пр. № 1-кс/759/2025/19
ун. № 759/5992/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000551, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.03.2019 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно вилучене 27.03.2019 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; посвідчення водія № НОМЕР_2 виданого на ім`я « ОСОБА_6 »; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_5 ); порошкоподібна речовина білого кольору у фользі; грошові кошти в сумі 2700 грн. (дві тисячі сімсот гривень); мобільний телефон «Хіомі 5Х», IMEI № НОМЕР_6 , IMEI № НОМЕР_7 , з Сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_8 .

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у не встановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_9 , посягаючи на фізичну свободу та особисту недоторканість особи та суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел на вчинення незаконних дій, об`єктом яких є людина, а саме вербування жінок для подальшого їх переміщення через державний кордон України з метою сексуальної експлуатації та отримання за це матеріальної винагороди, спланувавши наперед свої дії, вступила у злочинну змову із ОСОБА_4 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, які знаходяться на території Турецької Республіки, з якими розподілили злочинні ролі, спрямовані на незаконне збагачення.

Будучи у злочинному зговорі, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 діючи відповідно до раніше розподілених злочинних ролей, умисно, з корисливих спонукань, з метою вербування осіб жіночої статі, розміщували на сайтах всесвітньої мережі Інтернет оголошення щодо працевлаштування жінок на високооплачувані роботи на території іноземних держав.

В подальшому, до осіб, які відреагували на вищевказані оголошення, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 застосовуючи ряд психологічних прийомів та шляхом введення в оману, використовуючи їх скрутне матеріальне становище, обіцяли за короткий проміжок часу отримати великі прибутки у разі надання ними сексуальних послуг на території інших держав. Розповідаючи про умови роботи, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 запевняли про повну безпеку при надані сексуальних послуг та спілкуванні з клієнтами, комфортні умови проживання, харчування за рахунок «роботодавця», кредитування проїзних документів та авіаквитків. Маніпулюючи уразливим станом осіб жіночої статі та їх бажанням до покращення майнового стану, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 викликали у них відчуття повної безпеки та спонукали погодитись на їх пропозицію поїхати за кордон для заняття проституції.

За надані ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами послуги, жінки повинні були розрахуватись із своїх майбутніх заробітків.

Після переправлення через державний кордон України завербованих осіб жіночої статті, невстановлені досудовим розслідуванням особи здійснювали сексуальну експлуатацію вищевказаних жінок на території Турецької Республіки.

Згідно попередньої домовленості за вербування та переміщення кожної особи, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у подальшому отримувала від невстановленої особи грошову винагороду.

Погоджуючись на умови ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , які діяли відповідно до відпрацьованої схеми, жінки відразу потрапляли до них у боргову кабалу, оскільки погоджувались їхати за кордон саме на тих умовах та за ту суму оплати своїх послуг, які їм пропонувались в Україні.

Так, на початку лютого 2018 року (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено) посягаючи на фізичну свободу та особисту недоторканість ОСОБА_10 , яка перебувала за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , та суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи узгоджено з ОСОБА_4 та іншими невстановленими особами, маючи умисел, спрямований на вчинення незаконних дій, об`єктом яких є людина, а саме її вербування для переміщення через державний кордон України з метою подальшої сексуальної експлуатації, ОСОБА_9 розпочала спілкування з останньою шляхом аудіодзвінків та надсилання текстових повідомлень через мобільний додаток «WhatsApp», представившись під псевдонімом « ОСОБА_11 ». В ході спілкування ОСОБА_9 запропонувала ОСОБА_10 високу заробітну плату за роботу обслуговуючим персоналом в Китайській Народній Республіці, на що ОСОБА_10 погодилась.

Після цього, ОСОБА_9 з`ясувала про скрутне матеріальне становище ОСОБА_10 , відсутність у неї роботи, постійного джерела доходів та боргів іншим особам. Використовуючи отриману інформацію, ОСОБА_9 діючи узгоджено з ОСОБА_4 , шляхом обману переконала ОСОБА_10 в тому, що необхідно понести фінансові затрати в сумі 3000 гривень для отримання візи, які вона нібито з легкістю відпрацює на запропонованій їй роботі, знаючи, що для останньої це понесе додаткові боргові зобов`язання та погіршить її матеріальне становище.

За отримання візи до Китайської Народної Республіки ОСОБА_10 сплатила грошові кошти в сумі приблизно 3000 гривень, які вимушена була позичити у знайомого.

Після отримання візи та створення ще більш скрутного матеріального становища ОСОБА_10 , ОСОБА_9 повідомила, що не може відправити її на роботу до Китайської Народної Республіки, та є можливість поїхати на роботу для надання сексуальних послуг до Республіки Туреччина, надавши при цьому контактний номер телефону ОСОБА_4 .

У свою чергу, ОСОБА_4 вміло маніпулюючи бажанням ОСОБА_10 до покращення майнового стану продовжила вербувати ОСОБА_10 , з метою її подальшої сексуальної експлуатації в Турецькій Республіці.

Не маючи роботи та джерел для існування, перебуваючи у тяжкому матеріальному становищі та зважаючи на сукупність вищевказаних обставин, ОСОБА_10 погодилась на зазначену пропозицію ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

Для переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України на територію Турецької Республіки, 27.03.2019 ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_9 та невстановленими досудовим розслідуванням особами про кредитували авіаквиток на рейс №PS715 сполученням Київ (Україна) Стамбул (Турецька Республіка), запланований на 19 годину 30 хвилин 27.03.2019 з ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», адреса: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7.

27.03.2019, о 18 годині 50 хвилин, відповідно до вказівок ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_10 прибула до ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7 та використовуючи наданий квиток, пройшла реєстрацію на рейс №PS715 сполученням Київ (Україна) Стамбул (Турецька Республіка), перетнувши таким чином державний кордон України.

Після цього, протиправна діяльність ОСОБА_9 та ОСОБА_4 була припинена правоохоронними органами.

28.03.2019 ОСОБА_9 та ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюються: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці міста Херсон, українці, громадянці України, заміжній, не працюючій, зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_3 , проживаючій: АДРЕСА_4 , раніше не судимій, - 26.10.2018 ОСОБА_12 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженці міста Херсон, українці, громадянці України, заміжній, не працюючій, ніде не зареєстрованій, проживаючій: АДРЕСА_4 , раніше не судимій.

27.03.2019 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено:

1. Посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2. Посвідчення водія № НОМЕР_2 виданого на ім`я « ОСОБА_6 »;

3. Паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

4. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_5 );

5. Порошкоподібна речовина білого кольору у фользі;

6. Грошові кошти в сумі 2700 грн. (дві тисячі сімсот гривень);

7. Мобільний телефон «Хіомі 5Х», IMEI № НОМЕР_6 , IMEI № НОМЕР_7 , з Сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_8 .

Дані речі вилучено за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 .

Так, зазначений мобільний телефон та Сім-карта могли використовуватися при вчиненні кримінального правопорушення, походження та факт перебування документів за вказаною адресою не відоме, дані документи можуть знаходитись за вказаною адресою протиправно, а грошові кошти здобуті в наслідок злочиної діяльності ОСОБА_4 , у зв`язку із чим, для забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на вказані речі, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України.

В судове засідання ні прокурор ні слідчий не з`явились.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, правовою підставою для арешту майна є можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладений у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Враховуючи те, що відповідне майно має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 100, 170, 173, 236, 309, 371, 372, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000551 - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 27.03.2019 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 , а саме на:

1. Посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2. Посвідчення водія № НОМЕР_2 виданого на ім`я « ОСОБА_6 »;

3. Паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

4. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_5 );

5. Порошкоподібна речовина білого кольору у фользі;

6. Грошові кошти в сумі 2700 грн. (дві тисячі сімсот гривень);

7. Мобільний телефон «Хіомі 5Х», IMEI № НОМЕР_6 , IMEI № НОМЕР_7 , з Сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_8 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Святошинського
районного суду м. Києва ОСОБА_1