Ухвала

Іменем України
25 березня 2019 року

м. Київ
Справа № 552/277/17

Провадження № 51 - 2004 зп 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши скаргу засудженого ОСОБА_4 про перегляд постанови Верховного Суду від 30 січня 2019 року щодо нього в порядку ст. 445 КПК України,
встановив:
Постановою Верховного Суду від 30 січня 2019 року вирок Київського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 12 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, а касаційні скарги захисника ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У скарзі від 12 березня 2019 року, яка 19 березня 2019 року надійшла до Верховного Суду та наступного дня була передана судді-доповідачу, засуджений ОСОБА_4 просить переглянути постанову Верховного Суду від 30 січня 2019 року щодо нього в порядку ст. 445 КПК України.
Вивчивши скаргу та перевіривши матеріали провадження за цією скаргою, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та виключено главу 33 «Провадження у Верховному Суді України» в редакції Закону № 192-VIII від 12.02.2015 року. При цьому, пунктом 1 параграфу 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону передбачено подальшу передачу та розгляд Касаційним кримінальним судом Верховного Суду лише тих заяв про перегляд судових рішень Верховним Судом України, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, тобто до 15 грудня 2017 року.

Таким чином, станом на 15 грудня 2017 року кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості звернення із заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених ст. 445 ч. 1 п.п. 2, 3 КПК України в редакції Закону № 192-VIII від 12.02.2015 року, та подальшого перегляду судових рішень за такою процедурою.
Зі змісту скарги та з відмітки на конверті вбачається, що вона подана засудженим 12 березня 2019 року, тобто після набрання чинності Законом від 03 жовтня 2017 року, і станом на день її подачі процесуальний закон не передбачає такого порядку її розгляду. Не передбачено процедури розгляду такої заяви і параграфом 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що така скарга, яка подана після 15 грудня 2017 року, з урахуванням положень частини 1 статті 5 КПК України, не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції в порядку ст. 445 ч. 1 п.п. 2, 3 КПК України в редакції Закону № 192-VIII від 12.02.2015 року і підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 5 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Скаргу засудженого ОСОБА_4 про перегляд постанови Верховного Суду від 30 січня 2019 року в порядку ст. 445 ч. 1 п.п. 2, 3 КПК України в редакції Закону № 192-VIII від 12.02.2015 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3