Справа № 682/3504/18
Провадження № 1-кп/682/40/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Славута кримінальне провадження № 0000782 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, який не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 перебуваючи 10.11.2018 у с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку зайшов на територію домогосподарства розташованого по АДРЕСА_2 , де помітив вантажний автомобіль марки «MERSEDES BENZ», д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_6 та в подальшому реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, близько 22.00 год., ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття незачинених водійських дверцят, проник до салону вказаного автомобіля, звідки таємно намагався викрасти автомобільне дзеркало заднього виду, вартістю 325 грн. 00 коп., автомобільний фіксатор для телефону, вартістю 96 грн. 33 коп. та чоловічі окуляри марки «Polaroid», вартістю 500 грн. 00 коп., але виконавши усі дії, які вважав за необхідним для заволодіння майном, не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки о 22.20 год. того ж дня був виявлений ОСОБА_5 на місці події.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, просив затвердити угоду про примирення із потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_5 , прокурор підтримали угоду про примирення з обвинуваченим і просять її затвердити.

03.12.2018 року потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 , діючи добровільно на підставі ст.ст. 469, 471 КПК України уклали угоду про примирення, за умовами якої ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, підтвердив обставини його вчинення.

Потерпілий підтвердив факт примирення з обвинуваченим.

Сторони узгодили міру покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді 90 годин громадських робіт.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Статтею 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Можливість укладення угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим передбачена ст. 468 КПК України.

Така угода, згідно ст. 469 КПК України, може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, та з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі вищевказаного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати 1430 грн. за проведення експертизи на підставі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 468, 469, 474, 475, 477 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладену 03.12.2018 року у кримінальному провадженні № 0000782.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 України і призначити покарання у виді 90 годин громадських робіт.

Речові докази автомобільне дзеркало заднього виду, тримач для мобільного телефону, чоловічі окуляри марки «Polaroid» повернути потерпілому ОСОБА_5

Стягнути із ОСОБА_4 1430 грн. витрат за проведення експертизи на користь державного бюджету.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому, згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1