ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/193/19 Справа № 200/7555/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши 06 лютого 2019 року у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 червня 2018 року, якою заяву ОСОБА_8 , про перегляд за нововиявленими обставинами, було повернуто останньому,
В С Т А Н О В И Л А:
Оскаржуваною ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року було повернуто заяву ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироків судової колегії по кримінальним справам Дніпропетровського обласного суду від 12.02.1997 року, вироку судової колегії по кримінальним справам Дніпропетровського обласного суду від 30.12.1998 року, ухвал даного суду від 27.07.2000 року та від 06.11.2000 року, скасування вироку в частини звинувачення за ч.1 ст.222 КК України, або відповідно до п.4 ч.1 ст.436 КПК України зміни вироку відносно нього й обмеження вже відбутим покаранням, звільнив від подальшого відбуття покарання.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що заява засудженого не відповідає вимогам ст.462 КПК України, оскільки в ній не зазначені саме нововиявлені обставини, передбаченої ч.2 ст. 459 КПК України, а доводи викладені заявником не є нововиявленими обставинами, що могли вплинути на судові рішення та не були відомі й не могли бути відомі суду та засудженому під час судового розгляду.
Також, взагалі не вказані обставини, які на думку заявника ОСОБА_8 є нововиявленими, для перегляду ухвал суду від 27.07.2000 року та від 06.11.2000 року про заміну покарання.
Крім того, заявник в своїй заяві посилається на необхідність перегляду вироків від 12.02.1997 року і від 30.12.1998 року та їх скасування, а також скасування вироку в частині за ч.1 ст.222 КК України. Втім, за даними вироками ОСОБА_8 також засуджений вироком від 12.02.1997 року, окрім п."а", п."г", "з" ст. 93 КК України, ще й за ч.3 ст.193 КК України та за ч.2 ст.140, ч.2 ст.17-140 КК України. Однак, будь-які обставини як нововиявлені, за даними епізодами, заява ОСОБА_8 не містить.
Також, в своїй заяві ОСОБА_8 просить скасувати зазначені вироки й ухвали суду, або відповідно до п.4 ч.1 ст.436 КПК України змінити вирок відносно нього й обмежитись вже відбутим покаранням, звільнив від подальшого відбуття покарання. Однак, така вимога про зміну судового рішення не передбачена діючим законодавством, а посилання про застосування судом до засудженого вимог ст. 436 КПК України як судом касаційної інстанції, не входить до повноважень суду під час розгляду заяв про перегляд за нововиявленими обставинами.
Крім того, заява ОСОБА_8 не містить конкретно яке саме судове рішення, він вважає за необхідне переглянути по нововиявленим обставинам.
З урахуванням наведених підстав, дана заява не відповідала вимогам ст. 462 КПК України, а тому ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2018 року дана заява була залишена без руху та ОСОБА_8 був наданий строк до 07 червня 2018 року для усунення даних недоліків. Однак, зазначені недоліки заяви, на які посилався суд при прийнятті рішення про залишення без руху заяви ОСОБА_8 , заявником не усунуті, тому відповідно до ст. 464 КПК України суд першої інстанції дійшов висновку про її повернення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду судом першої інстанції, обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги тим, що ухвала про залишення без руху його заяви надійшла до УВП №1 29.05.2018 року. 05.06.2018 року він склав та надіслав до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська заяву про усунення недоліків.
Заслухавши суддю-доповідача, думки засудженого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення даної скарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та співставивши їх з наданими матеріалами, колегія суддів приходить до наступного.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про повернення вищезазначеної заяви відповідно до ст. 464 КПК України, оскільки зазначені недоліки заяви, на які посилався суд при прийнятті рішення про залишення без руху заяви ОСОБА_8 , заявником в межах встановленого строку були не усунуті.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з таких підстав.
Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Згідно ч.3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу. Копія ухвали невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами й усіма доданими до неї матеріалами.
У відповідності до вимог ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу. Копія ухвали про залишення касаційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала касаційну скаргу.
Якщо особа усунула недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду касаційної інстанції. Протягом п`яти днів після усунення недоліків касаційної скарги чи закінчення строку, встановленого для усунення недоліків касаційної скарги, суд касаційної інстанції вирішує питання про відкриття касаційного провадження.
Частиною 3 ст. 429 КПК України визначений вичерпний перелік обставин, які можуть служити підставою для повернення касаційної скарги, яка також регламентує і порядок повернення заяв про перегляд за нововиявленими обставинами. До числа таких обставин вказаний закон відносить і випадок не усунення особою недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Як убачається з наданих матеріалів,13 квітня 2018 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від засудженого ОСОБА_8 надійшла вищевказана заява.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2018 року дану заяву засудженого ОСОБА_8 було залишено без руху з наданням заявнику строку до 07 червня 2018 року для усунення вказаних недоліків.
18 травня 2018 року копію цієї ухвали супровідним листом направлено до Вінницької установи виконання покарань №1 для вручення засудженому ОСОБА_8 .
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року було повернуто заяву ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироків судової колегії по кримінальним справам Дніпропетровського обласного суду від 12.02.1997 року, вироку судової колегії по кримінальним справам Дніпропетровського обласного суду від 30.12.1998 року, ухвал даного суду від 27.07.2000 року та від 06.11.2000 року, скасування вироку в частини звинувачення за ч.1 ст.222 КК України, або відповідно до п.4 ч.1 ст.436 КПК України зміни вироку відносно нього й обмеження вже відбутим покаранням, звільнив від подальшого відбуття покарання, як таку, щодо якої не було усунуто недоліки у встановлений строк та копію вказаної ухвали супровідним листом від 20 червня 2018 року було направлено до Вінницької установи виконання покарань №1 для вручення засудженому ОСОБА_8 .
Згідно Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально виконавчої служби України, порядок приймання скарг, заяв, клопотань та листів ув`язнених, реєстрації і направлення їх адресатам, а також оголошення авторам про результати їх розгляду здійснюються відповідно до статті 13 Закону України "Про попереднє ув`язнення".
Як видно з матеріалів справи, копію ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2018 року про залишення заяви засудженого ОСОБА_8 без руху із встановленням строку для усунення вказаних недоліків до 07 червня 2018 року було ознайомлено засудженого ОСОБА_8 05 червня 2018 року.
За викладених обставин колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції в даному випадку встановив засудженому строк для усунення недоліків всупереч нормам чинного законодавства, оскільки КПК передбачено встановлення строку, необхідного для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів саме з дня отримання особою ухвали, і суд не міг завчасно передбачати дату отримання засудженим ОСОБА_8 , який до того ж тримається в умовах слідчого ізолятора, копії судового рішення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції за викладених обставин, діючи всупереч нормам кримінального процесуального судочинства, безпідставно обмежив засудженого в його правах та доступі до правосуддя, чим порушив вимоги ст. 21 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав та свобод людини, що мало наслідком постановлення в даному випадку неправомірного рішення про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції не можна визнати обгрунтованими та вмотивованими.
Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно п.3 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
З приписів норми ч. 6 ст. 9 КПК України вбачається, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України,та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входить вказане порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ч. 1 ст. 7 КПК України, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року підлягає скасуванню, оскільки повернення скарги особі, яка її подала, з тих підстав, які наведені в оскаржуваній ухвалі, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, з направленням заяви засудженого ОСОБА_8 до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 464 КПК України.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року скасувати.
Заяву ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироків судової колегії по кримінальним справам Дніпропетровського обласного суду від 12.02.1997 року, вироку судової колегії по кримінальним справам Дніпропетровського обласного суду від 30.12.1998 року, ухвал даного суду від 27.07.2000 року та від 06.11.2000 року, скасування вироку в частини звинувачення за ч.1 ст.222 КК України, або відповідно до п.4 ч.1 ст.436 КПК України зміни вироку відносно нього й обмеження вже відбутим покаранням, звільнив від подальшого відбуття покарання направити до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 464 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4