Справа № 711/6472/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ;
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0008335 від 18.10.2016, відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, не працюючого, раніше судимого:

- 03.01.2018 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі; 18.07.2018 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України,

із участю в судовому розгляді:
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 , повторно 12.10.2016 близько 09 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинив закінчений замах на крадіжку. Так, ОСОБА_8 , 12.10.2016 близько 09 год. 00 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшов до будинку АДРЕСА_2 , вхідні двері якого були відчинені, в той час коли власник будинку ОСОБА_10 відпочивав в спальній кімнаті, таємно, умисно, з корисливого мотиву, підійшов до ліжка та взяв мобільний телефон «Microsoft mobile Rm 1031», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4/1973 від 23.12.2016 року на час викрадення могла становити 1560 грн., який поклав до правої кишені штанів, після чого взявши зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Samsung» вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4/1973 від 23.12.2016 на час викрадення могла становити 46 грн., вирушив сторону виходу з будинку, чим міг завдати ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1606 грн., але свій злочинний намір до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий власником будинку та викрадені речі були вилучені.

Суд вважає, що пред`явлене обвинувачення в ході судового розгляду доведено у повній мірі і дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в житло.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю. Не заперечував жодної з обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснив суду, що восени 2016 року, точної дати та адреси не пам`ятає, проходячи коло гарного будинку, побачив, що сушиться одяг. Перелізши через паркан, оскільки хвіртка була зачинена, зняв штани, які одягнув на себе. Після чого побачив, що двері в будинку (схожа на літню кухню) були відриті, зайшов в середину оскільки хотів їсти і думав знайти щось. Побачив в середині що лежить мобільний телефон і вирішив його забрати, в приміщенні спав чоловік. Коли він виходив чоловік прокинувся і сказав, щоб положив телефон на місце. Почав просити у власника, щоб останній не викликав поліцію, але він не послухав. Після приїзду працівників поліції його затримали. Просив суд суворо не карати, в скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 12.10.2016 року зранку, вона повела дитину в дитячий садочок. Вийшовши з будинковолодіння, що по АДРЕСА_2 , вона зачинила хвіртку. В будинку залишився відпочивати чоловік, ОСОБА_10 . Через деякий час їй подзвонив чоловік та повідомив, що він затримав в будинку чоловіка, який намагався вкрасти мобільний телефон. Приїхавши додому вона виклика поліцію. Цивільний позов до обвинуваченого на даний час не бажає подавати, при обранні міри покарання покладалась на розсуд суду.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

В судовому засіданні досліджені наступні докази.

Протокол огляду місця події від 12.10.2016 року з якого вбачається, що в крадіжка вчинена з спальної кімнати житлового будинку, за адресою АДРЕСА_2 .

Протокол прийняття усної заяви, про вчиненні кримінального правопорушення від 12.10.2016 року, з якого вбачається, що на місці вчиненні кримінального правопорушення затриманий ОСОБА_8 .

Висновок судово-товарознавчої експертизи від 23.12.2016 року №4/1973, згідно якого середньозважені ринкова вартість мобільного телефону марки «Microsoft mobile Rm 1031» та зарядного пристрою до мобільного телефону марки «Samsung» на липень 2016 року за умови їх технічної справності та середньо-нормального товарного стану за наближеними аналогами на вторинному ринку могла становити наступні суми: мобільний телефон 1560 грн., зарядний пристрій 46 грн.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №282 від 31.07.2018 року, ОСОБА_8 на час вчинення інкримінованого правопорушення та на теперішній час міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого, потерпілої, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При цьому суд враховує вимоги ст. 65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що він перебуває під наглідом лікаря-психіатра з 2014 року з приводу розладів поведінки, виявляє ознаки "дисоціального розладу особистості", при цьому усвідомлює свої дії та може керувати ними, не одружений, на утриманні дітей немає, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом"якшують покарання винного згідно ст. 66 КК України, є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання винного згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, позицію потерпілої суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України суд не знаходить, враховуючи, що всю сукупність встановлених обставин судом було аргументовано наведено для призначення вищезазначеного виду покарання для виховання обвинуваченого.

Судом встановлено, що вироком Чорнобаївського районного суду від 18 липня 2018 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі за злочин, вчинений 13 вересня 2016 року. 20.09.2018 року ОСОБА_8 звільнений з місць позбавлення волі по фактичному відбуттю покарання.

Оскільки злочин, за яким засуджується ОСОБА_8 , був ним вчинений до постановлення вищевказаного вироку, то суд вважає необхідним визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання необхідно рахувати з часу фактичного затримання 04.01.2019 року. Крім цього суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на вказані обставини, виходячи із загальних засад кримінального провадження, таких як верховенство права, законність, повага до людської гідності, керуючись принципами гуманності та справедливості, переслідуючи за мету виконання завдань кримінального провадження щодо охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України строк перебування під вартою з 04.01.2019 року по час вступу вироку в законну силу.

24 грудня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», відповідно до якого ч. 5 ст. 72 КК України викладена в наступній редакції: "Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі".

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне обвинуваченому ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення у період з 04 січня 2019 року по вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Суд також вважає за необхідне, керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 351,84 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 325, 368-371, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_8 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком, та за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18.07.2018 року - визначити остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання, у відповідності до ч.4 ст.70 КК України, строк покарання відбутий повністю за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18.07.2018 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту взяття під варту - 04 січня 2019 року. При цьому зарахувати ОСОБА_8 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, чинній до 20.06.2017 року) у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 04 січня 2019 року по вступу вироку з законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 - тримання під вартою в Державній установі "Черкаський слідчий ізолятор», до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 351,84 грн.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Microsoft mobile Rm 1031» та зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Samsung», що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 - залишити останній.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1