Єдиний унікальний номер 229/3086/16-к
Номер провадження 11-кп/804/255/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Круподері Д.О., Ковалюмнус Е.В.

при секретарі судового засідання Гуляєві М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області в режимі відеоконференції із Старосинявським районним судом Хмельницької області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 (далі - захисник), яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 (далі - обвинуваченого) на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 02.10.2018р., яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років,

за участю захисника ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

прокурорів Магідіна Б.В., Губського Е.В.

потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

Вироком суду першої інстанції обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він 22.04.2016р. в проміжок часу між 23.30год. та 23.44год., перебуваючи біля спостережного пункту на території взводного опорного пункту «Мостік», який розташований поблизу с. Шуми Костянтинівського району Донецької області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7 (далі - потерпілого), усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті потерпілому та бажаючи їх настання, без будь-яких вагань наніс не менше восьми ударів кулаками рук та взутими ногами в область обличчя, голови та по іншим частинам тіла потерпілого та не менше чотирьох ударів обухом та робочою частиною штикової лопати в область голови потерпілого.

В подальшому, з метою приховування злочину, обвинувачений, перебуваючи на території спостережного пункту взводного опорного пункту «Мостік», який розташований поблизу с. Шуми Костянтинівського району Донецької області, приблизно з 23.53год. до 23.59год. 22.04.2016р. помістив ще живого потерпілого до багажного відділення автомобіля ВАЗ 2106 та відвіз його до водойми, розташованої між с. Розівка та с. Пантелеймонівка Ясинуватського району Донецької області. Приблизно о 01.15год. 23.04.2016р. обвинувачений, прибувши до вказаної вище водойми, витягнув потерпілого з багажного відділення автомобіля ВАЗ 2106, та продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, маючи намір на протиправне заподіяння смерті потерпілому, наніс останньому не менше десяти ударів кулаками рук в область обличчя, голови та по іншим частинам тіла, а коли потерпілий від отриманих травм впав на землю, обвинувачений взяв в обидві руки дерев'яну палицю товщиною близько 5см та довжиною близько 1,5м, яку знайшов біля своєї машини поблизу розваленого сараю, та з силою наніс протягом не менше однієї хвилини не менше десяти ударів цією палицею в область голови потерпілого, доки потерпілий не перестав дихати. Від отриманих тілесних ушкоджень, а саме тупої травми голови з переламом основи черепа, яка ускладнилась крововиливом під м'які мозкові оболонки, в шлуночки і речовину головного мозку, набряком мозку, що спричинило зупинку функції нервової системи, серцевої діяльності і дихання, потерпілий помер на місці 23.04.2016р. в проміжок часу з 01 год. 20 хв. до 01 год. 27 хв.

Після цього, обвинувачений з метою приховування злочину скинув тіло потерпілого у воду до водойми, яка знаходилась в 5-6м від місця скоєння злочину та з місця скоєння злочину зник.

Смерть потерпілого перебуває у причинному звязку з переліченими вище ушкодженнями і настала в результаті травматичного субарахноїдального крововиливу та відкритого переламу основ черепу.

Дії обвинуваченого кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому, тобто умисне вбивство.

На вирок суду захисником, яка діє в інтересах обвинуваченого, подана апеляційна скарга, в якій вона:

- зазначає, що обвинувачений не згодний з вироком суду у звязку із істотним порушенням судом вимог КПК України та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, оскільки вважає, що його дії мають бути кваліфіковані як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, оскільки судом при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України ретельно не досліджені докази, що мають значення для зясування змісту спрямованості умислу обвинуваченого та не вирішено питання про умисел обвинуваченого, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, способу, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації заподіяних потерпілому поранень та інших тілесних ушкоджень, причину припинення обвинуваченим злочинних дій, поведінку обвинуваченого та потерпілого, що передувала події, їх стосунки, субєктивне ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій;

- зазначає, що суд, обґрунтовуючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненому, послався, як на належний доказ на протокол предявлення для впізнання особи за фотознімками від 18.06.2016р., в ході якого свідок ОСОБА_8 показав, що він на фото впізнав потерпілого військовослужбовця ОСОБА_7 (далі потерпілого), якого він бачив у двадцятих числах квітня 2016р., коли допомагав обвинуваченому завантажувати потерпілого до багажника автомобіля, проте в протоколі не був зазначений факт, чи був потерпілий на той час живим, оскільки при допиті під час досудового розслідування свідок ОСОБА_8 показав, що потерпілий був в цей час живий;

- наголошує, що суд в обґрунтування вироку поклав, як допустимий доказ, показання свідка ОСОБА_9 в суді про те, що він разом із свідком ОСОБА_8 та обвинуваченим були на місці злочину, проте суд не надав їм належну оцінку, оскільки вони суттєво відрізнялись від його первинних показань та мали розбіжності; крім того свідок ОСОБА_9 давав в суді сумнівні свідчення по справі, сильно нервував, плутався, та впевнено не відповів на питання чи були ознаки життя у потерпілого, коли вони разом із обвинуваченим залишили його на пустирі біля водойми; крім того показання свідка ОСОБА_9 в суді про те, що обвинувачений бив потерпілого палицею по тілу, на думку захисника, не узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи про причину смерті потерпілого травму голови з переламом основи черепу з наслідками, та не можуть бути доказами наявності причинного звязку між діями обвинуваченого та настанням смерті потерпілого, тобто доказом винуватості обвинуваченого в умисному вбивстві потерпілого;

- зазначає, що при визнанні обвинуваченого винуватим в умисному вбивстві потерпілого суд послався, як на належний доказ на висновок судово-медичної експертизи № 83 від 05.05.2016р., згідно якого причина смерті потерпілого - травма голови з переламом основи черепу, яка ускладнилася крововиливом під мякі мозкові оболонки, в шлуночки і речовини головного мозку, набряком мозку, що спричинило зупинку функцій центральної нервової системи, серцевої діяльності і дихання, яка, на думку захисника, суперечить показанням обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 в суді про те, що коли вони залишили потерпілого на пустирі біля водойми, який був відкритим для доступу інших осіб, та потерпілий перебував у стані алкогольного спяніння, у звязку з чим є вірогідність, що він міг отримати у подальшому тілесні ушкодження від інших осіб, в тому числі і через падіння з висоти свого тіла на каміння, що не досліджувалось ні під час досудового розслідування, ні судом;

- вказує, що судом необґрунтовано взятий до уваги як належний доказ винуватості обвинуваченого в умисному вбивстві потерпілого протокол проведення слідчого експерименту із застосуванням відеокамери від 20.06.2016р., який в порушення вимог ст. 49 КПК України проведено без участі захисника;

- підкреслює, що судом не здобуто під час судового слідства прямих доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні ним умисного вбивства потерпілого, також судом порушено вимоги ст. 94 КПК України щодо оцінки доказів при ухваленні вироку, проявлена упередженість та несправедливість під час дослідження доказів, грубо порушені засади законності та верховенства права у кримінальному провадженні, передбачені ст.ст. 8, 9 КПК України;

- зазначає, що в порушення вимог ст. 89 КК України судом взагалі не досліджено дані про особу обвинуваченого, у вироку відсутні дані про відбуття обвинуваченим попереднього покарання, відомості про погашення попередніх судимостей обвинуваченого, що призвело до передчасного висновку суду про визнання обвинуваченого раніше судимою особою, що в свою чергу суттєво вплинуло на призначення йому надто суворого покарання;

- вказує, що обвинувачений не згодний також з висновком суду про стягнення з нього на користь потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 200 000грн. кожному, оскільки суд не взяв до уваги його дійсний майновий стан та стан сімї обвинуваченого, та не аргументував належним чином зазначене рішення;

- прохає дії обвинуваченого перекваліфікувати з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України та змінити вирок в цій частині, та призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, також встановити стягнення моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілих у розмірі 25 000грн. кожному.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, прохали її задовольнити, позицію прокурора, потерпілих та їх законного представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, прохали вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги захисника за таких підстав.

При розгляді кримінального провадження по суті судом першої інстанції (далі судом) були всебічно, повно та обєктивно зясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

Подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджені доказами, зібраними у відповідності із вимогами закону та дослідженими у судовому засіданні. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Висновки суду викладені в мотивувальній та резолютивній частині вироку узгоджені між собою та не містять протиріч.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені безпосередньо у судовому засіданні, проаналізовані та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності.

Судом був наданий ретельний аналіз показанням обвинуваченого, які були надані ним в судовому засіданні у співвідношенні з усіма зібраними доказами по справі.

Так, обвинувачений в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та показав, що 22.04.2016р. він разом із раніше знайомим військовослужбовцем ОСОБА_8 поїхав в с. Суха Балка з метою відпочити. В ніч з 22.04.2016р. на 23.04.2016р. приблизно о 24.00год. він відвіз товариша на власному легковому автомобілі ВАЗ 2106 до опорного пункту, який знаходиться біля с. Шуми. Повертаючись назад та проїжджаючи повз пропускний пункт військової частини В0927, він підїхав до посту і побачив чергового військовослужбовця - потерпілого ОСОБА_7, який спав на посту в стані сильного алкогольного спяніння. Раніше у нього були відсутні будь-які конфлікти з потерпілим. Він почав його будити, у відповідь почув нерозбірливу мову потерпілого, після чого, знаходячись в стані злості та хвилювання, він особисто наніс потерпілому удари руками та ногами по різним частинам тіла. Після чого пізніше він зателефонував своєму співслужбовцю, якому повідомив, що черговий військовослужбовець потерпілий знаходиться в стані сильного алкогольного спяніння, та після його на пост прийшли військовослужбовці ОСОБА_10 та особа на імя ОСОБА_11, які забрали вогнепальну зброю. При цьому він особисто витягнув потерпілого з чергового приміщення на вулицю, де стояв автомобіль ВАЗ 2106, та з метою провчити його, поклав потерпілого до багажника автомобілю, вивіз його за межі розташування військової частини, щоб привязати до дерева. Приїхавши до свого знайомого ОСОБА_9, який знаходився в с. Суха Балка в м. Торецьк Донецької області в гостях у ОСОБА_12, він попрохав його допомогти йому особисто в цьому, на що отримав згоду. Вони разом приїхали на раніше незнайоме місце поблизу с. Суха Балка, після чого вони разом з ОСОБА_9 витягли з багажника автомобіля потерпілого та поклали його біля автомобіля. В цей час ОСОБА_9 відійшов у бік, а потерпілий, в цей час, підвівшись на ноги, обперся на багажник автомобіля та щось сказав. У відповідь, він особисто, відчувши гнів, знову наніс потерпілому удари кулаками та ногами, після цього він взяв палку, яка лежала поруч, та наніс нею потерпілому приблизно два удари, після чого відтягнув потерпілого від автомобіля та залишив. Після чого вони разом з ОСОБА_9І повернулися до с. Суха Балка. Про даний факт він не доповів командуванню військової частини.

Так, витягом з ЄРДР Дружківського ВП ГУНП Донецької області від 04.05.2016р. підтверджується, що 04.05.2016р. о 18.15год. надійшло повідомлення від голови сільської ради с. Розівка Ясинуватьского р-ну Донецької області про те, що у водоймі біля с. Розівка Ясинуватьского р-ну Донецької області виявлено труп чоловіка. Під час проведення огляду трупу у невідомого чоловіка на голові в лівій боковій частині виявлено дві рублені рани. Труп на вигляд приблизно 45-55 років, зріст 180-185см. На трупі одягнуті кофта флісова чорного кольору, з ярликом «ETIRED», светр темно-зеленого кольору, чорні труси з ярликом «DOREMI», спортивні штани чорного кольору з ярликом «ADIDAS», штани зеленого кольору з плащової тканини, гольфів яких на застібці «блискавка», чорні напівситцеві шкарпетки, чоботи з високим верхом (берці) на шнурках, верх взуття коричневого кольору, підошва взуття коричнево-чорного кольору, 43 розмір, на підошві яких надпис «ТАLАN», також на шиї трупа є ланцюжок з білого металу та хрестик з білого металу. Розпочато досудове розслідування із попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України.

(т.2 а.с.79-80)

Протоколом огляду місця події від 04.05.2016р. з фототаблицею підтверджується, що під час огляду ділянки місцевості, яка розташована на дорозі від с. Розівка Ясинуватського району Донецької області в напрямку с. Пантелеймонівка Ясинуватського району Донецької області поблизу водорозподільної свердловини, на відстані 39м від вказаної дороги та 15м від свердловини, справа від ґрунтової дороги (відносно напрямку руху до головної дороги) на відстані 2м виявлено котлован округлої форми розмірами 7х6м, заповнений приблизно на 1/3 мутною водою. На момент огляду в ямі, у воді знаходиться труп чоловічої статі. Труп розташований вздовж більшої по довжині стороні ями, на лівому боці, ногами в бік будівлі свердловини, а головою у бік асфальтної дороги Розівка-Пантелеймонівка. В ході огляду труп був вилучений з води. Труп на вигляд приблизно 45-55 років, зріст 180-185см. середньої статури. В результаті огляду встановлено, що на трупі одягнуті кофта флісова чорного кольору , з ярликом «ETIRED», светр темно-зеленого кольору, чорні труси з ярликом «DOREMI», спортивні штани чорного кольору з ярликом «ADIDAS», штани зеленого кольору з плащової тканини, гольфів яких на застібці «блискавка», чорні полуситцеві шкарпетки, чоботи з високим верхом (берці) на шнурках, верх взуття коричневого кольору, підошва взуття коричнево-чорного кольору, 43 розмір, на підошві яких надпис «ТАLАN», також на шиї трупа є ланцюжок з білого металу та хрестик з білого металу. На лівій верхній боковій частині голови є дві рублені рани, через які проглядається кістки черепу, з яких виступає кров.

(т.2 а.с. 82-91)

Протоколом огляду трупа від 05.05.2016р. підтверджується, що труп невідомого чоловіка, вилученого з водойми був оглянутий, при цьому встановлено труп одягнутий у кофту флісову чорного кольору, з ярликом «ETIRED», светр темно-зеленого кольору, чорні труси з ярликом «DOREMI», спортивні штани чорного кольору з ярликом «ADIDAS», штани зеленого кольору з плащової тканини, гульфік яких на блискавці, чорні полуситцеві шкарпетки, чоботи з високим верхом (берці) на шнурках, верх взуття коричневого кольору, підошва взуття коричнево-чорного кольору, 43 розмір, на підошві яких надпис «ТАLАN», також на шиї трупа є ланцюжок з білого металу та хрестик з білого металу. Одяг мокрий, берці мокрі. На голові трупа зліва трупа маються дві неправильно-лінійні рани переходом назад, на потиличній області мається одна лінійна рана, на обличчі маються множинні синці, у носових ходах кров, рот відкритий, на тулубі та кінцівках пошкоджень не виявлено.

(т. 2 а.с. 92-97)

Протоколами предявлення особи для впізнання за фотознімками від 17.06.2016р, 18.06.2016р., 21.06.2016р, підтверджується, що військовослужбовці ОСОБА_13, ОСОБА_8, брат та дядько потерпілого ОСОБА_5, ОСОБА_14 відповідно, впізнали на фотознімку № 3 ОСОБА_7, 27.10.1973р.н., який був солдатом в/ч 0927, ніс службу в с. Кірова Костянтинівського р-ну Донецької області, та є рідним братом та племінником ОСОБА_5 та ОСОБА_14 відповідно.

Особа ОСОБА_7 вказаними вище військовослужбовцями та родичами була впізнана за рисами обличчя, формою очей, носа, крім того, родичами була впізнана за коронками з металу жовтого кольору на передніх верхніх зубах трупа.

Крім того, свідок ОСОБА_15 при проведенні даної слідчої дії показав, що 22.04.20106р. ОСОБА_7 самовільно залишив розташування в/ч 0927 та дотепер його місцезнаходження невідомо.

Крім того, свідок ОСОБА_8 при проведенні даної слідчої дії показав, що він останній раз бачив ОСОБА_7 в двадцятих числах квітня 2016р., коли допомагав завантажувати його до багажнику автомобіля ВАЗ 2106, що належить військовослужбовцю ОСОБА_3

(т.2 а.с.179-180, 181-182,183,184)

Крім того, витягом з ЄРДР Дружківського ВП ГУНП Донецької області від 21.06.2016р. підтверджується, що проходячи військову службу молодший сержант ОСОБА_3 в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_7, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи їх настання, вчинив умисний особливо тяжкий злочин, а саме протиправне спричинення смерті іншій людині. Так, ОСОБА_3, 12.07.1985р.н. з початку травня 2016р. проходить військову службу на посаді старшого механіка-водія в/ч В0927 у м. Торецьк Донецької області. 22.04.2016р. приблизно о 00.00год. ОСОБА_3 знаходячись біля спостережного пункту на території взводного опорного пункту «Мостік», який розташований поблизу с. Шуми Костянтинівського району Донецької області, де у складі зведених підрозділів вказаної частини також ніс службу військовослужбовець ОСОБА_7 17.10.1973р.н., де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_3 наніс ОСОБА_7 декілька ударів кулаками рук та взутими ногами в область обличчя, голови та по іншим частинам тіла. При цьому у ОСОБА_3 виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 у вказані час та місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи їх настання, без будь-яких вагань, з метою умисного протиправного спричинення смерті іншій людині, з підлоги взяв лопату, яка перебувала при вході до наглядового пункту, підійшов до ОСОБА_16 та утримуючи лопату двома руками наніс чотири удари обухом та робочою частиною лопати в область голови ОСОБА_7 З метою приховування злочину, ОСОБА_3 помістив ще живого ОСОБА_7 до багажного відділення автомобіля ВАЗ 2106 та відвіз його до водойми, розташованої між с. Розівка та с. Пантелеймонівка Ясинуватського р-ну Донецької області. Прибувши на місце того ж дня, 22.04.2016р. приблизно о 00.40год. ОСОБА_3 витягнув ОСОБА_7 з багажного відділення автомобіля ВАЗ 2106, та продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, маючи намір на протиправне заподіяння смерті іншій людині, наніс останньому декілька ударів кулаками рук в область обличчя, голови та по іншим частинам тіла, а коли ОСОБА_7 від отриманих травм впав на землю, ОСОБА_3 наніс декілька ударів, але не менше двох, дерев'яною палицею, яку знайшов на місці в область голови ОСОБА_7 Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер на місці. Після цього, ОСОБА_3 скинув тіло ОСОБА_7 у воду до водойми, та з місця скоєння злочину зник. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_3 загиблому ОСОБА_7 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: відкритий перелам основи черепу, травматичний субарахноїдальний крововилив. Смерть ОСОБА_7 стоїть у прямому причинному звязку з переліченими вище ушкодженнями та настала в результаті травматичного субарахноїдального крововиливу та відкритого переламу основи черепу.

(т. 2 а.с. 81)

Висновком СМЕ № 83 від 03.06.2016р. підтверджується, що при експертизі трупа потерпілого виявлені синець обличчя, дві забиті рани лівої скроневої області і одна забита рана потилиці, великий синець обличчя і голови, тріщина лівої скроневої області склепіння черепа, відкритий перелам основи черепа, крововилив під мякі мозкові оболонки, в шлуночки і речовину головного мозку.

Ці ушкодження утворились від дії тупих предметів, незадовго до смерті потерпілого, оцінюються в сукупності і мають ознаки (небезпека для життя) тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть потерпілого настала від травми голови з переламом основи черепа, яка ускладнилась крововиливом під мякі мозкові оболонки, в шлуночки і речовину головного мозку, набряком мозку, що спричинило зупинку функції центральної нервової системи, серцевої діяльності і дихання.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа потерпілого виявлений етиловий спирт у концентрації 2,54% у крові та 3,6% у сечі, і не виявлені інші спирти. Вказана концентрація етилового спирту в крові трупа потерпілого за життя могла відповідати сильному алкогольному спянінню.

(т. 2 а.с. 111-114)

Висновком СМЕ № 83/12 від 25.08.2016р. підтверджується, що тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, двох забитих ран лівої скроневої області і одної забитої рани потилиці, великого синця обличчя і голови, тріщині лівої скроневої області склепіння черепа, відкритого перелому основи черепу, крововиливу під мякі мозкові оболонки, в шлуночки і речовину головного мозку могли утворитись і при обставинах, на які вказав обвинувачений під час проведення слідчого експерименту за його участю.

(т. 2 а.с. 115-116)

Протоколом додаткового огляду місця події від 18.06.2016р. з відеозаписом підтверджується, що обєктом огляду є ділянка місцевості між м. Торецьк та с. Шуми Ясинуватського Донецької області на якій, з правої сторони від ґрунтової проїжджої дороги, розташований тимчасовий опорний пункт «Міст». Перебуваючи на даній ділянці місцевості, обвинувачений вказав на вказаний наглядовий пункт, в якому 22.04.2016р. знаходився потерпілий. Вхід на територію наглядового пункту здійснюється через вісім сходинок, які вимощені з деревяних ящиків з-під боєприпасів, при вході в бліндаж розташовані ящики з-під боєприпасів. Зліва від входу знаходиться лопата з деревяним держаком.

(т.2 а.с.168-169)

Протоколом додаткового огляду місця події від 18.08.2016р. підтверджується, що був оглянутий транспортний засіб ВАЗ 2106 бежевого кольору, держномер 186-22ЕА, на момент огляду капот автомобіля та двері відчинені, всередині відсутня коробка передач. На задньому сидінні було виявлено автомат АКС -74, з підствольним гранатометом 25, серійний номер №5533790, 1988р., магазин, в якому на момент огляду знаходиться 16 патронів калібру 5х45мм з маркуванням 60х90.

В ході огляду автомобіля виявлено, що в багажнику знаходяться берці, які, зі слів обвинуваченого, знаходились на ньому в момент скоєння злочину 22.04.2016р.

В ході огляду автомобіля будь яких слідів крові не виявлено.

(т.2 а.с.174-178)

Висновками СМЕ № 516-МК від 15.06.2016р., № 755-МК від 30.06.2016р. з фото таблицями підтверджується, що на представленому шматку шкіри від трупа невідомого чоловіка виявлено три ушкодження, що мають морфологічні ознаки однотипних забитих ран, які виникли не менш як від трьохкратної ударної дії тупого твердого жорсткої конструкції предмета (предметів), слідоутворююча поверхня якого була сплощено-випукла, подібна до бокової стінки циліндра і була видовженою до 81см в межах контакту.

Три забиті рани, виявлені на дослідженому шматку шкіри голови від трупа невідомого чоловіка (№ 83 від 05.05.2016р.), впізнаного як труп потерпілого, могли виникнути від ударної дії боковими поверхнями трубки, металевої частини та деревяного держака лопати, або від ударної дії іншого предмету (предметів) з подібними конструктивними його властивостями.

(т. 2 а.с. 104-109, 135-141)

Протоколом слідчого експерименту з відеофіксацією від 20.06.2016р., проведеного за участю обвинуваченого в присутності його захисника ОСОБА_11, статиста, двох понятих, підтверджується, що в ході проведення цієї слідчої дій обвинувачений показав на місці та розповів, що в ніч з 22.04.2016р. на 23.04.2016р. близько 00:00 год. він на автомобілі ВАЗ 2106 проїжджав тимчасово-опорний пункт «Міст», який розташований в с. Шуми Ясинуватського р-ну Донецької області, зупинився та покликав «постового», але відповіді не отримав. Після чого він піднявся на пост, де побачив потерпілого в стані алкогольного спяніння. Він зробив йому зауваження та у відповідь почув нерозбірливі слова потерпілого, чим обурився та наніс удари руками та ногами по різним частинам тіла потерпілого. Потім він схопив лопату, яка стояла при вході до бліндажу, та наніс лопатою удари в область голови та тулуба потерпілого. Зазначені удари він наніс потерпілому робочою частиною лопати та її деревяною частиною (держаком). Він наніс потерпілому приблизно чотири удари та викинув лопату в бік. У подальшому він залишив потерпілого лежати на підлозі у приміщенні ТОПу, при цьому потерпілий нічого не казав, тільки стогнав. Він вийшов на вулицю, подзвонив військовослужбовцю ОСОБА_8 та сказав, що потерпілого необхідно замінити на просту, оскільки він знаходиться у стані сильного алкогольного спяніння. Приблизно через десять хвилин на пост прийшли військовослужбовці ОСОБА_8 та ОСОБА_17, після чого він особисто зайшов до приміщення поста ТОП, побачивши, що потерпілий намагався піднятися з підлоги, він особисто наніс йому ще два-три удари кулаками по різним частинам тіла, переважно по тулубу. Від цих ударів потерпілий знов впав на підлогу, та він особисто взяв потерпілого за комір та стягнув по сходинках з приміщення ТОПу на ґрунтову дорогу. У подальшому він відкрив багажник автомобіля, та ОСОБА_8 допоміг йому покласти потерпілого до багажнику автомобіля, при цьому потерпілий ще подавав ознаки життя, а саме бурмотів щось безглузде, після чого він закрив багажник та повіз потерпілого за межі контрольно-пропускного пункту (далі КПП) із метою там вивантажити потерпілого. Під час слідування через КПП він особисто перебував у агресивному стані та забув, що у багажнику автомобіля, яким він керував, знаходиться потерпілий, та тільки приїхавши до с. Суха Балка, та почувши якійсь звук в багажнику, він особисто згадав про потерпілого. При цьому він вирішив не повертатись до ТОПу та підїхавши до будинку своїх знайомих в с. Суха Балка, де в цей час знаходився військовослужбовець ОСОБА_9, якого попрохав допомогти йому та проїхати з ним, на що той погодився. Вже у автомобілі він розповів ОСОБА_9 про те, що він застав потерпілого на посту у стані сильного алкогольного спяніння та побив його руками, ногами та лопатою, крім того бажає провчити потерпілого, а саме відвезти його подалі від розташування роти, щоб на ранок він добирався туди пішки. Рухаючись біля с. Розівка Ясинуватського району Донецької області, він звернув до безлюдного місця, зупинив автомобіль та відчинив багажник, після чого ОСОБА_9 допоміг йому дістати потерпілого з багажника, а він особисто взяв потерпілого під руки, ОСОБА_9 взяв потерпілого за ноги, та таким чином дістали потерпілого з багажнику й поклали поруч з автомобілем. У подальшому він сказав ОСОБА_9, щоб той відійшов у бік та не втручався до їх з потерпілим розмови, що той і зробив, відійшовши приблизно на 10 метрів. В цей момент потерпілий піднявся на ноги та обперся на автомобіль, у відповідь на це він особисто зробив потерпілому зауваження щодо вживання ним спиртних напоїв на посту. Потерпілий сказав, що не відчуває своєї вини, та що він втручається не в свою справу. Ця відповідь знов вивела його особисто з рівноваги, та він знов наніс потерпілому удари руками та ногами по різних частинах тіла, від чого потерпілий втратив рівновагу та впав. Він особисто побачив поряд з місцем події потерпілого деревяну палку, яку підняв та тримаючи її двома руками, на протязі хвилини наніс потерпілому цією деревяною палкою приблизно чотири удари зверху вниз в область голови, доки потерпілий не перестав говорити, після чого викинув палку у бік. Після цього до нього особисто підійшов ОСОБА_9 та попрохав його заспокоїтись, після чого він особисто припинив наносити удари потерпілому по голові та зіштовхнув тіло потерпілого до ярку глибиною приблизно два метри, внаслідок чого потерпілий скотився до водойми у воду. Після чого вони разом з ОСОБА_9 уїхали з місця події, а саме вдвох приїхали до с. Суха Балка, де він залишився на ніч. Про вчинене з потерпілим він нікому не розповідав. Він розумів, що зробив, проте вбивати потерпілого він не бажав, приводом для заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень стало перебування потерпілого у стані сильного алкогольного спяніння на посту та висловлювання потерпілого на його адресу нецензурною лайкою.

(т.2 а.с.185-188)

Протоколом проведення слідчого експерименту з відеофіксацією за участю свідка ОСОБА_9 від 20.06.2016р., який у присутності статиста, двох понятих підтверджується, що свідок ОСОБА_9 показав та розповів, що у день події він знаходився в гостях с. Суха Балка. В ніч з 22 на 23.04.2016р. приблизно о 01год. до нього на автомобілі приїхав обвинувачений, який перебував у стані алкогольного спяніння, був схвильований, який попрохав його допомогти, що саме треба робити обвинувачений не казав, на що він особисто погодився. В автомобілі, під час руху обвинувачений розповів йому особисто про те, що йому набридлі нетверезі військовослужбовці, які сплять на постах під час несення ними служби у стані алкогольного спяніння, та обвинуваченому невідомо, як з ними боротися. Після цього вони зупинились біля одноповерхової будівлі, яку свідок особисто показав на місці, та після його особистого запитання у обвинуваченого, що це за місце, той відповів, що зараз покаже йому нетверезого військовослужбовця, після чого відкрив багажник автомобіля, у якому він побачив невідомого чоловіка. На прохання обвинуваченого він допоміг витягти цього чоловіка з багажника та покласти його на спину на землю. Після цього обвинувачений пішов до ближньої будівлі, знайшов там палку довжиною приблизно 1,5 м та товщиною 5см, потім підійшов з цією палкою до потерпілого та тримаючи палку обома руками, почав навідліг бити потерпілого цією палкою протягом приблизно двох хвилин по всьому тілу голові, тулубу, при цьому завдавши потерпілому цією палкою приблизно 10-15 ударів. Під час ударів потерпілий «хекав», тобто видихав повітря та відхаркував щось під час ударів. В цей час він особисто прохав обвинуваченого відвезти потерпілого назад. Після чого обвинувачений відійшов трохи у бік, викинув палку, а далі він взяв потерпілого під руки, йому особисто сказав, щоб взяв потерпілого за ноги, та таким чином вони вдвох віднесли потерпілого на декілька метрів у кущі. Після того, як обвинувачений побив потерпілого палкою, потерпілий ніяких ознак життя не подавав. Потім обвинувачений одноособово став тягнути потерпілого до посадки, оскільки він особисто чув, як ламались гілки, після чого обвинувачений кинув потерпілого до якоїсь ями. Далі вони вдвох сіли до автомобілю, та поїхали до с. Суха Балка, при цьому обвинувачений сказав йому особисто, щоб він мовчав про подію з потерпілим. Він особисто нікому з командування про це не доповідав.

(т.2 а.с.189-191)

З висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 739 від 20.07.2016р. вбачається, що про проведенні експертизи обвинувачений повідомив, що в зоні АТО служив з осені 2015р., служба проходила стрімко, оскільки він намагався бути там де складено, завдання виконував добре. Намагався брати командування на себе, оскільки командир був молодим. Він користувався повагою, оскільки не уникав роботи. Якщо були конфлікти, та на ґрунті алкоголізму товаришів по службі. З потерпілим, який був у нього в підпорядкуванні він сварився неодноразово, оскільки той пиячив 3-4 тижні поспіль. В останні дні квітня він виконував свої безпосередні обовязки, на протязі дня він не вживав спиртних напоїв, у вечері він вжив пляшку слабоалкогольного напою, та після цього сів за кермо автомобіля, щоб відвезти ОСОБА_8 за його проханням. Повертаючись, він перевірив пост, та побачив що на ньому спить нетвереза людина, яку він почав будити та соромити. Він особисто завівся, став нервувати, бити чоловіка ногами, руками, потім подзвонив, щоб цього чоловіка змінили на посту. Після чого вони стягли чоловіка до дороги, завантажили до багажнику автомобіля з метою вивезти його за межі та покинути. По дорозі він забув про чоловіка, потім у села почув шум у багажнику та згадав про нього. Після цього зайшов до будинку покликав ОСОБА_9, якому по дорозі сказав, що треба викинути чоловіка з багажнику, щоб той самостійно добирався до частини. Вони зупинились, витягли чоловіка з багажника, той став на ноги, став щось казати, він «завівся», знов став «добивати» чоловіка морально, виховувати його словами. Між ним особисто та цим чоловіком виникла сварка, оскільки чоловік образив його, після чого він знов занервував ще більше, знов став бити чоловіка руками, чоловік кричав після чого він особисто бив чоловіка палкою, доки той не замовк. Він відтягнув чоловіка від автомобіля, відкинув його в бік, та вони поїхали. Він думав, що чоловік буде блукати та самостійно дійде до розташування частини. До останнього він також думав, що той чоловік десь вживає спиртні напої. Коли його затримали він був у шоковому стані, не міг повірити що все так склалось, оскільки у нього не було умислу вбивати чоловіка, бажав його провчити.

З висновків про психічний стан обвинуваченого вбачається що він намагався представити себе з кращого боку, скласти позитивне враження на членів комісій. Характеризував себе як комунікабельну людину, у звязку з чим «служба проходила стрімко, добре виконував свої обовязки», що протирічить службовій характеристиці. Розповідаючи про себе що у стресових ситуаціях «запальний». Емоційно часом нестійкий. У співбесіді з фактичних обставин справи виказав особисту версію події, заявив, що неодноразово намагався боротися з пияцтвом у своїй військовій частині, категорично наполягав на тому, що мети вбивства не переслідував, «бажав тільки провчити за пияцтво». Пояснив, виправдовуючи свої дії, що «у стресових ситуаціях він запальний, у даному випадку він психанув - стресова ситуація смерть людини». Заявив, що у вказаний період був тверезим, «вжив тільки пляшку «Шейка», що протирічить показанням свідків.

При обслідуванні підекспертний виявляє зниження почуття дистанції у співбесіді, дратівливість, емоційну нестійкість, зазначені особливості психіки підекспертного не супроводжуються грубими порушеннями памяті, мислення, інтелекту.

Підекспертний виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості. В період часу, що відповідає інкримінованому правопорушенню, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У теперішній час ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_3С під дію ст. 20 КК України (обмежена осудність) не підпадає.

У застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.

(т. 3 а.с. 1-8)

Потерпілий ОСОБА_4 в суді показав, що потерпілий є його сином. З липня 2015р. служив в лавах ЗСУ. Він останній раз розмовляв з потерпілим 22.04.2016р. в першій половині дня. Приблизно в кінці червня 2016р. йому повідомили, що знайшли тіло сина.

Потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що потерпілий є його рідним братом. З телефонної розмови він дізнався, що брат зі зброєю покинув пост та залишив розташування військової частини. Пізніше йому зателефонував військовослужбовець на імя ОСОБА_17, при цьому висловлював погрози на його адресу. Про конфлікт, який відбувся у під час несення потерпілим служби, йому нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_18 в суді показав, що потерпілий є його племінником. З телефонної розмови він дізнався, що в ямі між с. Розівка та с. Пантелеймонівка Ясинуватського району Донецької області знайдений труп чоловіка. За фотокартками він особисто впізнав потерпілого за зовнішніми рисами обличчя. Про конфлікт, що виник між обвинуваченим та потерпілим, йому нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_19 в суді показала, що обвинувачений є її чоловіком, який був призваний до лав ЗСУ за мобілізацією. Про конфлікт, що відбувся між обвинуваченим та потерпілим, їй стало відомо зі слів чоловіка під час побачення в Бахмутському слідчому ізоляторі Донецької області. Чоловіка вона може охарактеризувати з позитивного боку.

Свідок ОСОБА_20 в суді показав, що обвинувачений раніше йому відомий по військовій службі. Йому також відомо, що у обвинуваченого був легковий автомобіль ВАЗ 2106 бежевого кольору. В теплу пору 2016р. обвинувачений звернувся до нього з проханням відремонтувати автомобіль, на що він погодився. Автомобіль обвинувачений залишив біля його будинку, та під час огляду цього автомобіля працівниками поліції в ньому був виявлений автомат, який належав обвинуваченому.

Свідок ОСОБА_12 в суді показала, що мешкає разом із матірю в с. Суха Балка, обвинувачений є її знайомим, який періодично проводив свій час в них вдома. 20.04.2016р. вони разом з обвинуваченим та ОСОБА_9 знаходились у них вдома, де вживали спиртні напої. Обвинуваченому зателефонували по службі, після чого він поїхав, повідомивши, що знову треба буде провчити «аватарів». Приблизно через півтори години він повернувся, попрохав ОСОБА_9 поїхати разом з ним та допомогти йому, на що отримав згоду. Приблизно через годину обвинувачений та ОСОБА_9 повернулись, при цьому вона побачила у обвинуваченого на одному кросівку та руці кров, на що обвинувачений пояснив, що це виховували «аватарів».

Свідок ОСОБА_21 суді показало, що обвинувачений є її знайомим, він часто приходив до неї в гості та залишався на ніч. Про конфлікт, що виник між ним та потерпілим нічого їй невідомо. 22.04.2016р. обвинувачений та ОСОБА_9 знаходились у них в гостях. Зі слів своєї доньки ОСОБА_12 вона дізналась, що обвинувачений того вечора кудись відїжджав, після чого повернувся, та знов з ОСОБА_9 кудись поїхав, а через деякий час знов повернулись. На руці та на взутті у обвинуваченого вона побачила кров. Пізніше, зі слів обвинуваченого, вона дізналась, що він, не розрахувавши своєї сили, наніс удар чоловікові, від чого той помер. Їй відомо, що тіло невідомого чоловіка було знайдено у водоймі біля с. Розівка.

Свідок ОСОБА_9 показав в суді, що обвинувачений йому відомий як товариш по службі. 20.04.2016р. він разом з обвинуваченим поїхав до знайомої дівчини у с. Суха Балка Дзержинського району, де спільно розпивали привезений з собою коньяк у кількості 0,5л. Приблизно о 21год. обвинуваченому зателефонували, після чого він поїхав, повідомивши, що його викликають до військової частини, де військовослужбовці несуть службу в стані алкогольного спяніння. Приблизно через годину він повернувся та попрохав його особисто допомогти, в чому саме - не сказав. Приїхавши на автомобілі з обвинуваченим до водокачки, обвинувачений відчинив багажник автомобіля, де знаходився потерпілий в стані алкогольного спяніння. Витягнувши його з багажника, обвинувачений відійшов в бік та повернувся з палицею, якою почав наносити удари по тілу військовослужбовця, на його особисті зауваження обвинувачений не реагував, та наніс потерпілому приблизно 10 ударів. Після чого, обвинувачений відтягнув потерпілого вбік, він особисто почув шелест трави та хруст зламаних гілок. Коли вони разом з обвинуваченим повертались до ОСОБА_12 в с. Суха Балка, обвинувачений повідомив йому, що потерпілий - це військовослужбовець, який ніс службу в стані алкогольного спяніння. Про факт, який стався, він особисто не доповів та не повідомив командуванню, де знаходиться потерпілий, оскільки побоювався фізичної розправи над собою та сімєю ОСОБА_12.

Свідок ОСОБА_17 в суді показав, що раніше знайомий з обвинуваченим по військовій службі, йому зателефонував обвинувачений та повідомив, що потерпілий знаходиться на посту під час несення варти в стані алкогольного спяніння. Коли вони разом з ОСОБА_8 прийшли на пост, то він побачив потерпілого в стані сильного алкогольного спяніння, його автомат лежав поруч, який вони забрали та віднесли до бліндажу.

Свідок ОСОБА_22 в суді показав, що раніше знайомий з потерпілим, як товариш по військовій службі. 22.04.2016р. він особисто повинен був заступити на пост разом з потерпілим, проте потерпілий був відсутній на посту. Обвинувачений повідомив йому особисто, що потерпілого забрали для медичного освідчення на стан алкогольного спяніння.

Судом першої інстанції був наданий ретельний аналіз показанням обвинуваченого, що виразились у категоричному запереченні в суді своєї винуватості в умисному вбивстві потерпілого, та яким, на думку колегії суддів, надана правильна оцінка, як неправдивим та таким, що мали на меті уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Так, обвинувачений при проведенні досудового розслідування не заперечував, що він в день події наніс потерпілому численні удари руками, взутими ногами, робочою частиною лопати та її обухом, деревяною палкою в життєвоважливий орган - голову. В суді першої інстанції обвинувачений підтвердив заподіяння потерпілому численних ударів руками, ногами, деревяною палкою в область життєвоважливого органу голови, при цьому заперечував заподіяння потерпілому ударів робочою частиною лопати та її обухом. В суді апеляційної інстанції обвинувачений також заперечував нанесення потерпілому ударів робочою частиною лопати та її обухом.

Фактичні обставини справи, які були встановлені судом першої інстанції, а саме спосіб заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень, підтверджується, крім особистих показань обвинуваченого при проведенні слідчого експерименту з його участю, показаннями свідка ОСОБА_9 при проведенні слідчого експерименту з його участю та в суді про заподіяння обвинуваченим потерпілому не менш десяти ударів деревяною палкою по голові, а також численними висновками судово-медичних експертиз про наявні у потерпілого на голові тілесні ушкодження, в тому числі у виді трьох забитих ран, які могли виникнути від ударної дії боковими поверхнями трубки, металевої частини та деревяного держака лопати, або від ударної дії іншого предмету (предметів) з подібними конструктивними його властивостями, та які могли утворитись і при обставинах, на які вказав обвинувачений під час проведення слідчого експерименту за його участю.

Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи смерть потерпілого настала 23.04.2016р. в проміжок часу з 01 год. 20 хв. до 01 год. 27 хв. від тупої травми голови з переламом основи черепа, тобто всі виявлені у потерпілого тілесні ушкодження утворились незадовго до настання його смерті у короткий проміжок часу.

Крім того винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства підтверджується численними показаннями свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_12, про те, що в день події обвинувачений разом із свідком ОСОБА_9 перебував у них в гостях, під час перебування обвинувачений двічі відїжджав на своєму автомобілі, один раз самостійно, другий раз разом за свідком ОСОБА_9 При цьому обвинувачений пояснив, що знов треба буде провчити «аватарів», та коли він повернувся, зазначені свідки побачили кров на руці та кросівку обвинуваченого,пізніше обвинувачений пояснив, що він не розрахував свої сили, наніс удар чоловікові, від чого той помер.

Заперечення обвинуваченого щодо нанесення ударів в область голови потерпілого робочою частиною лопати та її обухом спростовуються наведеною вище сукупністю доказів, а саме численними висновками судово-медичних експертиз, показаннями свідка ОСОБА_9, які узгоджуються між собою та не містять протиріч.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були зроблені переконливі висновки про винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства потерпілого, тобто умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому, що підтверджується наведеною вище сукупністю доказів.

Також суд у вироку належним чином обґрунтував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України шляхом зіставлення ознак фактично вчинених ним діянь та ознак відповідного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та обґрунтував фактичними обставинами висновки про їх відповідність.

Умисел обвинуваченого при нанесенні потерпілому спочатку не менш восьми ударів кулаками рук та взутими ногами в область його обличчя, голови, іншим частинам тіла, не менш чотирьох ударів обухом та робочою частиною штикової лопати в область голови потерпілого, а потім не менш десяти ударів кулаками рук в область обличчя, голови, іншим частинам тіла потерпілого, не менш десяти ударів деревяною палицею товщиною близько 5 см та довжиною близько 1,5м в область голови потерпілого був спрямований на позбавлення життя потерпілого та призвів до смерті останнього, який помер 23.04.2016р. в проміжок часу з 01 год. 20 хв. до 01 год. 27 хв. від тупої травми голови з переламом основи черепа, яка ускладнилась крововиливом під м'які мозкові оболонки, в шлуночки і речовину головного мозку, набряком мозку, що спричинило зупинку функції нервової системи, серцевої діяльності і дихання.

Вказані вище тілесні ушкодження були заподіяні потерпілому обвинуваченим, який усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини та бажав їх настання.

Між діями обвинуваченого та смертю потерпілого є прямий причинний зв'язок.

При вирішенні питання про спрямованість умислу обвинуваченого судом було враховано спосіб вчинення злочину, знаряддя злочину штикова лопата та деревяна палиця товщиною близько 5 см та довжиною близько 1,5м, велика кількість ударів, заподіяних обвинуваченим потерпілому руками, ногами та знаряддями злочину (не менш 32 ударів), локалізацію тілесних ушкоджень нанесення обвинуваченим штиковою лопатою та деревяною палицею не менш 14 ударів в область життєво важливого органу голову, силу та інтенсивність заподіяних ударів, стосунки між обвинуваченим та потерпілим, поведінку обвинуваченого та потерпілого до, під час події та після вчинення злочину, причини припинення злочинний дій обвинуваченого, а саме те, що у обвинуваченого була можливість після виникнення конфлікту з потерпілим уникнути подальшого спілкування з ним, проте він спочатку наніс потерпілому не менш восьми ударів руками та ногами по різним частинам тіла потерпілого, потім він схопив лопату, яка стояла при вході до бліндажу, та наніс потерпілому робочою частиною лопати та її деревяною частиною (держаком) приблизно чотири удари, після чого знов наніс потерпілому ще два-три удари кулаками по різним частинам тіла, переважно по тулубу, від чого потерпілий знов впав на підлогу, та він особисто взяв потерпілого за комір та стягнув по сходинках з приміщення ТОПу на ґрунтову дорогу. У подальшому обвинувачений помістив потерпілого до багажнику автомобіля, закрив багажник та вивіз потерпілого до безлюдного місця, дістав потерпілого з багажника, після чого знов наніс потерпілому удари руками та ногами по різних частинах тіла, від чого потерпілий втратив рівновагу та впав. Обвинувачений підняв деревяну палку, та тримаючи її двома руками, наніс потерпілому не менш десяти ударів зверху вниз в область голови. Після цього він зіштовхнув тіло потерпілого до ярку глибиною приблизно два метри, внаслідок чого потерпілий скотився до водойми у воду. Після чого він покинув місце події, залишивши напризволяще потерпілого, оскільки подальша доля потерпілого йому була байдужа.

Мотивом вчинення злочину є раптово виниклі неприязні відносини , які склалися між обвинуваченим та потерпілим.

Метою вчинення злочину є протиправне заподіяння смерті потерпілому.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства потерпілого відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи є переконливими, не містять протиріч.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений не згодний з вироком суду у звязку із істотним порушенням судом вимог КПК України та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, оскільки вважає, що його дії мають бути кваліфіковані як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, оскільки судом при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України ретельно не досліджені докази, що мають значення для зясування змісту спрямованості умислу обвинуваченого та не вирішено питання про умисел обвинуваченого, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, способу, знаряддя злочину, кількості, характеру та локалізації заподіяних потерпілому поранень та інших тілесних ушкоджень, причину припинення обвинуваченим злочинних дій, поведінку обвинуваченого та потерпілого, що передувала події, їх стосунки, субєктивне ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій, є непереконливими, які не мають ніякого підґрунтя, оскільки судом у повному обсязі були досліджені фактичні обставини справи, всі докази, що були надані сторонами кримінального провадження, надана їм відповідна оцінка, зроблений правильний висновок щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне, протиправне позбавлення життя іншої людини умисне вбивство.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд, обґрунтовуючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненому, послався, як на належний доказ на протокол предявлення для впізнання особи за фотознімками від 18.06.2016р., в ході якого свідок ОСОБА_8 показав, що він на фото впізнав потерпілого військовослужбовця ОСОБА_7 (далі потерпілого), якого він бачив у двадцятих числах квітня 2016р., коли допомагав обвинуваченому завантажувати потерпілого до багажника автомобіля, проте в протоколі не був зазначений факт, чи був потерпілий на той час живим, оскільки при допиті під час досудового розслідування свідок ОСОБА_8 показав, що потерпілий був в цей час живий, на думку колегії суддів, є неспроможними з наступних підстав.

Зазначена слідча дія, що була зафіксована у вказаному протоколі була проведена у відповідності з вимогами ч. 1, 6, 7, 8 ст. 228, 230, 231 КПК України, за участю свідка ОСОБА_8 та двох понятих, протокол не містить будь яких виправлень, підтирань, протиріч, є допустимим та достовірним доказом по даному кримінальному провадженню. Що стосується другої частини цього доводу про те, що свідок ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні дав показання, що потерпілий був живий під час завантаження його до багажника автомобіля обвинуваченого, то вони також не є слушними, оскільки згідно ст. 23 КПК України не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти, як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом при розгляді справи були прийняті заходи щодо допиту свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні, що підтверджується ухвалою про його привід від 01.03.2017р., яка не була виконана, оскільки ОСОБА_8 на той момент проходив службу у військовій частині, яка розташована у Івано-Франківській області (т. 1 а.с. 126), ухвалою суду від 08.08.2017р., яка не була виконана, оскільки ОСОБА_8 на той момент проходив службу у військовій частині, яка розташована у Київській області за контрактом, (т. 1 а.с. 200-201), ухвалою суду від 29.11.2017р., яка не була виконана, оскільки на той момент ОСОБА_8 перебував на посаді командира відділення артилерійської розвідки ВЧ2227 ЗСУ та не може прибути у судове засідання без з дозволу командира військової частини (т. 1 а.с. 222-223)

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд, в обґрунтування вироку поклав, як допустимий доказ, показання свідка ОСОБА_9 в суді про те, що він разом із свідком ОСОБА_8 та обвинуваченим були на місці злочину, проте суд не надав їм належну оцінку, оскільки вони суттєво відрізнялись від його первинних показань та мали розбіжності; крім того свідок ОСОБА_9 давав в суді сумнівні свідчення по справі, сильно нервував, плутався, та впевнено не відповів на питання чи були ознаки життя у потерпілого, коли вони разом із обвинуваченим залишили його на пустирі біля водойми; крім того показання свідка ОСОБА_9 в суді про те, що обвинувачений бив потерпілого палицею по тілу, на думку захисника, не узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи про причину смерті потерпілого травму голови з переламом основи черепу з наслідками, та не можуть бути доказами наявності причинного звязку між діями обвинуваченого та настанням смерті потерпілого, тобто доказом винуватості обвинуваченого в умисному вбивстві потерпілого також, на думку колегії суддів, є непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню з наступного.

Так, безпосередній свідок події ОСОБА_9, як при проведенні досудового розслідування так і судовому засіданні надав послідовні, незмінні показання щодо фактичних обставин справи, а саме про те, що він за проханням обвинуваченого допоміг йому вивантажити з багажнику автомобіля потерпілого, після чого обвинувачений наніс

навідліг потерпілому цією палкою протягом приблизно двох хвилин по всьому тілу голові, тулубу, при цьому завдавши потерпілому цією палкою приблизно 10-15 ударів, внаслідок чого потерпілий перестав подавати будь-які ознаки життя. Вказані показання свідка ОСОБА_9 узгоджуються з усією сукупністю доказів по справі, а саме з показаннями обвинуваченого при проведенні досудового розслідування, з численними висновками судово-медичних експертиз щодо способу та знаряддя заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, показаннями свідків ОСОБА_12 щодо сумісного розпивання разом з обвинуваченим спиртних напоїв та проханням обвинуваченого допомогти йому.

Крім того, показання свідка ОСОБА_9 про заподіяння обвинуваченим потерпілому численних ударів деревяною палкою, у тому числі, й по голові, у повному обсязі узгоджуються з висновком СМЕ про причину смерті потерпілого травму голови з переламом основи черепу за наслідками, та є безпосереднім доказом наявності причинного звязку між вказаними діями обвинуваченого та настанням смерті потерпілого.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що при визнанні обвинуваченого винуватим в умисному вбивстві потерпілого суд послався, як на належний доказ на висновок судово-медичної експертизи № 83 від 05.05.2016р., згідно якого причина смерті потерпілого - травма голови з переламом основи черепу, яка ускладнилася крововиливом під мякі мозкові оболонки, в шлуночки і речовини головного мозку, набряком мозку, що спричинило зупинку функцій центральної нервової системи, серцевої діяльності і дихання, яка, на думку захисника, суперечить показанням обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 в суді про те, що коли вони залишили потерпілого на пустирі біля водойми, який був відкритим для доступу інших осіб, та потерпілий перебував у стані алкогольного спяніння, у звязку з чим є вірогідність, що він міг отримати у подальшому тілесні ушкодження від інших осіб, в тому числі і через падіння з висоти свого тіла на каміння, що не досліджувалось ні під час досудового розслідування, ні судом, на думку колегії суддів, не мають під собою підґрунтя з наступного.

Так, як встановлено під час проведення досудового розслідування та в суді, свідок ОСОБА_9 показав, що після заподіяння обвинуваченим потерпілому численних ударів деревяною палкою по голові та інших частинах тіла, після того, як потерпілий перестав подавати будь-які ознаки життя та за його особистим (ОСОБА_9І.) проханням обвинувачений припинив свої злочинні дії та самостійно відтягнув тіло потерпілого в кущі, про що свідок ОСОБА_9 здогадався по шурхотінню трави та тріску зламаних гілок. Після цього обвинувачений скинув тіло потерпілого у ярок, який був на 1/3 заповнений водою, тому твердження про те, що потерпілий був залишений на пустирі спростовуються саме показаннями ОСОБА_9, а також протоколом огляду місця події, згідно якого труп потерпілого було виявлено та витягнуто з водойми, та висновком судово-медичної експертизи, згідно якого смерть потерпілого настала у короткий проміжок часу безпосередньо після заподіяння обвинуваченим йому численних ударів деревяною палкою.

Доводи апеляційної скарги захисника, що потерпілий перебував у стані алкогольного спяніння та у звязку з чим є вірогідність, що він міг отримати у подальшому тілесні ушкодження від інших осіб, в тому числі і через падіння з висоти свого тіла на каміння, що не досліджувалось ні під час досудового розслідування, ні судом, колегія суддів вважає неслушними, оскільки вони нічим не підтверджені та суперечать усієї сукупності доказів по справі, які були безпосередньо досліджені та оцінені судом. Висновок судово-медичної експертизи про механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого, а також про можливе знаряддя, яким було заподіяні тілесні ушкодження є допустимим та достовірним доказом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом необґрунтовано взятий до уваги, як належний доказ винуватості обвинуваченого в умисному вбивстві потерпілого, протокол проведення слідчого експерименту із застосуванням відеокамери від 20.06.2016р., який в порушення вимог ст. 49 КПК України проведено без участі захисника, та захисник був призначений через чотири доби після затримання обвинуваченого, на думку колегії суддів, не відповідають дійсності, оскільки з протоколу слідчого експерименту вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії був присутній захисник ОСОБА_11, який діяв в інтересах обвинуваченого, це зафіксовано у протоколі слідчої дії та на відеозапису слідчого експерименту, які були досліджені в суді.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не здобуто під час судового слідства прямих доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні ним умисного вбивства потерпілого, також судом порушено вимоги ст. 94 КПК України, щодо оцінки доказів при ухваленні вироку, проявлена упередженість та несправедливість під час дослідження доказів, грубо порушені засади законності та верховенства права у кримінальному провадженні, передбачені ст.ст. 8, 9 КПК України, також є необґрунтованими, оскільки судом всебічно, повно та обєктивно зясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України, також судом були безпосередньо досліджені всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, які викладені у вироку, та їм надана відповідна оцінка з дотриманням ст. 94 КПК України, зроблений обґрунтований та вмотивований висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства потерпілого.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо проявлення судом упередженості та несправедливості під час дослідження доказів, грубого порушення засад законності та верховенства права у кримінальному провадженні, передбачені ст.ст. 8, 9 КПК України не конкретизовані, нічим не підтверджені, та спростовуються технічним носієм аудіофіксації судового засідання, тому не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що в порушення вимог ст. 89 КК України судом взагалі не досліджено дані про особу обвинуваченого, у вироку відсутні дані про відбуття обвинуваченим попереднього покарання, відомості про погашення попередніх судимостей обвинуваченого, що призвело до передчасного висновку суду про визнання обвинуваченого раніше судимою особою, що в свою чергу суттєво вплинуло на призначення йому надто суворого покарання, на думку колегії суддів, також є неспроможними, оскільки судом було досліджені дані про особу обвинуваченого, що підтверджується вступною та мотивувальною частиною вироку, в яких зазначено, що обвинувачений є раніше судимою особою. Так, обвинувачений до вчинення інкримінованого йому злочину був тричі судимим за вироками судів:

1) 06.06.2002р. Соснівським райсудом м.Черкаси за ч.3 ст.185, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавленя волі строком на п'ять років з іспитовим строком на два роки;

2) 20.04.2004р. Маловисківським райсудом Кіровоградської області за ч. 3 ст.185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п'ять років три місяці;

3) 11.04.2014р. Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 286, ст. 75 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік з іспитовим строком на два роки.

Згідно вимоги про судимості обвинувачений відбув 09.07.2004р. до Петровської виправної колонії № 49 Кіровоградської області для відбування покарання за вироком Маловисківського райсуду Кіровоградської області від 20.04.2004р. у виді позбавлення волі строком на п'ять років три місяці за вчинення тяжкого злочину. Відомості про дату звільнення обвинуваченого у цій вимозі відсутні.

Таким чином, висновок суду про визнання обвинуваченого раніше судимою особою є правильним, оскільки з огляду на вимоги п. 8 ст. 89 КК України обвинувачений є особою, яка в 20.04.2004р. була засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, відбувати покарання почала 09.07.2004р., кінець строку відбуття покарання згідно вироку Маловисківського райсуду Кіровоградської області від 20.04.2004р. слід рахувати з 09.10.2009р. Строк погашення судимості для обвинуваченого становив шість років та мав закінчитись 09.10.2015р., якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину. Як видно з вироку Кіровського райсуду м. Кіровограда від 11.04.2014р. обвинувачений був визнаний винуватим за ч.1 ст. 286, ст. 75 КК України та засуджений до покарання у виді обмеження волі строком на один рік з іспитовим строком на два роки, тобто ним протягом шестирічного терміну, необхідного для погашення попередньої судимості, був вчинений новий злочин та він на час ухвалення оскаржуваного вироку є раніше судимою особою.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про призначення обвинуваченому надто суворого покарання то вони також, на думку колегії суддів, не мають під собою будь-якого обґрунтування, оскільки суд при призначенні обвинуваченому покарання у повному обсязі дотримався вимог ст. 65 КК України, а саме врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його роль у вчиненні злочину, спосіб вчинення злочину, вплив злочину на потерпілого, відсутність обтяжуючих та помякшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який раніше двічі судимий за вчинення умисних, тяжких, корисливих злочинів, судимості у встановленому кримінальним законом порядку не погашені, на обліку у психіатра та нарколога не перебував, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, приймав участь в АТО, за місцем мешкання та за місцем проходження служби характеризується позитивно, 04.12.2015р. відзначений почесним нагрудним знаком «За взірцевість у військовій службі» ІІІ-го ступня (т. 2 а.с.233)

Також судом при призначенні покарання враховано, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоровя особи, які відповідно до ст. 3 та 27 Конституції України є найвищою соціальною цінністю, право на життя є невідємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений. Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання судом враховані фактичні обставини справи, спосіб та обстановку вчинення злочину, а саме нанесення обвинуваченим потерпілому багаточисленної кількості ударів руками, взутими ногами, робочою частиною лопати та її обухом, деревяною палкою товщиною 5см та довжиною 1,5м. навідлиг в область життєвоважливого органу голову, після чого скидання обвинуваченим потерпілого до ярку з водою та залишення його напризволяще, вид умислу, мотив та мету злочину, особу потерпілого, який також був військовослужбовцем ЗСУ, тяжкість незворотних наслідків, які настали, у вигляді смерті потерпілого, поведінку обвинуваченого після вчинення вбивства потерпілого, а саме неповідомлення ним командуванню та правоохоронним органам про вчинений злочин.

Таким чином, суд при призначенні покарання належним чином оцінив ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, спосіб його життя, сімейний стан, стан здоровя, психологічні особливості обвинуваченого, зазначені у висновку судово-психіатричної експертизи, поведінку обвинуваченого до, в процесі та після вчинення злочину, наявність двох судимостей, моральність ставлення до людей і загально-соціальних цінностей, його авторитет у колективі.

Колегія суддів вважає, що судом належним чином обґрунтовані вид та строк призначеного обвинуваченому покарання та призначені обвинуваченому судом вид та строк покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, та саме таке покарання, призначене обвинуваченому відповідає принципам доцільності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений не згодний з висновками суду щодо стягнення з нього на користь потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 200 000грн. кожному, оскільки судом не взятий до уваги його дійсний майновий стан та стан сімї обвинуваченого, не обґрунтовано належним чином стягнення моральної шкоди, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки при задоволенні цивільного позову потерпілих у повному обсязі судом було враховано, по-перше, що обвинуваченим вчинено особливо тяжке кримінальне правопорушення, внаслідок якого потерпілі втратили близьку людину рідного сина та рідного брата, по-друге, заподіяння обвинуваченим внаслідок вчинення цього злочину моральної шкоди потерпілим, по-третє, наявність причинного зв'язку між кримінальним діянням обвинуваченого умисним вбивством потерпілого та заподіянням моральної шкоди, по-четверте, винуватість обвинуваченого у заподіянні цієї моральної шкоди.

Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, та на думку колегії суддів, він був визначений судом, виходячи із засад розумності, виваженості та

справедливості, а саме з урахуванням характеру та обсягу страждань потерпілих (фізичних, душевних, психічних ), яких вони зазнали після вбивства рідної людини (участь потерпілого ОСОБА_5 у впізнанні трупа рідного брата за фотокартками, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження з наявною в ньому фототаблицею до протоколу огляду та висновку експерта про причини смерті потерпілого), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Зокрема, судом враховано вік та стан здоров'я потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тяжкість вимушених змін у їх житті у звязку із втратою рідної людини, невідворотність наслідків, що настали, та зроблено обґрунтований висновок про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. кожному.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015р.) обвинуваченому в строк відбування покарання зарахувати строк попереднього увязнення в межах даного кримінального провадження з 21.06.2016р. по 10.04.2019р. включно, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Істотних порушень кримінального процесуального кодексу України при розгляді справи судом першої інстанції колегією суддів не встановлено, вирок суду є законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим судовим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3, на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 02.10.2018р., яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 02.10.2018р., яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015р.) обвинуваченому ОСОБА_3 в строк відбування покарання зарахувати строк попереднього увязнення в межах даного кримінального провадження з 21.06.2016р. по 10.04.2019р. включно, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді