Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/272/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2019 року.

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Новомихайлівка Долинського району Кіровоградської області, українцю, громадянину України, освіта середня, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

12 жовтня 2006 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки;

20 травня 2010 року вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 213 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк три роки три місяці зі сплатою штрафу на користь держави в сумі 1700,00 грн.;

12 серпня 2014 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років;

відмовлено у задоволенні заяви про застосування умовно - дострокового звільнення.

Кримінальне провадження розглянуто за участю

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою місцевого суду відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно - дострокового звільнення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції вказав, що засуджений не довів свого виправлення. Штраф у сумі 1700,00 грн. на користь держави за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 20.05.2010 року, ОСОБА_6 не сплатив. Підстави вважати про виправлення ОСОБА_6 сумлінною працею та перевихованням відсутні, тому заява про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просить задовольнити його заяву про застосування умовно - дострокового звільнення, відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що за час перебування у місцях позбавлення волі він має два стягнення та одинадцять заохочень. За два роки перебування в Устинівському виправному центрі порушень режиму утримання не допускав та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Також вказує, що сплатив штраф у сумі 1700,00 грн. на користь держави за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 20.05.2010 року.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Вимогами ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не сам факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Згідно із ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктами 2 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що головною умовою для прийняття рішення суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12.08.2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.03.2016 року ОСОБА_6 зараховано час попереднього ув`язнення у строк покарання з 07.02.2014 року по 25.09.2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - 7 місяців 18 днів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2017 року засудженому ОСОБА_6 замінено не відбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким на обмеження волі на строк 3 роки 5 місяців 6 днів.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 27.03.2017 року зараховано ОСОБА_6 в строк покарання час слідування під вартою до виправного центру - 2 місяці 18 днів.

Засуджений ОСОБА_6 з 10.02.2014 року відбував покарання в СІЗО м. Києва. За час перебування в слідчому ізоляторі стягнень та заохочень не мав.

З 04.11.2014 року відбував покарання у Кіровоградській ВК (№6). За час відбування покаранні 2 рази порушив порядок відбування покарання за що отримав 2 стягнення, за сумлінну працю отримав 6 заохочень.

З 07.03.2017 року відбуває покарання в Устинівському ВЦ (№37). Характеризувався позитивно. За час відбування покарання порушень встановленого режиму утримання не допускав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав 5 заохочень На профілактичні заходи індивідуально-виховного характеру реагує позитивно, робить належні висновки. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 05.02.2018 року відмовлено засудженому у застосуванні умовно - дострокового звільнення.

За змістом ст. 81 КК України, доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, судом першої інстанції правильно встановлено, що засуджений з 1994 року по 2014 рік систематично вчиняв умисні тяжкі злочини, в тому числі, проти власності, за що відбував покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому, у 2012 році засудженого було умовно-достроково звільнено від відбування покарання. Під час відбуття умовно-дострокового звільнення, останній 12 серпня 2014 року вчинив повторно новий умисний тяжкий корисливий злочин та на підставі обвинувального вироку відбуває покарання у вигляді позбавлення волі.

Окрім того, за вироком Долгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 20 травня 2010 року, штраф на користь держави в сумі 1700,00 грн. засуджений ОСОБА_6 не сплатив.

За таких обставин, сам по собі факт, що засуджений відбув 2/3 частини призначеного покарання, не є достатньою підставою для застосування до нього ст. 81 КК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 відносно того, що він на даний час має заохочення, стягнень не має, оскільки вони погашені, суд вважає такими, що самі по собі не впливають на ступінь виправлення засудженого, а враховуються у сукупності з іншими обставинами при вирішенні питання про можливість звільнення особи умовно-достроково від відбування призначеного покарання, тому не є підставою для застосування до нього положень ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, засуджений ОСОБА_6 під час всього часу відбування покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

Враховуючи поведінку ОСОБА_6 протягом всього строку відбування покарання, оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей у провадженні в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним, з чим погоджується і колегія суддів.

Інших переконливих даних, які б могли свідчити про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, засуджений не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, оскільки доводи ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2019 року, стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4