Справа №468/1746/18-к
Провадж.№1-кп/481/41/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 10 травня 2014 року, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, такого, що не працює, не одруженого, не судимого,
про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,
з участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
10 травня 2014 року близько 02.00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився по вул. Шевченка у с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області, де у нього раптово виник умисел на незаконне заволодіння мопедом марки «Kanuni Jet», який був у використані, та належить на праві власності ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , підійшов до території домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та, скориставшись тим, що його ніхто не бачить, через вхідні ворота проник на територію подвір`я вказаного домоволодіння, після чого відчинивши вхідні ворота приміщення гаражу, проник до нього та викотив мопед марки «Kanuni Jet», вартістю 2000 гривень, з території домоволодіння за вищевказаною адресою, тим самим незаконно заволодів вищезгаданим мопедом, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 збитків на суму 2000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України.

Крім цього, 10 травня 2014 року близько 02.30 години, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи свій злочинний умисел, який виник у нього раптово, на незаконне заволодіння автомобілем, знову підійшов до території домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та, скориставшись тим, що його ніхто не бачить, через вхідні ворота проник на територію подвір`я вказаного домоволодіння, після чого відчинивши вхідні ворота приміщення гаражу, де на той час знаходився автомобіль марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_3 відкрив водійські двері, які були не замкнені, сів у салон автомобіля та за допомогою ключів від автомобіля, які знаходилися в замку запалювання автомобіля, запустив двигун та виїхав з приміщення гаражу і намагався виїхати з подвір`я домоволодіння ОСОБА_5 . В той момент власник автомобіля ОСОБА_5 , який перебував у будинку на території свого домоволодіння, почувши роботу заведеного двигуна, вийшов на подвір`я і почав перешкоджати діям ОСОБА_3 , при цьому вибив скло водійських дверей автомобіля, так як не зміг відчинити їх, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 зачинився в салоні автомобіля, після чого наказ вийти останньому із салону автомобіля. В той час ОСОБА_3 виліз із автомобіля через передні пасажирські двері автомобіля та перелізши через огорожу покинув територію домоволодіння ОСОБА_5 . В результаті вказаних протиправних дій потерпілому ОСОБА_5 завдано збитків на суму 36400 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині визнав, та пояснив, що дійсно 10 травня 2014 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, десь близько 02.00 годині підійшов до території домоволодіння свого сусіда ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник умисел на заволодіння транспортними засобами (мопедом та автомобілем), які знаходилися у приміщенні гаражу. Так, через вхідні ворота він зайшов на територію подвір`я вказаного домоволодіння, після чого відчинивши вхідні ворота приміщення гаражу, проник до нього та викотив мопед марки «Kanuni Jet». Після цього знову повернувся назад до будинку ОСОБА_5 , тим самим способом проник до приміщення гаражу домоволодіння останнього, де знаходився також автомобіль марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_3 відкрив водійські двері, які були не замкнені, сів у салон автомобіля та за допомогою ключів від автомобіля, які знаходилися в замку запалювання автомобіля, запустив двигун та виїхав з приміщення гаражу і намагався виїхати з подвір`я домоволодіння ОСОБА_5 , проте йому це не виходило і він, пошкодив його. В той момент із будинку вийшов останній та почав кричати до нього, вибив скло водійських дверей автомобіля, він виліз із автомобіля через передні пасажирські двері автомобіля та перелізши через огорожу покинув територію домоволодіння ОСОБА_5 . На передньому пасажирському сидінні залишив свій мобільний телефон. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 надіслав до суду заяву, якою просить кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, розглядати без його участі. Претензій до ОСОБА_3 будь-якого характеру не має та мати не буде, шкода йому повністю відшкодована. Просить суд суворо його не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, винуватість ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства доказами у справі, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.
Відтак, з врахуваннямвимог ч.3ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити вирок з приводу цих обставин в апеляційному порядку.

Надані стороною обвинувачення в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини визначені у ст.91 КПК України.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Таким чином суд вважає доведеним той факт, що Плахтій 10 травня 2014 року близько 02 години 00 хвилин у с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області, діючи повторно, проникнувши у приміщення, незаконно заволодів транспортними засобами, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні є: щире каяття, та добровільне відшкодування шкоди потерпілому.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_3 , та досудової доповіді, складеної ст.інспектором Баштанського РС філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , разом зі своєю сім`єю, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте став на шлях виправлення, оскільки добровільно повернувшись із заробітків, прийшов до органів поліції та заявив про себе.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, при призначенні покарання ОСОБА_3 , дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який являється тяжким злочином, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, яким не заподіяно істотної шкоди, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу винного, який хоча не вперше притягається до кримінальної відповідальності, проте став на шлях виправлення, по місцю проживання характеризується посередньо, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_3 щиро розкаявся, його критичне ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення без застосування погроз чи насильства, відсутність істотної шкоди, відсутність будь-яких претензій у потерпілого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.ст. 75 КК України, ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, встановивши при цьому максимальний іспитового строку.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи.».

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою суду від 05 лютого 2019 року, закінчився 05 квітня 2019 року, відтак відповідно до ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припинила свою дію, а ОСОБА_3 вважається таким, до якого запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 03 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: мопед марки «Kanuni Jet» та автомобіль марки марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити у його законному володінні; мобільний телефон марки «Donod» сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_3 з сім каткою оператора «Київстар» № НОМЕР_4 , який передано ОСОБА_3 , залишити у його законному володінні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1