18.02.2019 Провадження по справі № 1-кп/380/23/19
Справа № 380/72/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 02.01.2019 року за обвинуваченням :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, невійськовозобов?язаного, в силу ст. 89 КК України не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 28.12.2018 року близько 15 год., перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , умисно наніс останній один удар рукою в ділянку лоба справа, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді рани розміром 3,5 х 0,5 см., які відповідно до висновку експерта № 02 від 08.01.2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров?я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю та показав суду, що він проживає разом із потерпілою, яка доводиться йому бабусею в належному їй житловому будинку в АДРЕСА_1 . Останнім часом між ними погіршилися стосунки, на грунті чого він дійсно 28.12.2018 року близько 15 год. вдарив її рукою в обличчя.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що вона є інвалідом 2 групи, обвинувачений це її онук, який створив нестерпні умови для спільного проживання та 28.12.2018 року близько 15 год. у відповідь на її зауваження вдарив її рукою в обличчя, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді рани розміром 3,5 х 0,5 см. Вказала суду, що при призначенні обвинуваченому покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини злочину і судом з?ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз?яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину цілком доведена і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, як умисні дії, що виразилися у нанесенні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, не працюючий, не має міцних соціальних зв?язків, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, а також обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання.

Як пом`якшуючі його вину обставини, суд враховує визнання вини.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю.

Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах не пов?язаних з ізоляцією від суспільства із застосуванням статті ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком, та поклавши на нього обов?язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, судові витрати, речові докази відсутні.

Керуючись ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 п.п 1, 2 та ч. 2 п.п 2,3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов?язки: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1