ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/387/19 Справа № 180/97/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000030, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що клопотання є необґрунтованим, оскільки слідчим не доведено наявність підстав, передбачених КПК України, для накладення арешту на вилучене майно, не обгрунтовано правову підставу для арешту майна, та можливість використання майна як доказу або знаряддя вчинення злочину, оскільки на обґрунтування клопотання не надано суду доказів, які б підтверджували законні підстави проведення огляду автомобіля ГАЗ 2705. Зазначена слідчим в обґрунтування клопотання можливість використання майна для відшкодування заподіяної злочином шкоди є безпідставною, оскільки у справі відсутній підозрюваний і автомобіль належить ОСОБА_7 , а не тій особі, у якій його вилучено. Посилаючись на розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідки арешту майна для власників, а також пропуск слідчим терміну, передбаченого ст.ст. 171-171 КПК України для звернення до суду з клопотанням про арешт майна, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого про накладення арешту майно- задовольнити.
Вважає, що висновок суду, що слідчим не доведено наявність підстав, передбачених КПК України для накладення арешту на вилучене майно, не відповідає дійсності, оскільки слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами автомобіля ГАЗ 2705 д.н.з. НОМЕР_1 , та 8 напівсферичних фрагментів металевої труби діаметром 1200мм.
Вказує, що слідчим в клопотанні наведені підстави для арешту, згідно ч.1 ст. 170 КПК України це наявність сукупності підстав та розумних підозр вважати, що дане майно є доказом злочину. Зокрема, слідчий наголошував, що автомобіль є знаряддям злочину, а фрагменти труби є предметом злочину.
Апелянт зазначає, що слідчим встановлено, що автомобіль не належить на законних підставах особі, яка ним керувала, і така особа не надала підтверджуючих документів на користування автомобілем.
Вказує, що під час огляду автомобіля було встановлено, що він пристосований для перевезення викраденого майна, має окреме від салону вантажне відділення, огляд якого не потребує проникнення в таке відділення. Після проведення слідчим візуального огляду без проникнення, забезпечено схоронність даного автомобіля із вантажем до вирішення питання про накладення арешту, а в подальшому і його огляду як іншого володіння, за умови, що власник не надасть добровільної згоди на такий огляд.
Зазначає, що ненакладення арешту на автомобіль та фрагменти труби покладає обов`язок на слідчого повернути їх особі, яка ними не володіє і не має права на користування, а також позбавляє можливості проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, та можливості подальшого розслідування.
Посилається, що перед слідчим стоїть завдання встановити місце знаходження власника та з`ясування обставин втрати ним можливості володіти чи користуватися даним автомобілем, відпрацювати версії угону транспортного засобі, заволодіння ним шляхом шахрайства, вчинення злочину або злочинів групою осіб, за можливою участю власника, тощо.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, а ухвалу слідчого судді, - скасувати, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, 16.01.2019 року органом досудового розслідування внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме по факту таємного викрадення майна: металевої труби, яка може належати АТ Марганецький ГЗК.

16.01.2019 року проведеним оглядом місця події по вул. Пархоменко в м. Марганець Дніпропетровської області, було вилучено до Марганецького ВП Нікополського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в якості речових доказів автомобіль ГАЗ 3302 д.н.з. НОМЕР_2 білого кольору, та ГАЗ 2705, д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, в салоні якого знаходились фрагменти металевої труби діаметром приблизно 1000мм.

Постановою слідчого від 17 січня 2019 року автомобіль ГАЗ 3302 д.н.з. НОМЕР_2 долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу та передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 , а автомобіль ГАЗ 2705, д.н.з. НОМЕР_1 та 8 напівсферичних фрагментів металевої труби діаметром приблизно1000 мм, долучено до матеріалів кримінального провадження, в якості речового доказу та постановлено зберігати на території Марганецього ВП.

Слідчий СВ Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУПН в Дніпропетровській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме автомобіль ГАЗ 2705, д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_7 , та на 8 напівсферичних фрагментів металевої труби, діаметром 1200 мм, які належать АТ Марганецький ГЗК, з метою забезпечення подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Як видно з наявних матеріалів, слідчим було усунуто недоліки, на які було вказано раніше в ухвалі слідчого судді, та з належно оформленим клопотанням, слідчий знову звернувся до суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку є об`єктивна необхідність в накладенні арешту на вищезазначене майно, оскільки є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, необхідно вжити відповідні заходи забезпечення кримінального провадження на даному етапі, виходячи з обґрунтованості доводів, зазначених прокурором.

Арешт на майно, що є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, на чому акцентує увагу колегія суддів, може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що слідчим в клопотанні та доданих до нього матеріалів провадження доведено, що саме вказаний транспортний засіб може бути як предметом злочину, так і знаряддям, а фрагменти труби об`єктивно можуть бути предметом злочину та об`єктом проведення необхідних під час досудового розслідування експертних досліджень.

Але районний суд, при розгляді клопотання не звернув належної уваги на викладене, та прийшов до неправильних висновків.

У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи необхідність забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги прокурора задовольнити, ухвалу слідчого судді, як необґрунтовану, скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого про арешт вказаного майна, - задовольнити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, - скасувати.

Постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 , та накласти арешт на автомобіль ГАЗ 2705, д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_7 , та на 8 напівсферичних фрагментів металевої труби діаметром 1200 мм, які належать АТ Марганецький ГЗК.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4