляційний суд до уваги не приймає.

Так, звертаючись до суду з клопотанням слідчий зазначив, що автомобіль був вилучений у ОСОБА_7 .

Доводи про те, що у клопотанні неправильно зазначені підстави та критерії, у зв`язку із якими потрібно накласти арешт на майно та не долучено документів, що підтверджують право власності на арештоване майно, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Так, у клопотанні про арешт майна слідчий зазначив, що з метою збереження речових доказів, запобігання можливого їх знищення, пошкодження та приховування і в подальшому можливості проведення необхідних експертиз, які будуть мати важливе значення для розслідування кримінального провадження та розгляду провадження в суді, необхідно накласти арешт на вилучене майно.
Що стосується документів на право власності, то такі були долучені слідчим до клопотання, а саме: свідоцтво про реєстрацію автомобіля Audi A-4, д.н.з. НОМЕР_5 від 20.03.2012 року.

Посилання ОСОБА_7 на те, що висновок суду про накладення арешту на автомобіль є необґрунтованим, так як транспортний засіб не є предметом вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, є безпідставними, оскільки незалежно від вказаного, автомобіль є річчю джерелом підвищеної небезпеки щодо якого державою встановлений певний порядок його реєстрації. Натомість, з урахуванням обґрунтованої підозри, ОСОБА_7 ставиться у вину його порушення через використання завідомо підробленого свідоцтва про таку.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року, якою накладено арешт на вилучені у ОСОБА_7 : свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_1 » на автомобіль «Audi A-4», д.н.з « НОМЕР_2 » червоного кольору, 2001 р.в., номер кузова НОМЕР_3 ; ключ від автомобіля «Audi A-4», д.н.з. « НОМЕР_2 »; автомобіль «Audi A-4», д.н.з. « НОМЕР_2 », червоного кольору, номер кузова НОМЕР_3 .

Постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_1 » на автомобіль «Audi A-4», д.н.з « НОМЕР_2 » червоного кольору, 2001 р.в., номер кузова НОМЕР_3 ; ключ від автомобіля «Audi A-4», д.н.з. « НОМЕР_2 » та автомобіль «Audi A-4», д.н.з. « НОМЕР_2 », червоного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , що було вилучено у ОСОБА_7 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4