ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1037/19 Справа № 176/2803/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення,
За участю сторін:
прокурора ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_6 в Кіровоградському СІ перебував з 05.06.2014 року. Режим утримання порушував, заохочень не мав, мав 1 стягнення, яке було накладено до вступу вироку у законну силу. В Жовтоводській виправній колонії №26 відбуває міру покарання з 16.03.2015 року. За час відбування покарання характеризується як посередньо так і позитивно. На виробництві установи на даний час не працевлаштований, до робіт з благоустрою установи ставиться добре.
Згідно особової справи на засудженого ОСОБА_6 вбачається, що він має три заохочення від 13.11.2015 року, від 01.09.2016 року та від 05.12.2018 року у вигляді подяки за виконання робіт з благоустрою колонії. Стягнень не має.
Також з 01 вересня 2017 року по 27 червня 2018 року ОСОБА_6 навчався у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Жовтоводський навчальний центр №26» та здобув професію електрогазозварник третього розряду.
Суд першої інстанції вважає, що наявність у засудженого лише одного заохочення протягом останніх двох років відбування покарання, не може доводити його повного виправлення та сумлінного ставлення до праці в даний період, що є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення. Із досліджених письмових матеріалів, які характеризують засудженого ОСОБА_6 , судом першої інстанції не встановлено обставин які б вказували на те, що останній досяг виправлення, як основної мети покарання.
На думку суду першої інстанції, встановлені обставини свідчать, що засуджений лише стає на шлях виправлення, а його звільнення умовно-достроково є передчасним.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати щодо нього положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначає, що режим відбування покарання в установі не порушував та має заохочення.
В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить розглядати апеляційну скаргу без його участі, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справу за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах та матеріали справи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 відбув 2/3 призначеного строку покарання. В Жовтоводській виправній колонії № 26 відбуває покарання з 16.03.2015 року. За час відбування покарання характеризується як посередньо так і позитивно. На виробництві установи на даний час не працевлаштований, до робіт з благоустрою установи ставиться добре, має три заохочення від 13.11.2015 року, від 01.09.2016 року та від 05.12.2018 року у вигляді подяки за виконання робіт з благоустрою колонії, стягнень не має. З 01 вересня 2017 року по 27 червня 2018 року ОСОБА_6 навчався у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Жовтоводський навчальний центр № 26» та здобув професію електрогазозварник третього розряду.
Крім того, відповідно до витягу з протоколу № 30 від 18.10.2018 року комісії з розгляду справ про умовно-дострокове звільнення засуджених, комісія вирішила відмовити засудженому ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення.
Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано, та не в повній мірі досліджено матеріали особової справи засудженого є безпідставними. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений ОСОБА_6 лише стає на шлях виправлення, а його звільнення умовно-достроково є передчасним.
Колегія суддів звертає увагу, що поведінка засудженого може свідчити лише про належне дотримання ним умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, тому наявність у засудженого трьох заохочень є недостатнім для оцінки ставлення до праці засудженого.
Суд першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності і що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, відсутність непогашених стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, що відповідає матеріалам справи і з чим погоджується колегія суддів.
Таким чином, судовий розгляд зазначеного клопотання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: