Ухвала
Іменем України
20 листопада2018 року
м. Київ

справа № 159/2149/17

провадження № 51-9770ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу законного представника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2017 року та вирок Апеляційного суду Волинської області від 02 липня 2018 року,

встановив:
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2017 року ОСОБА_4 , засуджено за частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 30 годин громадських робіт, частиною 2 статті 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 місяців.
На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 місяців.
Відповідно до частини 1 статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської областівід 28 серпня 2015 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Залишено незмінним запобіжний захід домашній арешт до набрання вироком законної сили.

Вироком Апеляційного суду Волинської області від 02 липня 2018 року вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2017 рокущодо ОСОБА_4 скасовано в частині призначеного покарання за частиною 2 статті 190 КК. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за частиною 1 статті 190 КК до покарання у виді 30 годин громадських робіт, частиною 2 статті 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
Відповідно до частини 1 статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2015 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті зазначений вирок залишено без зміни.
Також відмовлено у задоволенні клопотання захисника про застосування до засудженого Закону України «Про амністію у 2016 році».

У касаційній скарзі законний представник засудженого ставить питання про поновлення строку на оскарження вказаних судових рішень. Обґрунтовує тим, що не обізнана у сфері права, їх захисника було усунуто від захисту інтересів її сина у зв`язку з неналежним їх виконанням, а пошук нового захисника зайняв багато часу, у зв`язку із тим, що вона є матір`ю чотирьох дітей та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Тому, з метою реалізації права на оскарження судових рішень та забезпечення права на захист, просить поновити строк на касаційне оскарження.
В прохальній частині касаційної скарги законний представник засудженого просить поновити строк касаційного оскарження ОСОБА_4 .
Однак з урахуванням того, що законний представник засудженого є учасником кримінального провадження та від свого імені підписала таку скаргу, Суд, перевіривши доводи щодо поновлення строку, вважає за необхідне поновити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень саме їй.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що законний представник засудженого ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень. Вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.
Одночасно, перевіривши касаційну скаргу законного представника засудженого, Суд вбачає, що вона не дотрималася вимог статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) при подачі цієї скарги.
Так, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Крім того, частиною 4 статті 427 КПК передбачено, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає.
Також, згідно з частинами 5, 6 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються та копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, касаційну скаргу законного представника засудженого адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
До того ж, як вбачається з вступної частини касаційної скарги, вона подається від імені засудженого та його законного представника, проте касаційна скарга містить лише підпис законного представника засудженого.
Крім того, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, законний представник засудженого не зазначає їх зміст та вплив на незаконність судових рішень, з урахуванням вимог статті 412 КПК.
Тобто, у касаційній скарзі законний представник засудженого має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

При цьому усупереч вимогам частини 5, 6 статті 427 КПК законний представник засудженого не долучила до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень та копії касаційної скарги в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Одночасно відсутність у касаційній скарзі застережень законного представника засудженого щодо її участі в касаційному розгляді не може розцінюватися судом касаційної інстанції як виявлення такого бажання. Дане не може свідчити про небажання приймати участь в судовому засіданні, у разі відсутності про це у касаційній скарзі.
Враховуючи наведене, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, суд

постановив:
Поновити законному представнику засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2017 року та вироку Апеляційного суду Волинської області від 02 липня 2018 року.
Касаційну скаргу законного представника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2017 року та вирок Апеляційного суду Волинської області від 02 липня 2018 року залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3