ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали об`єднаного кримінального провадження № 201/5682/18 (провадження № 1-кп/201/543/2018), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001179 і № 0002719, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 24 квітня 2018 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного йому покарання на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України з дворічним іспитовим строком, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Обвинувачений ОСОБА_4 05 січня 2018 року у невстановлений в ході досудового слідства час, перебуваючи за адресою: вул. Радісна, 95 у м. Дніпрі, побачив у шафі вищевказаного будинку картку АТ «Укрсиббанк», картковий рахунок № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , та пін-код від якої, йому був відомий, та яку він визначив як об`єкт свого злочинного посягання, усвідомлюючи те, що на кредитному рахунку даної картки є гроші котрі належать ОСОБА_5 , реалізовуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, взяв із шафи вищевказану картку АТ «Укрсиббанк», та далі вийшов з вищевказаного будинку.

Далі, доводячи свій злочинний умисел до кінця, обвинувачений ОСОБА_4 направився до банкомату ПАТ КБ «Приват Банк», який розташований за адресою м. Дніпро пр. Героїв, 30-д, де з вищевказаної картки зняв грошові кошти в сумі 1000 гривень, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 на зазначену суму.

2. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 26 жовтня 2018 року, приблизно об 11.00 годині, знаходячись біля буд. № 24-А по вул. Бронислава Брондукова у м. Дніпрі, маючи раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, поєднаний з проникненням до житла, через хвіртку проник до двору будинку АДРЕСА_2 та побачив у дворі зварювальне обладнання Ac Welder BX1-200c, що належить потерпілій ОСОБА_6 , яке він визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, взяв правою рукою зварювальне обладнання, вартістю 1000 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_6 , та, доводячи злочинний умисел до кінця, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, утримуючи при собі викрадене майно, залишив місце вчинення злочину, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим, завдавши майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчинених ним діянь та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 :

-у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

-у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до житла, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом при розгляді кримінального провадження встановлено не було.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 24 квітня 2018 року був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного йому покарання на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України з дворічним іспитовим строком, при цьому, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, як до винесення зазначеного вироку суду, так і після, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 та ч. 1 ст. 71 КК України, що повністю відповідає судовій практиці, зокрема, викладеній у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків, що також підтверджено висновком, який викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 511/37/16-к (провадження № 51-830км/18).

Таким чином, з врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання з вчинені ним кримінальні правопорушення виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого, який не має постійного місця роботи і доходу, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, однак належних висновків для себе не зробив, не став на шлях виправлення і продовжив вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про підвищену небезпеку ОСОБА_4 , а також обставинам, що пом`якшують покарання останнього і відсутністю таких, що його обтяжують, сукупність яких, на думку суду, вказує на неможливість призначення ОСОБА_4 іншого більш м`якого покарання, ніж позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, застосовуючи положення ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає за необхідне застосувати принцип поглинення покарання, призначеного за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, покаранням за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2018 року, а також після визначення остаточного покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати до нього, покарання за вищевказаним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2018 року.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, більш суворим покаранням за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2018 року по ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, визначивши йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2018 року по ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 186 КК України у виді п`яти місяців позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 14 листопада 2018 року, залишивши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили без змін.

Зарахувати відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк призначеного ОСОБА_4 покарання, строк його попереднього ув`язнення з 14 листопада 2018 року до набрання вироком законної сили, із розрахунку того, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Речові докази DVD-R лазерний диск із відеозаписом з камери відеоспостереження залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 286 грн. (двісті вісімдесят шість гривень) 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1