Дата документу 21.01.2019 Справа № 331/6591/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/30/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/6591/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 грудня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 23.12.2015 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі; звільнений 18.08.2016 року по відбуттю покарання,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002569 від 05.12.2018 року за ознаками злочину, передбаченого, ч. 1 ст. 121 КК України.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому що він 04 грудня 2018 року, приблизно о 09 годині 15 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля кафе «Снек», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя вул. Перша Ливарна, 46, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень малознайомому ОСОБА_11 , в ході раптово виниклого конфлікту на побутовому підґрунті, усвідомлюючи та бажаючи спричинити потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, стиснувши ніж у правій руці, наніс йому не менше одного удару в область тулубу, чим спричинив потерпілому проникаюче поранення черевної порожнини, поранення задньої стінки шлунка, селезінки.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень 04.12.2018 року ОСОБА_11 був госпіталізований до Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_3 .

Після спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , він зайшов до вищезазначеного кафе де продовжив розпивати спиртні напої.

04.12.2018 року о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.12.2018 року о 18-06 годині ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

06.12.2018 року о 09-05 годині підозрюваному ОСОБА_7 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив про не доведення підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також про відсутність доведених слідчим тих ризиків, на які він посилається у клопотанні в обґрунтування обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та ненадання прокурором доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як домашній арешт.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що до матеріалів клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 долучено копію довідки виданої на ім`я ОСОБА_11 КУ «Запорізька міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» м. Запоріжжя.

Згідно з вказаною довідкою ОСОБА_11 знаходиться у медичній установі у зв`язку з проникаючим пораненням черевної порожнини, пораненням задньої стінки шлунку селезінки, внутрішньою кровотечею середньої тяжкості.

Частиною 1 ст.121 КК України, встановлено відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння у відповідності Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень: затверджених МОЗ України від 17.01.1995.

Зокрема, до числа тяжких слід відносити тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння. Небезпечними для життя є ушкодження, які самі по собі загрожують життю потерпілого в момент заподіяння. Наслідок заподіяного ушкодження не може впливати на визнання його тяжким.

До ушкоджень, що є небезпечним для життя згідно з вказаними правилами відносять: ушкодження живота, в томі числі і без пошкодження внутрішніх органів, відкриті ушкодження внутрішніх органів, розміщених в заочеревному просторі і порожнині таза.

В ухвалі слідчий суддя дає оцінку тяжкості тілесних ушкоджень спричинених потерпілому ОСОБА_11 , кваліфікуючи їх як тілесні ушкодження середньої тяжкості, взявши за основу довідку №2247/0108 від 04.12.2018, видану КУ «Запорізька міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» м. Запоріжжя.

Разом з тим, у вказаній довідці жодним чином не зазначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_11 , а лише вказано, які саме ушкодження отримав потерпілий та ступінь інтенсивності внутрішньої кровотечі.

Окрім того, згідно зі ст.7 ЗУ «Про судову експертизу» ступінь тяжкості тілесних ушкоджень може визначатися виключно, судовими експертами державних спеціалізованих установ, а не будь-яким іншим органом.

Враховуючи те, що потерпілий на даний час, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями знаходиться на лікуванні у КУ «Запорізька міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» м. Запоріжжя, питання щодо призначення судово-медичної експертизи, з метою встановлення степеня тяжкості тілесних ушкоджень вирішуватиметься виключно після його виписки з медичної установи.

Окрім того, відмову у задоволенні клопотання суд мотивував тим, що на причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вказаного злочину, вказує лише потерпілий ОСОБА_11 , при цьому суд зазначив що критично ставиться до його показань зафіксованих в протоколі допиту від 04.12.2018, оскільки, як вбачається з матеріалів справи потерпілого прооперовано в той же день.

Вказаними твердженнями суд фактично знехтував вимогами КПК України, якими передбачено, що забезпечення прав потерпілого, покладається на органи і осіб, які здійснюють кримінальне провадження: слідчого, прокурора і суд.

Також, в ухвалі слідчий суддя зазначив, що показання свідків у вказаному кримінальному провадженні достовірно не вказують на нанесення підозрюваним ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , оскільки ніхто не бачив у його руках знаряддя злочину, яке на даний момент не виявлено, як і ніхто не бачив момент нанесення удару. Показання свідка ОСОБА_12 , на які посилається слідчий, відповідно до ухвали слідчого судді, є неповними та свідчать про те, що у потерпілого з підозрюваним стався конфлікт, який переріс у бійку, тобто вказаний протокол допиту є непрямим доказом, а лише опосередковано вказує на причетність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Вказані висновки суду не відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки свідок ОСОБА_13 , чітко показав, що у підозрюваного ОСОБА_7 на початку сварки з потерпілим ОСОБА_11 був у руках ніж, хоча самого моменту нанесення ножового поранення ОСОБА_12 не бачив.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_7 , є особою раніше судимою та на даний час відносно нього Жовтневим районним судом м. Запоріжжя розглядається кримінальне провадження за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України. Наразі ОСОБА_7 , інкримінується вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Крім того, підозрюваний на теперішній час провину в інкримінованому злочині не визнає, потерпілому першу медичну допомогу не надав.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання зовсім не чім не підтверджено, більш того, ввівши в оману слідчого суддю щодо наявності постійного місця мешкання, захисник підозрюваного того ж дня, 07.12.2018 звернулась до слідчого судді, слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області із клопотанням про зміну адреси, за якою буде мешкати ОСОБА_7 . Вказане достеменно свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків та постійного місця мешкання.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного та його адвоката із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого умисного злочину.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя виходив з того, що матеріалами, зібраними в ході досудового розслідування обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України достовірно не підтверджується.

Проте, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку щодо необґрунтованої підозри, яка на даний час підтверджується доданими до клопотання доказами, зокрема: письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_11 (а.с.11-12), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_13 (а.с.16-17), довідкою про стан здоров`я потерпілого ОСОБА_11 (а.с.15).

Слідчим суддею були враховані дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, не порушує умови обраного йому запобіжного заходу, в добровільному порядку прибув до суду і під час розгляду клопотання слідчим суддею, і під час апеляційного розгляду провадження.

Те, що ОСОБА_7 не має можливості проживати за адресою зазначеної в ухвалі, не може вказувати про недостатність застосування домашнього арешту.

Даних про неналежне виконання підозрюваним вже застосованого відносно нього запобіжного заходу, в тому числі відомостей про вплив на потерпілого і свідків, прокурором апеляційному суду не надано.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з фактично прийнятим рішенням слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 грудня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3