КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 27 лютого 2019 року апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українець, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, працює водієм групи швидкого реагування в ТОВ «ВенБест», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 24 березня 2019 року, з забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21-00 год. до 07-00 год., наступної доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування відносно підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів, а тому враховуючи наведене, тяжкість кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного в їх сукупності, прийшов до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2019 року та постановити ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Зокрема, прокурор зазначає про те, що слідчим суддею належним чином не враховано існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

- можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний є уродженцем м. Києва, офіційно неодружений, та нікого не утримує;
- можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи те, що досудове розслідування не завершено, та не знайдено всіх речових доказів, які б мали значення для провадження;
- можливість незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних, для того, щоб вони змінили покази, надані ними, оскільки, підозрюваний ОСОБА_6 , вчинив злочин пов`язаний з насильством, і основним доказом у справі являються показання свідків та потерпілих;
- можливість вчиняти і інші кримінальні правопорушення, оскільки вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення, пов`язане з насильством.
Також прокурор вважає, що слідчий суддя належним чином не оцінив ступінь порушення цінностей у кримінальному провадженні, не співставив існуючі ризики, характер кримінального правопорушення, а саме його тяжкість, з реальною можливістю забезпечити запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту у тому, що ОСОБА_6 не порушуватиме процесуальних обов`язків. Разом з тим, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навпаки забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник посилаючись на законність оскаржуваного рішення, і безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги, просить відмовити у її задоволенні та залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Голосіївським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 24 січня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000497, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
25 січня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
26 січня 2019 року слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2019 року у задоволенні вказаного клопотання слідчого було відмовлено та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 24 березня 2019 року, з забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21-00 год. до 07-00 год., наступної доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, не встановлено підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 , оскільки органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, та правильно встановлено слідчим суддею районного суду, органами досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, те, що підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки жодних переконливих доказів на підтвердження даних твердження стороною обвинувачення надано не було. Такий висновок слідчого судді не спростовують і доводи викладенні в апеляційній скарзі прокурора, в якій фактично міститься перелік ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний має постійне місце проживання в місті Києві, не одружений, працює на посаді слюсаря-ремонтника в КП «КУП «Олександрівкажитлобудсервіс», раніше не судимий, позитивно характеризується та має постійний дохід.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, враховуючи усі обставини у їх сукупності, підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу, ніж домашній арешт в певний період доби, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу в їх сукупності, обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, до 24 березня 2019 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/1273/2019 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1