Справа № 204/8939/18
Провадження № 1-кс/204/3007/18
УХВАЛА
Іменем України

10 грудня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах заявника ОСОБА_5 , про скасування арешту майна,-

встановив:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості 10, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_5 (інд. номер НОМЕР_1 ) та зобов`язати відділ реєстрації майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради внести відповідні відомості про скасування обмеження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 10) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування клопотання зазначено, що згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2017 року, в рамках кримінального провадження № 0000175, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, було накладено арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості 10, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_5 (інд. номер НОМЕР_1 ), із забороною розпоряджатися цим майном у будь-який спосіб, та із зобов`язанням відділу реєстрації майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради внести відповідні відомості про обтяження на зазначену квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Представник заявника вважає, що перехід права власності на вказаний об`єкт нерухомості від попереднього власника до ОСОБА_5 відбувся у законний спосіб, в ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру у вчинені злочину, на даний час сплив встановлений законом термін досудового розслідування, отже відсутні підстави для подальшого збереження заходу забезпечення кримінального провадження, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним клопотанням.
В судовому засіданні адвокат клопотання підтримав, просив задовольнити.
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства на відповідність принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається судом за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.
При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, суд не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 27.10.2017 року про арешт майна, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить тимчасовий характер.
Відповідно до положень ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000175 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 101762858 від 27.10.2017 року,встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості 10, належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, номер запису про право власності 21590463, дата та час державної реєстрації 27.07.2017 року 12:47:04, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер:564, виданий 27.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , бланки НМІ № 263414; 263413.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2017 року, у зазначеному кримінальному провадженні, було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості 10, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_5 (інд. номер НОМЕР_1 ), із забороною розпоряджатися цим майном у будь-який спосіб. Відповідно до ухвали слідчого судді, накладення арешту на вказану квартиру, слідчим суддею прийнято з метою збереження речового доказу, недопущення передачі або відчуження нерухомого майна.
Досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 15.09.2017 року, питання про арешт майна вирішено ухвалою слідчого судді від 27.10.2017 року, в той час як на момент звернення власника майна до суду 04.12.2018 року, в порядку ст. 174 КПК України та розгляду слідчим суддею відповідного клопотання про скасування арешту майна жодній особі не повідомлено про підозру та не пред`явлено обвинувачення, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує права заявника.
Прокурором не зазначено, які саме конкретні обставини свідчать про те, що незастосування судом заборони користування та розпорядження вищевказаним майном призведе до його передачі або незаконного відчуження.
Зазначені обставини дають слідчому судді достатні підстави вважати, що в даному випадку порушується справедливий баланс між метою застосування арешту та правом власності на майно, а тому в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт на квартиру АДРЕСА_1 , з переліком відповідних заборон, відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2017 року на зазначене майно підлягає скасуванню, а клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 задоволенню.
Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах заявника ОСОБА_5 , про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомості 10, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_5 (інд. номер НОМЕР_1 ).
Зобов`язати відділ реєстрації майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради внести відповідні відомості про скасування обмеження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 10) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Роз`яснити ОСОБА_5 його обов`язок сприяти проведенню повного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження, утриматись від можливого перешкоджання досудовому розслідуванню шляхом приховування або відчуження зазначеного нерухомого майна.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1