ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, кримінальне провадження № 0003413 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь в розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2018 року, -

В с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Лісне Федорівського району, Кустанайської області, громадянку України, з середньою освітою, не заміжню, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:
- 13.12.2016 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк 2 роки.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано засуджену ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те, що вона приблизно о 09 годині 14 хвилин 05.10.2017 року перебуваючи поблизу кафе «Пивний гараж», яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Високовольтна, 20 у м. Дніпро, таємно викрала 2 пластикові вазони з квітами, який принесла до свого помешкання.
Потім, біля 11 години того ж дня, вона знову повернулась до вказаного кафе та таємно викрала другий пластиковий вазон з квітами,
В результаті вони спричинила збитки потерпілому ОСОБА_9 , у розмірі 583 гривні 34 копійки.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить вирок змінити, виключити із мотивувальної частини вироку суду першої інстанції посилання на обставину, що обвинувачена на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, та замінити на «...під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра та лікаря- нарколога не перебуває». В іншій частині вирок залишити без змін.
На думку прокурора є невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Вважає, що суд першої інстанції при обранні і призначенні покарання за вчинений злочин, до даних що характеризують обвинуваченого, відніс відсутність обвинуваченого на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога.
Вважає, що у законодавстві, яке регламентує порядок надання психіатричної допомоги, термін облік не вживається.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційні вимоги сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судовий розгляд кримінального провадження повинен проводитися лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, з дотриманням принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з дотриманням принципу диспозитивності, а саме, в межах повноважень та компетенції суд вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повинно бути враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

Виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченої за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченої, колегія суддів виходить із наступного.
Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченій виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував обставини, при яких скоєно злочини, тяжкість вчинених кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, за місцем проживання характеризується посередньо, не обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжує покарання. Тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст. 75 КК України.
Даний висновок суду узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Обговорюючи доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність уточнення формулювання обставини, врахованої судом при призначенні покарання, а саме не перебування обвинуваченої ОСОБА_8 під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра та лікар-нарколога, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для скасування або зміни вироку вцілому, оскільки за своїм характером не свідчить про суттєве порушення КПК України, не є по суті підставою для скасування чи зміни судового рішення, не впливає на законність судового рішення
Суттєвих порушень вимог матеріального чи процесуального Закону під час судового розгляду колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора,- немає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2018 року, відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: