Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/558/19
Провадження № 1-в/553/194/2019
У Х В А Л А
Іменем України

01.04.2019 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії - ОСОБА_4 ,
засудженого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування амністії, -

В С Т А Н О В И В :
У березні 2019 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році" на підставі п. "є" ст. 1 Закону , оскільки має матір 1949 року народження та до закінчення строку покарання йому залишилось менше одного року.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник ПВК № 64 та прокурор проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 заперечували, посилаючись на безпідставність.

При вирішенні клопотання засудженого суд враховує наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.10.2015 року засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу в сумі 1700 грн.

Ухвалою суду від 16 травня 2016 року покарання у вигляді штрафу замінено покаранням у вигляді 100 годин громадських робіт.

Після ухвалення вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.07.2016 року, але до повного відбуття призначеного судом покарання, у період з липня 2015 року по квітень 2016 року ОСОБА_5 вчинив ряд тяжких умисних злочинів.
Згідно з вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.07.2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України, до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна та 100 годин громадських робіт. Строк покарання вирішено рахувати з 06.07.2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17 жовтня 2016 року вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.07.2016 року щодо ОСОБА_5 скасовано та призначено новий розгляд у тому ж суді першої інстанції у іншому складі суду. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено попередній до проведення судом першої інстанції підготовчого судового засідання, але не більше ніж на 60 днів.

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.09.2017 року ОСОБА_5 визнаний невинуватим та виправданий за ч. 2 ст. 289 КК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено саме обвинуваченим. Засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст.ст. 71, 72 КК України, до 5 років 10 днів позбавлення волі. До вступу вироку в законну сили залишено ОСОБА_5 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк покарання вирішено рахувати з моменту обрання відносно нього запобіжного заходу, а саме з 06.07.2016 року. Згідно ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 06.07.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.09.2017 року щодо ОСОБА_5 залишений без змін.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія - це повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року вступив в силу Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.

Згідно ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, підлягають особа, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом; в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР; є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 , в тому числі заяви засудженого на ім`я начальника Державної установи "Полтавської виправної колонії № 64" від 13.06.2018 року, він має матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В судовому засіданні засуджений пояснив, що мати фактично народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , в цьому 2019 році їй виповнилось 70 років.

Відтак, очевидно, що мати засудженого на день набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році", тобто станом на 07 вересня 2017 року, не досягла 70-річного віку.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

В ст. 4 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 в даний час засуджений та відбуває покарання в тому числі за вчинення тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, станом на день набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році" відбув менше половини призначеного судом покарання, до нього не може бути застосована ст. 4 даного Закону.

Стаття 8 Закону України "Про амністію у 2016 році", на яку послався засуджений в судовому засіданні, не може бути застосована, оскільки регулює питання застосування амністії до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі, тоді як очевидно, що ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_5 відбуває покарання за злочини, вчинені ним до відбуття покарання за попереднім вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.10.2015 року.

За змістом положень п. "а" ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до амністії до ОСОБА_5 та вважає заяву засудженого такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування амністії відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1