КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/348/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.11.2018 року задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме:

- машиномісце № НОМЕР_1 (паркінг 2-й рівень), загальною площею 15.3 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також квартиру загальною площею 110.4 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
- транспортний засіб «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , держаний номерний знак НОМЕР_3 ;
- мотоцикл «DUCATI MULTISTRADA 1260» 2018 ZDMAC00AAJB004250, державний номерний знак НОМЕР_4 ;
- транспортний засіб «SUZUKI JIMNY НТ», 2014 JSAFJB43V00620288, державний номерний знак НОМЕР_5 .
Заборонено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим особам у володінні (користуванні), яких перебуває вказане рухоме майно розпоряджатися та користуватися ним.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.11.2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту відмовити.

Копію оскаржуваної ухвали, яку зазначає апелянт було надано лише 14.12.2018 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник зазначає, що ОСОБА_6 є власницею арештованого майна та не має жодного відношення до кримінального провадження в межах якого було накладено арешт.

Представник зазначає, що арештоване майно, за виключенням мотоцикла «DUCATI MULTISTRADA 1260» 2018 ZDMAC00AAJB004250, д.н.з. НОМЕР_4 , було нею придбане в період до тих подій, що інкримінуються її батьку ОСОБА_10 (вересень 2016 року), чим спростовуються доводи викладені в клопотання про те, що її дії направлені на приховування майна здобутого її батьком злочинним шляхом.

Апелянт стверджує, що обшуки були проведені без відповідного дозволу слідчого судді всупереч закону.

Накладення арешту на майно ОСОБА_6 , на думку представника, не відповідає завданням кримінального провадження, Конвенції та практиці Європейського суду з прав людини, а такий ступінь втручання у майно особи є невиправданим потребами досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, заслухавши пояснення представника та власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі ОСОБА_6 , а копію оскаржуваної ухвали було отримано лише 14.12.2018 року. Апеляційну скаргу було подано представником ОСОБА_7 18.12.2018 року, тобто в межах передбаченого законом строку, у зв`язку з чим, він поновленню не підлягає.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що слідчими Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у складі групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008030 від 16.09.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. З ст. 146, ч.2 ст. 147, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 256, ч. З ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 255. ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 369, ч. 1 ст. 377 КК України.

21.11.2018 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

22.11.2018 року слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме:

- машиномісце № НОМЕР_1 (паркінг 2-й рівень), загальною площею 15.3 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартиру загальною площею 110.4 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
- транспортний засіб «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , держаний номерний знак НОМЕР_3 ;
- мотоцикл «DUCATI MULTISTRADA 1260» 2018 ZDMAC00AAJB004250, державний номерний знак НОМЕР_4 ;
- транспортний засіб «SUZUKIJIMNY НТ», 2014 JSAFJB43V00620288, державний номерний знак НОМЕР_5 та заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим особам у володінні (користуванні), яких перебуває вказане рухоме майно розпоряджатися та користуватися ним.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.11.2018 року клопотання слідчого було задоволено.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0008030, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на майно.

З таким рішенням слідчого судді неможливо погодитися в повній мірі зогляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Однак, зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя в повній мірі не дотрималися.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, обов`язковою окремою вимогою щодо клопотання про арешт майна, виконання якої покладається на суб`єкта звернення з відповідним клопотанням є зазначення, серед іншого, документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

У клопотанні про арешт майна прокурор зазначає, що у дочки підозрюваного ОСОБА_10 ОСОБА_6 на праві приватної власності належить майно, а саме:

- машиномісце № НОМЕР_1 (паркінг 2-й рівень), загальною площею 15.3 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартиру загальною площею 110.4 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
- транспортний засіб «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , держаний номерний знак НОМЕР_3 ;
- мотоцикл «DUCATI MULTISTRADA 1260» 2018 ZDMAC00AAJB004250, державний номерний знак НОМЕР_4 ;
- транспортний засіб «SUZUKIJIMNY НТ», 2014 JSAFJB43V00620288, державний номерний знак НОМЕР_5 та заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим особам у володінні (користуванні), яких перебуває вказане рухоме майно розпоряджатися та користуватися ним, яке придбане останньою за грошові кошти незаконно отримані її батьком ОСОБА_10 в результаті скоєння ряду кримінальних правопорушень, посилаючись при цьому на додані до клопотання матеріали, зокрема інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Реєстраційні картки Т3 від 26.11.2016 року, 29.05.2018 року, 18.11.2014 року.
Згідно наявного у матеріалах судового провадження повідомлення про підозру від 21.11.2018 року ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України. За ряд кримінальних правопорушень законом передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, як виду покарання.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96 2 КК України.

Вказане свідчить про те, що мотивуючи клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України надав достатні і належні докази тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя прийшов до правильного висновку про накладення арешту на вищезазначене майно з метою спеціальної конфіскації, оскільки таке майно відповідає критеріям, визначеним у пунктах 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання передачі чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України наклав арешт на майно із забороною розпорядження, що належить ОСОБА_6 , врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи представника про те, що обшуки були проведені без відповідного дозволу слідчого судді не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки їх перевірка не є компетенцією суду апеляційної інстанції.

Проте, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що накладення арешту на майно, що належать ОСОБА_6 із забороною користування ним, буде надмірним втручанням у права та інтереси, яке не виправдовує потреби кримінального провадження, про що зазначає апелянт у апеляційній скарзі.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга представника ОСОБА_7 , задоволенню частково, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту частини майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргупредставника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на нерухоме майно, а саме:

- машиномісце № НОМЕР_1 (паркінг 2-й рівень), загальною площею 15.3 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартиру загальною площею 110.4 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- транспортний засіб «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , держаний номерний знак НОМЕР_3 ;
- мотоцикл «DUCATI MULTISTRADA 1260» 2018 ZDMAC00AAJB004250, державний номерний знак НОМЕР_4 ;
- транспортний засіб «SUZUKI JIMNY НТ», 2014 JSAFJB43V00620288, державний номерний знак НОМЕР_5 .
Заборонено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим особам у володінні (користуванні), яких перебуває вказане рухоме майно розпоряджатися та користуватися ним, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, - задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, а саме:

- машиномісце № НОМЕР_1 (паркінг 2-й рівень), загальною площею 15.3 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартиру загальною площею 110.4 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
- транспортний засіб «LAND ROVER DISCOVERY 3.0», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , держаний номерний знак НОМЕР_3 ;
- мотоцикл «DUCATI MULTISTRADA 1260» 2018 ZDMAC00AAJB004250, державний номерний знак НОМЕР_4 ;
- транспортний засіб «SUZUKI JIMNY НТ», 2014 JSAFJB43V00620288, державний номерний знак НОМЕР_5 ,
із забороною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим особам у володінні, яких перебуває вказане рухоме та нерухоме майно розпоряджатися ним.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4