Справа № 734/1723/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/106/18
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження №12.015.270.080.000.073, за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудьківка, Бобровицького району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 років обмеження волі, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених судом покарань, остаточно обвинуваченому призначено покарання у виді 14 (чотирнадцять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 21 лютого 2015 року по час набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 залишено у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з 21 лютого 2015 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави грошові кошти в сумі 11 549 (одинадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) грн. 08 коп. процесуальних витрат за залучення експертів.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На вищевказаний вирок представник потерпілої ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, просить його змінити, призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 15 років позбавлення волі. Посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість. Зазначає, що вина ОСОБА_8 повністю доведена доказами, зазначеними у вироку, він вчинив тяжкий злочин і позбавив життя людину, а також обставини, що обтяжують покарання: рецидив злочинів /має три не зняті і непогашені судимості/, вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, а також він не визнав вини та не розкаявся.

У доповненій та уточненій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати вирок суду та направити кримінальне провадження на новий розгляд, посилаючись на те, що суд не врахував та не перевірив його правдиві показання, а також не взяв до уваги показання його захисника ОСОБА_10 , який був присутній при його першому допиті, де він давав показання про непричетність до вбивства. Посилається на те, що визнавальні показання від нього відібрали обманним шляхом, працівники міліції, слідчий. та прокурор пообіцяли за визнання ним вбивства менше покарання. Припускає, що ОСОБА_13 міг вбити ОСОБА_14 , який вистрілив в себе з криком, що за бабу сидіти не буде, а причин для самогубства у нього не було. Зазначає, що під час досудового слідства були порушені вимоги ст. 224 КПК України, а саме: начальник карного розшуку проводив його допит 21 лютого 2015 року з 06 до 11 години ранку, більше двох годин, не в спеціально відведеній кімнаті, без письмового доручення слідчого, без участі захисника, коли він / ОСОБА_15 / перебував у стані алкогольного сп`яніння, в матеріалах провадження відсутні його пояснення та протоколи допиту від 21.02.2015 року. На цьому допиті ОСОБА_16 обманним шляхом умовив його зізнатись у вбивстві, припущення потерпілої ОСОБА_6 , що ОСОБА_14 потрапив в будинок ОСОБА_13 вранці, не можуть бути доказами, у зв`язку з чим не згоден з висновком експерта щодо часу настання смерті потерпілої, бо вони були біля її садиби ввечері 18 лютого 2015 року; не взято до уваги показання свідків, які бачили його саме 18 лютого 2015 року біля садиби потерпілої. При впізнанні знаряддя вбивства порушено ч. 2 ст. 229 КПК України, бо йому пред`явили лише один предмет замість не менше трьох, при проведенні слідчого експерименту він показував, як наносив удари потерпілій, але згідно висновку експерта потерпіла померла від інших ударів. Вважає, що так як невірно вказані знаряддя вбивства та час смерті потерпілої, то невірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, замість ч. 1 ст. 121 КК України. Також не досліджено його особу та вагомість наявних доказів, не враховано обставини, які пом`якшують його покарання - молодий вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків за місцем постійного проживання, постійне місце роботи. Крім того вказує, що на допущені на слідстві порушення закону він із захисником повідомляли прокурора Бобровицького району, але відповіді до цього часу не одержали.

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просили: скасувати вирок суду в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України із закриттям кримінального провадження; в частині призначеного покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України - звільнити від відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України. Посилаються на необґрунтованість вироку суду, зазначають, що на досудовому слідстві прокурор, слідчий та оперативні працівники постійно порушували законність, примусили обвинуваченого взяти на себе вбивство, позбавили його та захисника ОСОБА_10 можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, а обвинуваченого обманним шляхом за 10 хвилин до етапування примусили підписати протокол про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Вказують, що матеріали досудового слідства не підтверджують вчинення обвинуваченим злочину передбаченого ч. 1 ст.115 КК України. До цього часу не отримано відповідей на 21 письмове клопотання сторони захисту від прокурора Бобровицького району про грубі порушення законності працівниками Бобровицького РВ. В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_16 , начальник карного розшуку, підтвердив незаконність своїх дій 21 лютого 2015 року, коли без відома лікарів забрав ОСОБА_8 з лікарні, та незаконно, без письмового доручення слідчого, без участі захисника, проводив не передбачені КПК України оперативно-розшукові дії, у матеріалах провадження відсутні відповідні процесуальні документи із зазначеною датою. На порушення закону із затриманим проводилися процесуальні дії поза межами слідчої кімнати ІТТ, відсутні процесуальні документи перебування ОСОБА_16 в камері ІТТ о 21 год. 21.02.2015 року, де утримувався ОСОБА_8 .. З відеокасети допиту обвинуваченого вбачається, що при допиті був присутній прокурор ОСОБА_17 , але у протоколі допиту він не вказаний, що підтверджує грубе порушення законності та психологічний тиск на обвинуваченого. Вважають недопустимим доказом по справі аудіозапис розмови обвинуваченого з невідомим агентом, бо ОСОБА_8 знав, що в камері знаходиться міліцейський агент. Звертають увагу на відсутність в матеріалах провадження процесуальних документів за перші числа березня щодо будь-яких слідчих дій з потерпілою ОСОБА_6 , про які вона давала показання. Перебування ОСОБА_8 в господарстві ОСОБА_13 спростовується показаннями свідка ОСОБА_18 .. Відтворення обстановки і обставин події з участю обвинуваченого, яке проводилось з порушенням КПК України, не підтвердило причетність ОСОБА_8 до злочину: із показаних ним напрямків ударів руками вбачається, що йому невідомо кількість ударів та якою рукою. Крім того, обвинувачений був хворий, знаходився на стаціонарному лікуванні, згоди на проведення відтворення обстановки та обставин події не давав. Слідством наданий муляж неіснуючого знаряддя злочину, труп ОСОБА_13 знаходився в іншому положенні. Знаряддя злочину обвинуваченому на огляд не надавалося, не встановлено, чи тим самим знаряддям скоєно вбивство. Походження металевого прута потерпілій та обвинуваченому невідоме, на ньому не виявлено відбитків пальців рук обвинуваченого. Механізм нанесення тілесних ушкоджень не відповідає розташуванню металевого прута при ударі по голові. Одяг зі слідами крові ОСОБА_13 не може бути доказом по справі, бо не встановлено, кому він належав. На місці події виявлені сліди недопалків, відбитки слідів взуття, але вони не вилучались та не досліджувались. У матеріалах кримінального провадження відсутні перші показання обвинуваченого за участю захисника ОСОБА_10 , довідка Бобровицької ЦРЛ про перебування його на стаціонарному лікуванні з 20.02.2015 року по 24.02.2015 року, що спростовує можливість його участі у відтворенні обстановки та обставин події.

У запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілої, адвоката ОСОБА_7 , обвинувачений просить залишити її без задоволення, а вирок суду скасувати на підставі ч. 2 ст. 407 КПК України.

У запереченнях на апеляційні скарги представника потерпілої, адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого, захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прокурор вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим. Доводи сторони захисту вважає не підтвердженими всіма дослідженими доказами по справі: порушень вимог КПК не допущено, ознайомлення з матеріалами справи проведено за ухвалою слідчого судді про встановлення строку на ознайомлення, яким захисники не побажали скористатись в повному обсязі, психологічного тиску не було, кожна слідча дія належним чином процесуально закріплена, тощо.

При розгляді справи судом І інстанції встановлено, що 19 лютого 2015 року, приблизно, в період часу з 5 по 6 годину ранку, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою придбання самогону, прийшов до господарства ОСОБА_13 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , постукав у будинок та попросив продати йому горілку. ОСОБА_13 відкрила вхідні двері до будинку і сказала, що горілки у неї немає, але коли він почав наполягати продати горілку, то господарка стала його проганяти з подвір`я, що його розізлило і він підібрав біля будинку металеву конструкцію зварену з двох кутників «Г»-подібної форми, підійшов до ОСОБА_13 та біля порогу у веранді будинку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою помсти за образу, умисно наніс два удари вказаною металевою конструкцією по голові потерпілої, в результаті чого заподіяв їй тілесні ушкодження, що призвели до смерті.

У подальшому, після умисного убивства ОСОБА_13 , 19 лютого 2015 року, приблизно, в період часу з 5 по 6 годину ранку, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки, через незамкнені вхідні двері проник у житловий будинок ОСОБА_13 , який розташований по АДРЕСА_2 , та викрав звідти мобільний телефон «Samsung GT-E1080i» 2013 року випуску, в корпусі чорно-сірого кольору, вартістю 226,14 грн. із сім-карткою «Київстар» з номером НОМЕР_1 , вартістю 15 грн., пляшку шампанського «Советское» ємністю 0,75 л, вартістю 40 грн., пляшку вина торгової марки Коблево «Кагор український» ємністю 0,75 л, вартістю 30 грн., пляшку віскі «BLACK LABEL» ємністю 0,75 л, вартістю 935 грн. та дрібні гроші в сумі 36 грн. 95 коп., а всього викрав майна на загальну суму 1 283,09 грн., чим заподіяв майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 , на вказану суму.

19 лютого 2015 року, приблизно, в період часу з 6 по 7 годину ранку, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зустрівся із ОСОБА_14 і за попередньою змовою з останнім про незаконне проникнення до житла, яке розташоване по АДРЕСА_3 , та належить ОСОБА_19 з ОСОБА_20 , з метою розпиття спиртних напоїв, через вибитий отвір у вікні, незаконно, таємно, без дозволу власників, проник у вказаний житловий будинок, чим порушив конституційне право громадян України ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на недоторканість житла.

19 лютого 2015 року, близько 11 години, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , який розташований по АДРЕСА_3 , таємно викрав портативний стерео плеєр «LV 520» вартістю 953,26 грн.; дві акустичні колонки «Gembird SPK-721U», загальною вартістю 222,68 грн.; набір столових приборів на 24 предмети «Frico FRU-804», загальною вартістю 435,99 грн.; кросівки чоловічі «Adidas ZX-950» вартістю 157,42 грн.; бритву акумуляторну «Vigor HX-6420» вартістю 350 грн. та гладкоствольний самозарядний пістолет калібру 9 мм РА, моделі «AE-10G» № НОМЕР_2 , виробництва СП «Шмайсер» м. Київ, вартістю 2200 грн., а всього викрав майна на загальну суму 4 319,35 грн., чим заподіяв майнову шкоду потерпілому ОСОБА_19 на вказану суму.

Після чого, 19 лютого 2015 року, приблизно, в 12 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою переховування від міліції, через вибитий отвір у вікні, незаконно, таємно, без дозволу власника, проник у житловий будинок ОСОБА_21 , що розташований по АДРЕСА_4 , чим порушив конституційне право громадянки України ОСОБА_21 на недоторканість житла.

Обвинувачений у місцевому суді винуватим себе визнав частково, а саме: вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України визнав повністю, а вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає обґрунтованими апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та частково - представника потерпілої, адвоката ОСОБА_7 ..

Апеляційний розгляд, згідно з ч. 1 ст. 405 КПК України, здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються, серед іншого, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Проте, всупереч вказаним нормам закону, у формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України, яке суд першої інстанції вважав доведеним щодо ОСОБА_8 , не визначена його форма вини, тобто з прямим чи непрямим умислом він діяв (спрямованість умислу винуватого) наносячи удари металевою конструкцією по голові ОСОБА_13 та заподіявши їй тілесні ушкодження, від яких наступила смерть.

Допущене неконкретне викладення фактичних обставин справи кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , та відповідно до вимог п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» № 8 від 24.10.2003 року свідчить про порушення права обвинуваченого на захист.

На думку колегії суддів дані порушення кримінального процесуального закону є істотними і перешкодили місцевому суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

При новому судовому розгляді необхідно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, звернути увагу на вказані недоліки та ретельно перевірити доводи апеляційних скарг і прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 задовольнити, а представника потерпілої, адвоката ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід залишити тримання під вартою, продовжити ОСОБА_8 термін тримання під вартою до 60 діб, а саме до 03 .02.2019 року.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4