Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1311/18

Номер провадження: 1-кп/511/271/18

"05" грудня 2018 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника Роздільнянського РВ з питань пробації ОСОБА_5 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000493 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21.11.2018 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000493 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст.304 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурором та обвинуваченим висловлена думка про необхідність призначення справи до судового розгляду.
Дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки даний обвинувальний акт не відповідає вимогам статті 291 КПК України з огляду на наступне.
Так, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд повинен вирішити питання про відповідність обвинувального акту вимогам цього Кодексу та у разі невідповідності його вимогам, повернути такий обвинувальний акт прокурору.
Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною 4 ст.110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Процесуальне значення обвинувального акта полягає в тому що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи (осіб) якій висунуто обвинувачення (ч.1 ст.337 КПК).
Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Судовим розглядом встановлено, що в обвинувальному акті обвинувачення викладено наступним чином.
Так, 04.01.2018 року у денний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на стадіоні с. Кошари, Роздільнянського району, Одеської області, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досяг повнолітнього віку, діючи умисно та цілеспрямовано, посягаючи на основні принципи суспільної моральності у сфері належного інтелектуального та морального виховання неповнолітнього ОСОБА_6 , маючи психологічний вплив на останнього що виник від тривалих товариських відносин, обіцяючи йому матеріальну вигоду від вчинення злочину, з метою викликати у останнього прагнення скоїти злочин запропонував йому скоїти крадіжку бика з корівника, розташованого по АДРЕСА_1 .
Після чого ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_6 прибули до території корівника, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_8 . Переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, з корисливого мотиву - особистого незаконного збагачення, скориставшись відсутністю власника та особи, яка охороняє майно, шляхом злому дверей заднього входу до приміщення корівника, проникли до цього приміщення. Де з правого боку у куті приміщення зі стійла та приміщення корівника вивели за поводи бика чорного кольору віком близько 4 років та вагою 370 кг, ринкова вартість якого живою вагою складала 14800 (чотирнадцять тисяч вісімсот) гривень, який належить ОСОБА_8 .
Після чого, з викраденим майном ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном - худобою на власний розсуд.
В обвинувальному акті наведений опис ряду подій, в яких приймали участь обвинувачений ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_6 , в діях яких вбачаються ознаки іншого правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та яким не надано відповідної належної правової кваліфікації або визначення ролі кожного з них, щоб дало змогу суду належним чином, дотримуючись встановлених принципів та загальних засад, здійснювати кримінальне провадження.
В той же час, викладаючи обвинувачення як зазначено вище фактично по двом статтям обвинувачення, дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані лише за ч. 1 ст. 304 КК України, як втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність.
Відсутність належного формулювання обвинувачення в обвинувальному акті унеможливлює додержання основних принципів кримінального провадження щодо справедливого судового розгляду та гарантії на реалізацію захисту обвинуваченим.
Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Також, Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своїх рішеннях послідовно зазначає, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист (справа № 5-328кс16, пункт 7) та підтверджує правову позицію, що правильне застосування норми закону передбачає встановлення і юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння і ознаками складу злочину, передбаченого кримінально - правовою нормою (справа № 5-34кс13, № 5-27кс 14).
Недотримання вказаних вимог при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження: засаду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (пункт 1 статті 9 КПК), засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (стаття 20 КПК), а також унеможливлює виконання судом вимог статті 348 КПК щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 27 лютого 2004 року "Про застосування судами законодавства про відповідальність за втягнення неповнолітніх у злочинну чи іншу антигромадську діяльність" (надалі Постанова Пленуму), об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 304 ч. 1 КК України передбачає таку обов`язкову ознаку, як дії, що полягають у втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність. Під цим треба розуміти певні дії дорослої особи, вчинені з будь-яких мотивів і пов`язані з безпосереднім впливом на неповнолітнього з метою викликати у нього рішучість взяти участь у злочині або займатись іншою антигромадською діяльністю. За відсутності ознак втягнення дорослі особи, які вчинили злочини в групі з неповнолітніми, несуть відповідальність за співучасть у конкретних злочинах. Якщо дорослий несвідомо допустив присутність неповнолітнього при вчиненні злочину, не маючи мети втягнути його у злочинну діяльність, то склад злочину, передбачений ст. 304 КК України відсутній. Склад злочину, передбачений цією статтею також буде відсутнім, коли неповнолітній із власної ініціативи вчиняє злочин або приєднується до вчинення його дорослим.
У відповідності до Постанови Пленуму потерпілими від цього злочину є неповнолітні особи чоловічої або жіночої статі, які не досягли 18-річного віку.
Відповідно до вимог ст. ст. 291, 292 КПК України обвинувальний акт повинен містити дані про потерпілого за ч.1 ст.304 КК України , які в даному випадку відсутні.
Судом встановлено та у обвинувальному акті зазначено, що вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.04.2018 року, який набрав законної сили 21.05.2018 року, ОСОБА_9 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.76 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, разом з ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_6 за наступними обставинами: ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_6 за попередньою змовою між собою, в ніч з 04.01.2018 на 05.01.2018 року з метою незаконного заволодіння чужим майном, прибули до охоронюваної території корівника, розташованого по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_10 , де реалізуючи свій злочинний намір та впевнившись у відсутності господаря та охоронника, шляхом злому задніх дверей, проникли до приміщення корівника, звідки таємно викрали бика чорного кольору віком 4 років, вагою 370 кг, вартістю 14800 (чотирнадцять тисяч вісімсот) гривень. З місця вчинення злочину зникли, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 14800 грн. Вказаним вироком суду всі зазначені особи визнані співучасниками у крадіжці, у тому числі і неповнолітній ОСОБА_6 , але ця обставина залишена поза увагою в обвинувальному акті.
Вказані порушення вимог чинного кримінального процесуального законодавства перешкоджають повному, всебічному і об`єктивному судовому розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення та можливості обвинуваченого підготуватись до захисту від такого обвинувачення.
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, вказані недоліки є істотними, які в подальшому можуть вплинути на прийняття судом рішення, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору з зобов`язанням його усунути виявлені недоліки.
Керуючись ст.291, п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000493 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, в зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Копію ухвали вручити учасникам провадження.
Ухвала підлягає оскарженню протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя:ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили _____ ________ 2014 року
Суддя ______________ ОСОБА_1

Оригінал рішення знаходиться в суді
у справі за _______________,
провадження _______________
Голова Роздільнянського районного суду
Одеської області ___________________ ОСОБА_11