КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження №0007816 відносно,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року відносно ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат. Зокрема, речові докази, а саме 9 патронів, які зберігаються в кімнаті речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ухвалено знищити.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 в серпні 2018 року, знаходячись за адресою: м. Київ, просп. Л.Курбаса, 18, усвідомлюючи суспільно-небезпечні

наслідки своїх дій, не маючи передбаченого законом дозволу на носіння та зберігання бойових припасів, порушивши Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне поводження з бойовими припасами, шляхом знахідки придбав 9 (дев`ять) патронів, які переніс та почав зберігати за місцем свого проживання. 28.09.2018 в період часу з 07 год. 00 хв. до 08 год. 50 хв., в ході санкціонованого обшуку за адресою проживання ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено 09 патронів до нарізної вогнепальної зброї, виготовленими промисловим способом, а саме: 8 проміжних патронів калібру 7,62x39 мм, споряджені бронебійно-запалювальною кулею «БЗ»; 1 патрон є гвинтівковим патроном калібру 7,62x54 мм, що споряджений кулею «ЛПС» зі сталевим осердям.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора м. Києва, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення долі речових доказів, а саме - їх знищення у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим просить змінити вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2018 року відносно ОСОБА_6 в частині вирішення долі речових доказів, а саме 9 патронів, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП в м. Києві конфіскувати в дохід держави на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, а врешті вирок суду залишити без зміни.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що приймаючи оскаржувати рішення, суд першої інстанції не мотивував чому предмет злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - 9 патронів до нарізної вогнепальної зброї, виготовленими промисловим способом, а саме: 8 проміжних патронів калібру 7,62x39 мм, споряджені бронебійно-запалювальною кулею «БЗ»; 1 гвинтівковий патрон калібру 7,62x54 мм, що споряджений кулею «ЛПС» зі сталевим осердям, слід знищити, а не конфіскувати в дохід держави.

При цьому вказує, що предметом складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України є майно, що не є вилученим з обігу, проте передбачає отримання спеціального дозволу для придбання, носіння та зберігання такого виду майна, тобто законодавством визначено, що громадяни України набувають право власності на цивільну зброю другої, третьої та четвертої категорій, її основні частини та боєприпаси, а також компоненти боєприпасів до неї за наявності дозволу на зброю, який видається окремо на кожну категорію цивільної зброї, за винятком першої категорії.

На переконання апелянта, питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні стосовно 9 патронів, які обвинувачений незаконно зберігав при собі без передбаченого законом дозволу, повинно було вирішуватись на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, де зазначено, що гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно-небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги заступника прокурора м. Києва та його позицію в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників, керуючись вимогами ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги заступника прокурора м. Києва щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення судом долі речових доказів, який прийняв рішення про знищення 9 патронів до нарізної вогнепальної зброї, виготовлених промисловим способом, які на думку прокурора підлягають конфіскації в дохід держави, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, пунктом 3 частини 9 цієї статті передбачено, що майно, яке було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого обвинуваченого ОСОБА_6 було визнано винним, є бойові припаси, а саме: 9 патронів до нарізної вогнепальної зброї, які постановою старшого слідчого ОСОБА_8 були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та передані на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, а тому, при ухвалені обвинувального вироку, суд першої інстанції, з урахуванням вимог, передбачених п.3 ч.9 ст. 100 КПК України, прийняв правильне рішення про знищення 9 патронів, що зберігаються в кімнаті речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві.

Таким чином, апеляційні посилання прокурора на ту обставину, що питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні стосовно 9 патронів, які обвинувачений незаконно зберігав при собі без передбаченого законом дозволу, повинно було вирішуватись судом на підставі п.5 ч.9 ст. 100 КПК України, де зазначено, що гроші, цінності та інше майно, які були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно-небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави, є безпідставними, оскільки юридична конструкція доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, є хибною та суперечить вимогам п.3 ч.9 ст. 100 КПК України.

За викладеним, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції в частині вирішення питання про долю речових доказів та конфіскації в дохід держави 9 патронів, які зберігаються в кімнаті речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, про що ставиться питання в апеляційній скарзі заступника прокурора м. Києва - ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №0007816 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3