Ухвала
28 березня 2019 р.

м. Київ
Справа № 311/2967/17
провадження № 51-1479ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
установив:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання п. 4 ч. 2, ч. 3 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування вимог та самі вимоги особи, яка подає касаційну скаргу. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте вказаних положень процесуального закону не дотримано.
Зокрема, за змістом скарги, свою позицію щодо м`якості призначеного засудженому покарання прокурор пов`язує із застосуванням ст. 75 КК України, якою регулюється не вид та розмір покарання, а порядок його відбування. Незважаючи на це, стороною обвинувачення не зазначено обґрунтування саме неправильного застосування згаданої норми права, з урахуванням її конкретних положень та дискреційних повноважень суду.
Крім того, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 65 КК України) та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 75 КК України) є дві самостійні підстави для скасування або зміни судових рішень, які потребують самостійного обґрунтування у касаційній скарзі, що прокурором при оскарженні ухвали суду апеляційної інстанції не дотримано.
У поданій скарзі прокурором не наведено обґрунтування явної несправедливості призначеного ОСОБА_4 покарання, як це передбачено ст. 414 КПК України, а відтак, й необхідності скасування ухвали апеляційного суду на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу, з огляду на положення статей 50, 65 КК України.
Також у скарзі стороною обвинувачення не наведено доводів допущення судом апеляційної інстанції таких порушень норм процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення ст. 412 вказаного Кодексу.
Крім того, касаційна скарга прокурора містить суперечності у її змісті, а саме: у мотивувальній частині прокурор просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду в частині призначеного покарання засудженому, тоді як у прохальній частині цієї ж скарги міститься його вимога про скасування лише ухвали апеляційного суду.
За правилами ч. 3 ст. 427 вказаного Кодексу якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить жодних застережень щодо вказаної обставини.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3