Ухвала
Іменем України
13 травня 2019 року
м. Київ
провадження № 51-2282ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вказаної ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2, частин 4-6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, касаційна скарга підписується особою, яка її подає, а також до неї додаються копії судових рішень, які оскаржуються, та копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному прокурор у своїй касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, як на підставу, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваної ухвали, не зазначив, які саме доводи апеляційної скарги не перевірив суд апеляційної інстанції та на які з них не надав відповіді.
Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, прокурор у вступній її частині вказує на оскарження ним вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, тоді як у мотивувальній частині скарги наводить доводи щодо незаконності лише рішення апеляційного суду, про скасування якого формулює вимоги, чим допустив суперечності.
Окрім зазначеного, прокурор на виконання вимог ч. 4 ст. 427 КПК України не підписав подану ним касаційну скаргу.
Також в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги взагалі не додано копій оскаржуваних судових рішень.
Крім того, прокурору слід звернути увагу, що вимоги, викладені у ч. 6 ст. 427 КПК України, стосуються і доданих до касаційної скарги додатків (копій судових рішень), які потрібно додати в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3