Справа №153/1536/16-к
Провадження по справі №1-кп/150/11/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2019 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суду Вінницької області у складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши в режимі відеоконференції під час трансляції з Солом`янського районного суду м. Києва в приміщенні суду матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000354 від 14.09.2016 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, інваліда 3 групи загального захворювання, із середньою освітою, одруженого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого
ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 13.09.2016 року близько 21 години 00 хвилин разом зі своїм товаришем ОСОБА_8 , перебуваючи на вулиці Комунарській в с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, неподалік від будинку №3, зустрів знайому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку с.Ульянівка Ямпільського Вінницької області, де між нею та ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин виникла словесна суперечка, у ході якої ОСОБА_9 нанесла удар невстановленим предметом в область обличчя ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_5 у відповідь на вказані протиправні дії ОСОБА_9 умисно наніс один удар п`ятою ноги у груди та один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого останній було спричинено тілесні ушкодження від яких вона ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, крововилива в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синця в ділянці лівого ока, саден в ділянці перенісся, лівої та правої щоки, синця в ділянці грудини, синців в правій половині грудної клітки, синців по тильній поверхні правої та лівої кисті, саден в ділянці правого і лівого колінних суглобів.

Ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, крововилива в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синця в ділянці лівого ока, саден в ділянці перенісся, лівої та правої щоки відповідно до висновку експерта №41 від 18.09.2016 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя на час їх утворення.

Ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді синця в ділянці грудини, синців в правій половині грудної клітки, синців по тильній поверхні правої та лівої кисті, саден в ділянці правого і лівого колінних суглобів відповідно до висновку експерта №41 від 18.09.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, відносно живих осіб в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, суду показав, що 13.09.2016 о 21 годині 00 хвилин, знаходячись по вулиці Комунарській в с.Гальжбіївка Ямпільського Вінницької області, запропонував ОСОБА_10 , з яким вживав алкогольні напої та перебували в стані алкогольного сп`яніння, довести його до будинку. Побачили світло ліхтарика та почули крик ОСОБА_11 , яка погрожувала порвати ОСОБА_5 обличчя. В цей час ОСОБА_12 почав падати і коли ОСОБА_5 нахилився підняти ОСОБА_13 , то побачив, що ОСОБА_11 біжить із-за дерев до нього. Він вдарив її один раз правою ногою в область грудної клітки, від чого вона впала назад або на коліна, точно не пам`ятає. Після цього він намагався підняти велосипед, на який впав ОСОБА_14 . ОСОБА_11 знову бігла на нього, тому він вдарив її кулаком правої руки в область обличчя і вона відлетіла в дерева метрів на чотири. Після цього він більше не бачив ОСОБА_15 . Обвинувачений вказав, що він допоміг підвестися ОСОБА_10 , взяв велосипед і вони разом пішли до ОСОБА_13 додому. Коли покидали місце події, то ОСОБА_11 харчала і кричала. Через хвилин 10-15 після того, як вони прийшли додому до ОСОБА_13 , він сказав ОСОБА_10 , що йде покурити на вулицю, а сам пішов на місце події подивитися на стан ОСОБА_11 , взявши з собою відро з водою. ОСОБА_10 не говорив про це, оскільки не хотів, щоб той йшов за ним. Повернувшись на місце події побачив, що ОСОБА_11 лежала біля кущів обличчям вверх. Він повернув її до дороги на лівий бік, а потім лив воду на її обличчя. ОСОБА_11 казала не чіпати її та не топити. Він, переконавшись, що ОСОБА_11 жива, поряд вилив із відра решту води, забрав свій шльопанець, який загубив на місці, та пішов додому до ОСОБА_13 , з яким вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_5 залишився ночувати у ОСОБА_16 . Вранці приїхали працівники поліції. ОСОБА_5 вказав, що він разом зі своїм сином приходив до лікарні, але там сказали йому, що гроші на лікування ОСОБА_11 вислала її донька. Зазначив, що потерпілій ОСОБА_7 дав 10000 (десять тисяч) гривень на поховання матері ОСОБА_9 . Обвинувачений вказав, що він не мав умислу вбивати ОСОБА_11 , а вдарив її лише тому, що вона вдарила його в область ока і чола, а також постійно поширювала відносно нього неправдиві чутки, у зв`язку із чим він був обурений поведінкою останньої. Також пояснив, що наносячи їй удар в голову, доклав до цього сили та усвідомлював, що наносить удар у життєво важливий огран. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що14.09.2016 до її тітки, яка проживає в м.Харків, зателефонував ОСОБА_17 і повідомив про те, що сталося з мамою. Потерпіла вказала, що вона зателефонувала в лікарню м.Ямполя, і їй повідомили, що мати поступила до лікарні із сильними травмами, приходив її співмешканець, який впізнав її. Востаннє з матір`ю вона бачилася та спілкувалася в 2008 році, а після того спілкування відбувалося лише в телефонному режимі через бабусю, від якої вона дізнавалася про матір. В м.Ямпіль вона приїхала 18.09.2016 - в день смерті матері. Також потерпіла зазначила, що з 14.09.2016 вона перераховувала кошти на лікування матері. В ході досудового розслідування обвинувачений надав їй кошти на поховання матері в розмірі 10000 гривень. Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 50000 гривень. Обгрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_7 посилається на те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 зазнала моральних збитків, що полягають у систематичних спогадах про матір, тривогах, перебуває у постійному страху за своє здоров`я та здоров`я своєї родини, супроводжується почуттям розгубленості.

Свідок ОСОБА_18 - фельдшер відділення екстреної медичної допомоги, суду показала, що у вересні 2016 року виїжджали на виклик в с.Гальжбіївку приблизно о 08 годині. Там були місцеві жителі, їх зустрів перехожий, який викликав швидку. Потерпіла ОСОБА_11 лежала на узбіччі дороги животом та обличчям до землі. Свідок зазначила, що вона разом з водієм та іншими людьми помістили потерпілу в салон автомобіля, де надавали медичну допомогу близько 30 хвилин. У потерпілої були тілесні ушкодження на обличчі, забій потилиці, вона була без свідомості, на больові подразники проявляла рухову активність, одяг на жінці був цілий, піджак був одітий лише на одну руку.

Свідок ОСОБА_19 - молодша медична сестра відділення невідкладної допомоги, суду показала, що 14.09.2016 року вона працювала у відділенні невідкладної допомоги і у вікно побачила, що до відділення прибула швидка із хворою, яка була без свідомості, її необхідно було звільнити від одягу, тому одяг жінки вона розрізала, обтерла хвору, одягла їй памперс. Тілесних ушкоджень на тілі жінки вона не бачила, так як в основному у хворої була травмована голова. На обличчі потерпілої були ушкодження - набряк обличчя, на потилиці була гематома, на тілі не було видимих ушкоджень. Жінка ознак свідомості не проявляла.

Свідок ОСОБА_20 мешканка с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, суду показала, що 14.09.2016 року о 07 годині 40 хвилин їй зателефонували і сказали, що побили жінку. Вона йшла на роботу і підійшовши побачила, що на вулиці лежить побита жінка, тому викликала швидку, яка прибула приблизно через 10 хвилин. Жінка лежала на животі обличчям до землі. На ній були видимі тілесні ушкодження, зокрема, побите обличчя, кров на голові, її обличчя було настільки побите, що жінку ніхто не впізнав. Лише потім стало відомо, що це ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що ОСОБА_9 проживала з його батьком в с.Ульянівка, вела аморальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями. За кілька днів до подій, що сталися з ОСОБА_9 , остання була в м.Ямполі, де вкрала блок сигарет, за що її побив чоловік, в якого вона скоїла крадіжку, про що він дізнався від жінки, яка продає цигарки. Від цих побоїв у ОСОБА_9 були синці навколо очей і синці на обличчі. Того дня ОСОБА_9 мала конфлікт з його батьком, вони билися, скандалили через те, що вона вкрала гроші в батька. Конфлікт завершився тим, що ОСОБА_9 приблизно о 18 - 19 годині вечора і до 20 години, , залишила будинок батька і пішла. Вона дійшла до кінця села, після чого бусом, який приїздив до сусіда і їхав в с.Гальжбіївку, доїхала до греблі с.Гальжбіївки. Вона була одягнена в чорну спідницю, чорну кофту і червоний піджак. Наступного дня приїхали працівники поліції, які сказали, що ОСОБА_9 перебуває в реанімації. Він їздив на впізнання. Свідок вказав, що ОСОБА_9 бив чоловік, в якого вона вкрала цигарки, потім вона билася з його батьком. Пізніше він почув, що ОСОБА_5 зізнався у нанесенні їй тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_21 - житель с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, суду показав, що з ОСОБА_5 знайомий, оскільки, спільно проводить час на рибалці. Від людей дізнався про те, що ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Того дня, у вересні 2016 року, біля 10 години ранку до нього приїхали ОСОБА_5 разом із ОСОБА_22 . У них була пляшка горілки, яку вони розпили, і ОСОБА_5 відвіз ОСОБА_22 додому на велосипеді, після чого вони разом з ОСОБА_5 сиділи. З обіду ОСОБА_5 прийшов разом із Ткачем і попросили закуски і пішли від нього приблизно о 16-17 годині. Вони були напідпитку. Куди саме вони пішли, він не знає. Наступного дня йому стало відомо, що ОСОБА_9 були нанесені тілесні ушкодження. Йому невідомо, чи конфліктував ОСОБА_5 із ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_22 суду показав, що він знайомий із ОСОБА_5 , з яким проводить вільний час, разом випивають алкогольні напої. Від людей дізнався про те, що ОСОБА_9 нанесли тілесні ушкодження. Того дня він зустрічався з ОСОБА_5 , випили з ним по 100 грамів горілки біля ставка, після чого він пішов додому, а ОСОБА_5 із Ткачем залишилися. Наступного ранку, приблизно о 09 годині, зателефонував син ОСОБА_5 і запитав, чи відомо йому, що побили якусь жінку. Йому відомо, що ОСОБА_9 жила в с.Ульянівка із дідом Жорою. Конфліктних ситуацій за участю ОСОБА_5 не виникало. Свідок також вказав, що його, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було затримано кожного окремо і доставлено до райвідділу поліції, де давали пояснення. Він пробув у поліції одну годину. Потерпілу ОСОБА_9 бачив востаннє за місяць до вказаних подій.

Свідок ОСОБА_23 - житель с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, суду показав, що 14.09.2016 року приблизно о 07 - 07 годині 30 хвилин він знайшов жінку, яка лежала на вулиці і харчала. Він зателефонував ОСОБА_24 , яка підійшла разом із ОСОБА_25 - сільським головою до місця події. Вночі він чув голоси на паралельній від його будинку вулиці. Жінка лежала на животі обличчям до землі, у неї була побита голова та обличчя. Швидка приїхала через 10 хвилин після виклику і почали надавати їй медичну допомогу. Потерпіла харчала, її помістили до карети швидкої допомоги. Одяг на ній був цілий, лише взуття було в стороні, була вдягнена в червону або малинову вітровку, чорні колготи, спідницю та кофту. По приїзду працівників поліції, він приймав участь у огляді місця події і його підпис є у протоколі огляду місця події.

Свідок ОСОБА_26 суду показав, що 14.09.2016 року приблизно о 7 годині до нього прийшла односельчанка, яка повідомила, що біля неї на вулиці лежить побита невідома людина. Він зателефонував дільничному і місцевій медичній працівниці. Після цього вони підійшли і побачили, що лежить жінка з побитим обличчям і головою та хропить, поряд були шльопанці та біля паркану ліхтарик. Вони викликали швидку. Працівники швидкої зняли з жінки рожевий піджак і надавали медичну допомогу. На тілі потерпілої, а саме: на потилиці та обличчі була застигла кров. Після вимірювання тиску, потерпілу одразу ж помістили до карети швидкої допомоги. Одяг у потерпілої був у нормальному стані. Свідок вказав, що він був свідком при проведенні слідчого експерименту. ОСОБА_5 показував, де все відбувалося та вказав на місце, де лежала потерпіла. Під час проведення слідчого експерименту крім нього також була присутня ОСОБА_27 - секретар сільської ради, слідчий і дільничний інспектор Гітлан. На тому місці, де лежала потерпіла, ОСОБА_5 казав, що він вдарив її декілька разів рукою, однак, свідок вже не пам`ятає по яких саме частинах тіла. В протоколі слідчого експерименту є його підпис.

Свідок ОСОБА_28 суду показав, що ОСОБА_9 була його співмешканкою. 13.09.2016 року ОСОБА_9 була в м.Ямполі, так як він дав їй 65 гривень, щоб вона купила йому цигарок і круп. ОСОБА_9 приїхала з ринку м.Ямполя, приблизно о 16 - 17 годині, перебувала у нетверезому стані, тілесних ушкоджень на ній не було. Приблизно о 16-17 годині між ними виник конфлікт із-за грошей. Під час сварки він вдарив її рукою по обличчю і вигнав її. ОСОБА_9 залишила будинок приблизно о 16-17 годині і більше не поверталася. Наступного дня в лікарні, під час впізнання, він дізнався, що ОСОБА_9 побили. Обличчя її було опухле, він впізнав її лише по каблучці, яка була в неї на пальці та по волоссю.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що 13 вересня 2016 року в обідню пору він зустрівся з ОСОБА_5 , з яким розпивали алкогольні напої, після чого разом зайшли до ОСОБА_29 . Потім він пішов в магазин, де купив продукти харчування, та всі разом пішли на ставок, де розпивали спиртні напої. До них підійшов ОСОБА_30 , з яким вони випили ще по чарці, після чого той пішов, а вони залишилися і допили спиртне. На ставку вони були дотемна, після чого пішли, дійшовши до повороту в сторону с.Біла, він почав спотикатися, тому ОСОБА_5 вирішив провести його додому. Вони пішли нижньою дорогою, пройшовши метрів 150-200, побачили жінку, яку він не знає і ніколи не бачив. Жінка почала сваритися з ОСОБА_5 , кидалася йому до очей. ОСОБА_5 відштовхнув її, відпустив велосипед і ОСОБА_8 впав. Жінка першою вдарила ногою ОСОБА_5 ззаду в область вуха зліва, коли він нагнувся підняти велосипед. Тому ОСОБА_5 вдарив жінку в область живота та штовхнув у кущі, ліхтарик випав з її рук. Більше він не бачив, чи наносив ОСОБА_5 ще удари жінці, так як впав разом з велосипедом. Місце події вони залишили, коли жінка кричала, та пішли додому, де випили ще по чарці спиртного, покурили і пішли спати. Наступного дня вранці приїхали працівники поліції, які взяли ОСОБА_5 в одну машину, а його посадили в іншу, де запитували, як вбивали і ґвалтували жінку. Працівники поліції взяли у нього кросівки, на яких була гусяча кров, так як різали гуси, хоча на час події він був у тапочках. Конфлікт між жінкою та ОСОБА_5 тривав приблизно 5 хвилин. Також ОСОБА_8 вказав, що він два рази падав з велосипедом: коли жінка вчепилася ОСОБА_31 за футболку і коли той наніс їй удар в живіт.

Свідок ОСОБА_32 дружина обвинуваченого ОСОБА_5 суду показала, що з 13 на 14 вересня 2016 року в с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області знайшли непритомну жінку, яку вона знала, як таку, з якою у її чоловіка були конфлікти. В ніч з 13 на 14 вересня 2016 року чоловік не ночував вдома, сказав, що йде до ОСОБА_29 . Вранці вона дізналася, що чоловік перебуває у районному відділі поліції, де пробув три дні, а 17.09.2016 його відпустили додому. До поліції чоловіка забрали з будинку ОСОБА_8 . В їх будинку, власником якого є її батько, проводився обшук. Свідок вказала, що дізнавшись від працівників поліції, що чоловік обвинувачується у побитті жінки, вона разом зі своїм сином ходили до потерпілої в лікарню. Медсестра повідомила, що все необхідне для її лікування є. За три дні, які чоловік перебував у відділку поліції, вона жодного разу з ним не спілкувалася, його телефон був вдома.

Свідок ОСОБА_33 - син обвинуваченого, дав суду покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_34 .

Свідок ОСОБА_35 суду показав, що за п`ять днів до події бачив ОСОБА_9 , у якої на обличчі були наявні синці.

Свідок ОСОБА_36 суду показав, що восени 2016року разом із ОСОБА_9 їхав автобусом в с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, при цьому зазначив, що тілесних ушкоджень на її обличчі не було. На наступний день дізнався, що ОСОБА_9 перебуває побита в реанімаційному відділенні.

Свідки ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 суду показали, що знала ОСОБА_9 та чули від односельчан про її побиття ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_41 завідуючий відділенням анастезіології Ямпільської ЦРЛ, суду показав, що ОСОБА_9 привезли як невідому особу із с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, яка перебувала у важкому стані без свідомості, наявні були садна на обличчі та грудній клітині. ОСОБА_9 була нетранспортабельною через вкрай важкий стан. Щодо хірургічного втручання з метою видалення субдуральної гематоми пояснив, що таке можливе лише після повного медичного обстеження, проведення РТМО, яке відсутнє у Ямпільській лікарні, а доправити ОСОБА_9 до м.Вінниці не дозволяв її стан.

Свідок ОСОБА_42 диспетчер швидкої невідкладної допомоги, суду показав, що по отриманні виклику їздив в с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області до побитої жінки.

Свідок ОСОБА_43 старша медсестра відділення невідкладної допомоги Ямпільської ЦРЛ, суду показала, що доставили невідому жінку без свідомості, яку через важкий стан помістили до реанімаційного відділення.

Експерт ОСОБА_44 суду показав, що безпосередньо причиною виникнення крововиливу є субдуральна гематома, яка утворилася від удару та сили удару. Субдуральна гематома є небезпечною для життя на час її виникнення. При розриві судин субдуральна гематома давить на структуру мозку, від чого і настає смерть. Судово морфологічні дані даної субдуральної гематоми відповідають терміну виникнення саме в той період, коли ОСОБА_5 наніс удар ОСОБА_9 . У лікарів є протоколи лікування потерпілої. Пояснив, що виявлені у ОСОБА_9 синець в ділянці лівого ока, садна в ділянці перенісся, лівої та правої щоки є точкою прикладення сили ОСОБА_5 . Щодо пояснень співмешканця потерпілої ОСОБА_9 про те, що вона була напередодні побита, не відповідають дійсності, оскільки, будуть зовсім інші дані та характеристики субдуральної гематоми, зокрема, колір, консистенція чи спаяні згортки з твердою мозкової оболонки. Тілесні ушкодження, виявлені ОСОБА_45 при огляді ОСОБА_9 , могли виникнути 13.09.2016 року при таких обставинах та при таких ударах, нанесених ОСОБА_5 . Питання спірне, чи можна було шляхом оперативного втручання вплинути на клінічний перебіг субдуральної гематоми. На момент обстеження трупа ОСОБА_9 хірургічного втручання не виявлено.

Крім фактичних даних, отриманих із показань потерпілої ОСОБА_7 , свідків: ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_8 , а також в ході допиту експерта ОСОБА_49 , винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному підтверджується наступними доказами:

- протоколом огляду місця події від 14.09.2016 та фототаблицями до протоколу огляду, з яких встановлено, що місцем огляду є проїжджа частина дороги через вулицю Комунарська в с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, де були виявлені наступні речі: два шльопанці чорного кольору, ліхтарик чорного кольору, резинка для закладання волосся чорного кольору, жіночий жакет рожевого кольору, на якому наявні плями бурого кольору, схожі на кров, на узбіччі виявлено пляму бурого кольору, схожу на кров;

- протоколом та відеозаписом проведення слідчого експерименту 17.09.2016 по вул.Урсола, неподалік від перехрестя вулиць Урсола та Незалежності в с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, дослідженого судом відповідно до вимог ст.359 КПК України, із якого встановлено, що слідчий експеримент проводився за участю підозрюваного ОСОБА_5 та понятих. ОСОБА_5 розповів і детально показав місце події. Показання ОСОБА_5 такі ж, як і дані ним в судовому засіданні;

- протоколом та відеозаписом проведення слідчого експерименту 14.11.2016 по вул.Урсола, неподалік перехрестя в с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, дослідженого судом відповідно до вимог ст.359 КПК України, із якого встановлено, що слідчий експеримент проводився за участю ОСОБА_8 та понятих. ОСОБА_8 розповів і детально показав місце події, показав, як ОСОБА_5 наносив удари потерпілій. Показання ОСОБА_8 такі ж, як і дані ним в судовому засіданні;

- протоколом огляду місця події від 25.10.2016, фототаблицями до протоколу огляду та план-схеми до протоколу огляду місця події від 25.10.2016, з яких встановлено, що місцем огляду є ділянка місцевості, що прилягає до домоволодіння АДРЕСА_2 , на яку вказав та показав ОСОБА_23 , на якій лежала ОСОБА_9 ;

- висновком експерта №314 від 15.09.2016, відповідно до якого у ОСОБА_5 мали місце такі тілесні ушкодження: дві садни в лобній ділянці справа, крововилив в білкову оболонку правого ока, які утворились від дії тупого предмету, який міг бути зажатий в руці нападаючої, можливо в ніч з 13.09 на 14.09.2016 та належать всі в сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень;

- висновком експерта №313/92 від 15.09.2016, відповідно до якого у ОСОБА_9 мали місце такі тілесні ушкодження: синці на обличчі (без вказаної чіткої анатомічної локалізації та розмірів) садна на обох колінах, закрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку з явищами церебральної коми, які утворились від дії тупих предметів, в ніч з 13.09 на 14.09.2016 та належать: синці та садна до категорії легких тілесних ушкоджень, а забій голови, який спричинив загрозливе до життя явище - церебральну кому, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень;

- протоколом отримання зразків для експертизи від 14.09.2016, з якого встановлено, що відібрані зразки крові в період часу з 17.10 години по 17.15 годину в приміщенні BAIT Ямпільської ЦРЛ у ОСОБА_9 ;

- постановою про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 15.09.2016 та протоколах отримання зразків для експертизи від 15.09.2016, з яких встановлено, що відібрані біологічні зразки крові у ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , а також відібрані зразки піднігтьового вмісту у потерпілої ОСОБА_9 шляхом зрізання нігтів;

- протоколом огляду місцевості, приміщення, речей та документів від 15.09.2016 та фототаблиць до нього, з яких встановлено, що проведено огляд ОСОБА_5 , а саме: одягу, в який він був одягнений;

- оглянутим в судовому засіданні записом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 17.09.2016 року, де останній вказує на місце, час та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який відомий лише йому (том.1 а.к.п. 159-161, 162);

- оглянутим в судовому засіданні записом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 17.09.2016 року, де останній вказує на місце, час та спосіб вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення (том.1 а.к.п. 159-161, 162);

- висновком експерта №293 від 23.09.2016, відповідно до якого кров потерпілої ОСОБА_9 відноситься до групи АВ; кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-А; кров ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А. В слідах на жіночому піджаку (об`єкт №1), ліхтарику (об`єкт №2), марлевому тампоні зі змивом речовини (об`єкт №3), вилучених під час ОМП в с.Гальжбіївка по вул.Комунарська та представлених на дослідження, встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А та В. Таким чином, якщо кров у вказаних об`єктах походить від однієї особи, то нею могла бути людина з групою крові АВ, що не виключає походження її від потерпілої ОСОБА_9 . Якщо ж кров у вказаних об`єктах походить від двох, або декількох осіб, тобто є змішаною, то ними могли бути люди з групами крові А з ізогемаглютинином анти-В, В з ізогемаглютинином анти-А та АВ, що не виключає походження цієї крові як від потерпілої ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . В слідах на гумових шльопанцях, резинці для волосся, представлених на дослідження, наявність крові не встановлено;

- висновком експерта №294 від 23.09.2016, відповідно до якого згідно «Висновку експерта» №296 від 07.10.2016: кров потерпілої ОСОБА_9 відноситься до групи АВ; кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; кров ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А. В слідах на байковій кофті сірого кольору (об`єкт 4), вилучених під час ОМП в с.Гальжбіївка по вул.Незалежності, 88 та представленій на дослідження, встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А та В. Таким чином, якщо кров у вказаному об`єкті походить від однієї особи, то нею могла бути людина з групою крові АВ, що не виключає походження її від потерпілої ОСОБА_9 . Якщо ж кров, у вказаному об`єкті походить від двох, або декількох осіб, тобто є змішаною, то ними могли бути люди з групами крові А з ізогемаглютинином анти-В, В з ізогемаглютинином анти-А та АВ, що не виключає походження цієї крові, як від потерпілої ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . В слідах на спортивній кофті, кепці та наволочці, вилучених під час ОМП в с.Гальжбіївка по вул.Незалежності, 88 та представлених на дослідження, наявність крові не встановлено. В слідах на кросівках чорного кольору (об`єкти №1,2), вилучених в АДРЕСА_3 та представлених для дослідження, знайдена кров птаха;

- висновком експерта №296 від 23.09.2016, відповідно до якого кров потерпілої ОСОБА_9 відноситься до групи АВ. Кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В. Кров ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А;

- висновком експерта №217 від 26.10.2016, відповідно до якого згідно «Висновку експерта» №296 від 07.10.2016 відділення судово-медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ: «Кров потерпілої ОСОБА_9 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В ізосерологічної системи АВО». При дослідженні піднігтьового вмісту правої (об`єкт №1) та лівої (об`єкт №2) рук потерпілої ОСОБА_9 наявність крові не встановлена. Виявлено поодинокі епітеліальні клітини людини, статева та групова належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю епітеліальних клітин зі збереженими та придатними для цитологічного дослідження ядрами та недостатньою їх кількістю в мікропрепаратах для даного виду серологічної реакції відповідно. Зрізи нігтів та витяжки з піднігтьового вмісту з правої та лівої рук потерпілої ОСОБА_9 (об`єкти №№1,2) на ниточки марлі залишені для подальшого ДНК-дослідження та передані слідчому;

- висновком експерта №41 від 18.09.2016, відповідно до якого ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, крововилива в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синця в ділянці лівого ока, саден в ділянці перенісся, лівої та правої щоки, синця в ділянці грудини, синців в правій половині грудної клітки, синців по тильній поверхні правої та лівої кисті, саден в ділянці правого і лівого колінних суглобів. Ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді закритої черепно- мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, крововилива в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синця в ділянці лівого ока, саден в ділянці перенісся, лівої та правої щоки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя на час утворення. Ушкодження у ОСОБА_50 у вигляді, синця в ділянці грудини, синців в правій половині грудної клітки, синців по тильній поверхні правої та лівої кисті, саден в ділянці правого і лівого колінних суглобів відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, відносно живих осіб в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, набряку речовини головного мозку, саден в ділянці перенісся, лівої та правої щоки, масивного крововиливу в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці могли виникнути внаслідок нанесення їй ударів тупим, твердим предметом, яким могла бути рука людини, стиснута в кулак, в ділянку обличчя, з подальшим її падінням на спину і співударом потиличною ділянкою голови об тверду поверхню ґрунту;

- висновком експерта №101 від 27.10.2016, відповідно до якого тілесні ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва, в кількості 200 мл, крововилива в м`які тканини голови в потилично- тім`яній ділянці, синця в ділянці лівого ока, саден в ділянці перенісся, лівої та право щоки, синця в ділянці грудини, синців в правій половині грудної клітки, синців по тильній поверхні правої і лівої кисті, саден в ділянці правого і лівого колінних суглобів. Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого(их), твердого(их) предмета(ів) або від співудару об нього (них), можливо 13.09.2016 року та могли виникнути за обставин, які повідомив та продемонстрував підозрюваний ОСОБА_5 під час проведення 17.09.2016 року слідчого експерименту за його участю;

- висновком експерта №2 від 21.02.2018 року (яка почата 19.02.2018 року), відповідно до якого основним методом лікування хворихз травматичною субдуральною гематомою є хірургічне видалення гематоми. При встановленні наявності субдуральної гематоми у ОСОБА_9 при поступленні у Ямпільську ЦРЛ,з врахуванням її важкого стану та перебування у комі в 4-5 балів,та при проведенні оперативного втручання по видаленню гематоми, гарантувати збереження життя потерпілої неможливо (том 2 а.к.п. 218-226).

Суд визнає показання потерпілої, свідків та експерта, а також досліджені вказані докази належними та допустимими, оскільки вони зібрані у порядку, встановленому КПК України. Відсутні підстави, передбачені ст.87 КПК України для визнання вказаних доказів недопустимими, у ході процесуальних дій обвинувачений був повідомлений про свої права, в тому числі про право відмовитися від давання показань відповідно до ст.63 Конституції України. Вказані докази не суперечать між собою щодо фактичних обставин і повністю доводять ту обставину, що саме обвинувачений наніс потерпілій удар в голову, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл, крововилива в м`які тканини голови в потилично- тім`яній ділянці, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя на час їх утворення.

Фактичні дані, отримані судом із показань свідків та експерта, протоколів огляду місця події та слідчих експериментів, а також із висновків експерта у своїй сукупності поза розумним сумнівом дають достатню підставу вважати, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 (нанесення зі значною силою удару кулаком в область обличчя потерпілій) знаходяться в прямому причинному зв`язку із наслідками у вигляді закритої черепно-мозкової травми, субдуральної гематоми, що виникла у потерпілої ОСОБА_9 від удару рукою обвинуваченого і співударом потиличною ділянкою голови об тверду поверхню ґрунту.

Доводи сторони захисту про наявність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, не ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених у цьому кримінальному провадженні. Суд не має підстави для застосування правових позицій, викладених у судових рішеннях, про які зазначає сторона захисту, оскільки у вказаних захисником кримінальних провадженнях предметом дослідження були факти нанесення потерпілим тілесних ушкоджень з іншим механізмом, локалізацією, при інших обставинах та обстановці події, а також іншому суб`єктивному відношення обвинувачених до скоєного.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.1, ч.2 ст.84 КПК України).

Частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 1 статті 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вище зазначені обставини визнаються судом достатніми для того, щоб зробити безспірний і єдино правильний висновок про доводи щодо винуватості ОСОБА_5 , нанесення кулаком удару ОСОБА_9 у життєво важливий орган - голову людини, щоє у причинному зв`язку зі смертю останньої, оскільки, дані факти знайшли своє безспірне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.
Відповідно до п.22 постанови Пленуму ВС «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 №2 питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. У контексті наведеного вище прикладу умисне нанесення лише одного удару може свідчити про умисел на позбавлення особи життя- з огляду на його локалізацію та поведінку обвинуваченого після вчинення злочину.
Розмежування понять умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), і вбивства через необережність (ч. 1 ст. 119 КК) здійснюється за їх суб`єктивною стороною. Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до них, у зв`язку з чим у даному випадку слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. При цьому питання про умисел вирішується з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема з врахуванням способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації поранень та інших тілесних ушкоджень.
У цьому контексті суд виходить з правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 28 травня 2015 року у справі № 5-25кс15. Зокрема, в разі якщо особа, цілеспрямовано завдаючи удару, не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча й бажає заподіяти або свідомо припускає можливість заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості ступеня тяжкості цієї шкоди - у таких випадках винувата особа має відповідати за фактично отриманий результат (заподіяну шкоду). Що стосується смерті потерпілого, то тут присутня лише необережна форма вини, оскільки, хоча особа і не бажала цієї смерті і навіть свідомо не припускала такої можливості, але повинна була і могла передбачити, що внаслідок її злочинних дій може бути і такий наслідок, як смерть потерпілого.
Характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченого ОСОБА_5 , його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 та механізм їх спричинення, його спосіб, збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України і свідчать про те, що ОСОБА_5 у даному випадку діяв з прямим умислом на заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечними для життя на час їх утворення та вчинив для цього усі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що призведуть до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Прямий умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та те, що він розумів наслідки своїх дій підтверджено і самим обвинуваченим ОСОБА_5 своїми показами, який підтвердив, що він розумів та усвідомлював, що таким способом (нанесення зі значною силою удару кулаком в область голови потерпілій, внаслідок якого вона відлетіла на 04 метри) наносить удар у життєво важливий орган - голову людини. Дії обвинуваченого одразу після скоєного (повернувся на місце події із відром з водою подивитися на стан потерпілої, а саме - чи жива, чи мертва) свідчать про те, що обвинувачений передбачав та свідомо припускав наслідки від нанесеного ним удару в у вигляді смерті потерпілої, хоча й не бажав їх настання. При цьому обвинувачений свідомо припускав, що потерпіла ОСОБА_9 могла померти як від нанесеного ним удару, так і від падіння, спричиненого нанесеним ударом в життєво важливий орган, що судом встановлено в ході детального допиту обвинуваченого в судовому засіданні. Тобто, в діях обвинуваченого наявний прямий умисел щодо нанесеного тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_9 (усвідомлював, що наносить удар у життєво важливий орган людини, передбачав суспільно-небезпечні наслідки цього удару та бажав їх настання з тією метою, щоб потерпіла більше не вчиняла відносно обвинуваченого неправомірних дій).

Відповідно до п.27 роз`яснень Пленуму ВСУ № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», водночас треба мати на увазі, що висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватись судами при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у злочині, обставини його вчинення та про його кримінально-правову кваліфікацію.
Висновки експертів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, як процесуальні джерела доказів, ґрунтуються на відомостях, які експерти сприймали безпосередньо та стали їм відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення досліджень, висновки експертів ґрунтуються на доказах, що визнаються судом належними та допустимими, на підставі яких судом встановлено наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та є доведеними, зокрема, щодо події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст.6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції. Зокрема, частиною 1 статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ст.27 Конституції кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.
Відповідно до абзацу 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» від 30.05.1997 року, №7, суди як органи державної влади зобов`язані своєчасно й дієво захищати ці права та свободи шляхом розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення.

Статтею 2 розділу І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою в Римі 4 листопада 1950 року (ратифікована Україною Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, дата набрання чинності для України 11.09.1997 року) встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року, №2 звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог законодавства, що передбачає відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи. Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми злочинними діями наніс ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, тоді як життя і здоров`я людини визнається Конституцією України найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року та «Коробов проти України» від 21.10.2011року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
При цьому суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Здобуті на досудовому розслідуванні та досліджені в судовому засіданні докази є належними, достатніми, отриманими у передбаченому КПК України порядку, внутрішньо погодженими між собою і в сукупності доводять вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року, №2 звернуто увагу на те, що у справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (пункт 2 Постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 року, №2).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч.1, 2, 3 ст.50 КК України).

Суд при призначенні покарання ОСОБА_5 виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованих на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу винного - негативно характеризується за місцем свого проживання, що підтверджено даними, які містить довідка-характеристика Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих.№990 від 16.09.2016; на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не перебуває, що підтверджено даними, які містить довідка №01-4-1156 від 16.09.2016, видана КП «Ямпільська ЦРЛ», є інвалідом 3 групи, що підтверджено даними, які містить пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 ; в силу положень статті 89 КК України раніше не судимий; має міцні соціальні зв`язки, зокрема, проживає по АДРЕСА_1 разом з дружиною та сином, що підтверджено довідкою, виданою Гальжбіївською сільською радою Ямпільського району Вінницької області вих.№989 від 16.09.2016.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , є щире каяття, що виразилося у критичній оцінці обвинуваченим своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, активне сприяння розкриттю злочину - добровільне надання обвинуваченим органу досудового розслідування та суду допомоги в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття (розповів про час, місце та спосіб вчиненного кримінального правопорушення, в ході досудового розслідування показав місце події та спосіб вчинення злочину), добровільне часткове відшкодування завданого збитку - добровільне за власною ініціативою надання обвинуваченим потерпілій ОСОБА_7 суми коштів 10000 гривень.

Відповідно ст.67 КК України обставиною, яка обтяжуює покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння, що не заперечується в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 .

Згідно роз`яснень, що містить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (ч.1, 2, 3 ст.50 КК України).

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , судом враховується особа винного, його байдуже ставлення до вчиненого, щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілому; обставини та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, заподіяні наслідки для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_9 - отриманням нею тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть останньої.
Значення покарання визначається не його жорстокістю, а справедливістю, невідворотністю, своєчасністю і неминучістю його застосування за злочин, вчинений ОСОБА_5 .
Крім того, застосовуючи ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і досягнення достатньої та справедливої сатисфакції потерпілої особи і суспільства в цілому.
Призначення покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі на певний строк спричинить йому певні моральні страждання, ганьбу і сором, що є невід`ємною частиною здійснення кари, залишить сліди в його свідомості й сприятиме тому, щоб він усвідомив та спокутував свою вину перед потерпілими та суспільством.
Крім того, обираючи ОСОБА_5 зазначене покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, суд переконаний в тому, що шляхом активного примусового впливу на свідомість останнього, буде внесено корективи в його соціально психологічні властивості, нейтралізовано негативні, криміногенні настанови, що змусить його додержуватися положень кримінального закону, виробить законослухняність та позбавить його можливості знову вчиняти злочини.
З врахуванням вище зазначеного суд приходить до висновку, що задля досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, з врахуванням положень ч.2 ст.68 КК України.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до положень ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до положень статті 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів являються процесуальними витратами.

Частиною 2 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Із врахуванням вище зазначеного, суд в силу положень ст., ст.118, 124 КПК України приходить до висновку, що процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням комісійної судово - медичної експертизи щодо конкретизації та комплексного встановлення причин смерті потерпілої ОСОБА_9 у розмірі 1640 (однієї тисячі шістсот сорока) гривень 41 копійки, підлягають стягненню в із обвинуваченого ОСОБА_51 на користь держави, оскільки їх розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінального провадження (том 2 а.к.п. 216, 217, 218-226).

При вирішенні цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, про стягнення моральних збитків в розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується тяжкість і суспільна небезпека кримінального правопорушення, характер, обсяг та глибина страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала потерпіла ОСОБА_7 , зокрема, смерть матері відобразилася на емоційному стані ОСОБА_7 , що супроводжується почуттям розгубленості, систематичними спогадами про матір, тривогою, відчуттям безпомічності та постійного страху за своє здоров'я та здоров'я своєї родини.
Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов і встановлено кількісну ознаку (грошовий еквівалент) моральної шкоди, заподіяної їй, в розмірі 50000 гривень.

Частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд у процесі розгляду кримінального провадження та дослідження наявних доказів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про задоволення вимог потерпілого, оскільки, заявлений ним цивільний позов із встановленим грошовим еквівалентом, а саме 50000 гривень, належним чином доведено, надано достатні підтвердження його розміру.

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обчислюється з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази - два шльопанці чорного кольору, ліхтарик чорного кольору, речовину бурого кольору схожу на кров, резинку для волосся чорного кольору, жіночий піджак рожевого кольору з плямами бурого кольору схожими на кров, кросівки «Supo», чорного кольору, на носочній та п`яточній частині яких наявна речовина бурого кольору, схожа на кров, спортивна кофта «BLESSED QULITY», сірого кольору на зовнішній поверхні ззаду, знизу ліворуч з плямою речовини бурого кольору схожою на кров, спортивну кофту «UKRAINE» синьо-жовтого кольору, кепку «PEWEG», синьо-білого кольору, наволочка подушки рожевого кольору з плямами на ній речовини бурого кольору, схожої на кров, труси білого кольору, спідницю чорного кольору, сорочку чорного кольору та ліфчик чорного кольору, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Ямпільського відділення поліції Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням комісійної судово - медичної експертизи щодо конкретизації та комплексного встановлення причин смерті потерпілої ОСОБА_9 у розмірі 1640 (однієї тисячі шістсот сорока) гривень 41 копійки.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, задоволити.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 50 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суді, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1