Справа №635/965/19
Провадження № 1-в/635/167/2019
УХВАЛА

28 березня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.11.2011 Нікопольським райсудом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 08.08.2012 Дзержинським райсудом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням статті 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився на підставі ухвали Жовтневого райсуду м. Харкова від 18.07.2014 згідно зі ст. 2 Закону України «Про амністію»,

засудженого 14 травня 2015 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст. 81 КК України, як до особи у якої є деякі заохочення, добросовісно і завжди виконує покладені на нього обов`язків адміністрацією установи виконання покарань, порушень не має, стягнень також , а також постійно дотримується Правил внутрішнього розпорядку установи.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_5 в судове засіданні не з`явився. До канцелярії суду від останнього надійшла заява, в якій прокурор вказав, що заперечує проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 та просить відмовити в її задоволенні, адже засуджений був неодноразово засуджений за корисливі злочини та в тому числі за тяжкі, звільнявся з місць позбавлення волі та знову притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, як вбачається з довідки про працевлаштування, засуджений за ввесь час відбування покарання взагалі не працював, до роботи в установі ставиться байдуже. А отже, беручи до уваги все викладене, прокурор вказує, що застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення є передчасним. В даній заяві прокурор також виклав прохання розглядати справу у його відсутність.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутність.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд без його участі питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомлена про поважні причини неявки.

Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає клопотання засудженого ОСОБА_4 таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 14 травня 2015 року Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно з даним вироком запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався. Вирок набрав законну силу 15 червня 2015 року.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 22 лютого 2016 року в порядку пункту 14 частини першої статті 537 КПК України, уточнено вирок Красноградського районного суду Харківської області від 14.05.2015, а саме, в частині визначення в резолютивній частині вироку, що строк відбування покарання засудженому слід рахувати з моменту ого фактичного затримання.

У відповідності до довідки від 24.12.2015, складено уповноваженою особою Дзержинського ОП ГУ Національної поліції України в Харківській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 23 грудня 2015 року був затриманий на виконання вироку Красноградського районного суду Харківської області від 14.05.2015.

Як вбачається з характеристики на засудженого, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 24 грудня 2015 року. З 24.12.2015 тримався в «Харківська установа виконання покарань (№27)», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 19.01.2016 відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання зарекомендував себе позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умов відбування покарання та порядок дня установи, за що був заохочений адміністрацією установи три рази, за порушення встановленого режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності один раз, на даний час стягнення погашено в законному порядку. До промислової зони не працевлаштований. Залучається до робіт з благоустрою, до праці ставиться позитивно, поставлені завдання виконує в повному обсязі та своєчасно. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю. Приймає активну участь у культурно-масових заходах, які проводить установа. Відповідно до статей 110, 112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з близькими родичами, шляхом листування, побачень та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі. Стосунки доброзичливі. Питання щодо можливого застосування ст.ст.100, 100 КВК України було розглянуто 03.05.2017, комісією установи було відмовлено у застосуванні даних статей, як особі яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України було розглянуто 17.01.2018, комісією установи було відмовлено у застосуванні даної пільги, як особі яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України було розглянуто комісією установи 19.09.2018, та відмовлено у застосуванні даної пільги, як особі яка не стала на шлях виправлення. На профілактичних обліках засуджений не перебуває.

Згідно з довідки про працевлаштування виданої заступником начальника-планового економічного відділу Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» до оплачуваних робіт не залучався. Окрім того, з довідки про заробітну плату ОСОБА_4 за період з січня 2017 року по січень 2019 року вбачається, що останньому заробітна плата не нараховувалась.

Як вбачається з довідки за підписом бухгалтера установи ОСОБА_7 від 11.02.2019, за особовою справою у засудженого ОСОБА_4 , 1989 р.н., виконавчі листи відсутні.

Відповідно до положень статті 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до частини другої статі 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого, що останній став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, адже оцінюючи дані про особу ОСОБА_4 , який раніше був неодноразово засуджений за злочини проти власності, в останнє звільнений з місць відбуття покарання згідно Закону України «Про амністію», проте на шлях виправлення не став та вчинив інші злочини, один з яких є тяжким, взагалі не зацікавлений у своєму виправленні шляхом залучення до роботи, тоді як суду ненадані дані про відсутність неможливості працевлаштування засудженого за будь-яких підстав, а також беручи до уваги його характеристику в установі виконання покарань, обставину, що ОСОБА_4 було примусово доставлено до місця відбування покарання, у суду виникають сумніви з приводу його доводів, що він став на шлях виправлення, а відтак для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_4 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний.

Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання не може свідчити про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, -

постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02 квітня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1