Дата документу 09.01.2019 Справа № 554/49/19
Провадження №1-кс/554/489/2019
УХВАЛА
іменем України

09 січня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, в порядку ст.303 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

03.01.2019 року заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР в порядку ст.303 КПК України. В обґрунтування скарги заявник вказує, що 25.12.2018 року ним було направлено до територіального управління Державного бюро розслідувань заяву про вчинення щодо ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України в порядку ст.214 КПК України. Однак, станом на 03.01.2018 року заявником жодної відповіді про внесення до ЄРДР відповідних відомостей та початку досудового розслідування у кримінальному провадженні не отримано. Вважає, що вказана бездіяльність слідчого територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР протягом 24 годин з дати реєстрації в канцелярії заяви адвоката ОСОБА_4 , а також у ненаданні жодної відповіді упродовж 10 днів, є грубим порушенням ст.214 КПК України. На підставі викладених у скарзі доводів, заявник просить визнати бездіяльність слідчого територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, неправомірною та зобов`язати слідчого внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України.

У судове засідання з`явився слідчий, який зі скаргою не погодився, заперечував проти вимог скарги та просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Заявник, адвокат ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду заяву про розгляд без участі, скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Враховуючи процесуальні строки розгляду скарги та наявність заяви адвоката, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає відмовити у задоволенні скарги з таких підстав.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, адвокат ОСОБА_4 подав до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, заяву від 25.12.2018 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.374 КК України, яку було зареєстровано канцелярією 26.12.2018 року (а.с.2).

Відповідно до змісту вказаної заяви зазначено, що у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000276 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України. Вказував, що 19.12.2018 року о 16 год. 00 хв. до приміщення Полтавської установи виконання покарань до його підзахисного прибув слідчий разом із іншою невстановленою особою, але за відсутності адвоката ОСОБА_4 , з метою проведення процесуальних дій в умовах СІЗО. Адвокат вважає, що без його участі з підзахисним ОСОБА_5 проводились невідомі йому слідчі та процесуальні дії, що є грубим порушенням права на захист. Крім того, 20.12.2018 року слідчим було вручено клопотання про продовження строків досудового розслідування ОСОБА_5 за відсутності адвоката ОСОБА_4 . З урахуванням викладеного у заяві від 25.12.2018 року, заявник просив внести до ЄРДР відомості про вчинення щодо ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.374 КК України, та розпочати кримінальне провадження за даним фактом.

Проте відомості, викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 25.12.2018 року, до теперішнього часу до ЄРДР не внесені.

Згідно з ч.5 ст.214 КПК України до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник - адвокат ОСОБА_4 вказував на те, що, на його думку, зазначені в заяві дії посадових осіб підлягають кваліфікації за ч.1 ст.374 КК України.

При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину слідчими СУ ГУНП в Полтавській області, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Разом із цим, доводи заявника у заяві від 25.12.2018 року є його особистою оцінкою дій вказаних осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

У зв`язку з цим, територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, заявнику було надано відповідь №169/02-2 від 04.01.2019 року, згідно якої повідомлено про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, оскільки факти проведення слідчими СУ ГУНП в Полтавській області без участі адвоката слідчо-процесуальних дій з підозрюваним ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження (а.с.12).

Так, згідно копій звернень ОСОБА_5 від 21.12.2018 року та 22.12.2018 року до адвоката ОСОБА_4 вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 відмовився від участі у будь-яких процесуальних діях по кримінальному провадженню без присутності свого адвоката ОСОБА_4 , а також перекладача, ніяких документів не підписував, матеріали на руки отримувати відмовляється, після чого покинув приміщення слідчої кімнати та повернувся до камери Полтавської установи виконання покарань (а.с.10, 11).

Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 25.12.2018 року повідомленням про вчинення посадовими особами СУ ГУНП в Полтавській області злочину, передбаченого ч.1 ст.374 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину. В даному випадку така заява, з огляду на її зміст, не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Отже, внесення відомостей про злочин до ЄРДР по заяві, в якій відсутні ознаки складу злочину є недопустимим, а тому слідчий суддя вважає, що рішення про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР за заявою адвоката ОСОБА_4 було винесено законно та обґрунтовано.

Згідно вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для внесення заяви адвоката ОСОБА_4 від 23.12.2018 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, в порядку ст.303 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1