Справа № 199/2622/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2019 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпропетровського обласного суду від 12.06.2001 відносно ОСОБА_5 , яким він засуджений за п.п. «а», «г», «е», «з» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року),

за участю: прокурора ОСОБА_6 , спеціаліста ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з Дніпровського апеляційного суду надійшли матеріали за заявою засудженого ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.11.2018, якою ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04.07.2018 щодо ОСОБА_5 скасована, призначений новий розгляд в суді першої інстанції. Скасовуючи ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04.07.2018 щодо ОСОБА_5 колегія Дніпровського апеляційного суду вказала, що при розгляді заяви засудженого, суд першої інстанції повинен дослідити доводи заяви останнього, а саме: висновок експерта № 1379-Є від 06.08.1998 та акт судово-медичного дослідження № 1379, які стосуються епізоду вбивства ОСОБА_9 , які були на твердження засудженого складені з порушенням Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи № 6 від 17.01.1995 та Інструкції про проведення судово-медичної експертизи № 6 від 17.01.1995, викликавши при цьому судово-медичного експерта.

Відповідно до заяви засуджений ОСОБА_5 просить: переглянути вирок Дніпропетровського обласного суду від 12.06.2001 відносно нього; скасувати вказаний вирок суду та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_5 за недоведеністю вини у вчиненні 25.05.1998 умисного вбивства ОСОБА_9 та завданні йому тяжких тілесних ушкоджень; виключити з обвинувачення по епізоду умисного вбивства ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кваліфікуючи ознаку - умисне вбивство, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто п. «з» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року). Просив звернути увагу на висновок експерта № 1379-Є від 06.08.1998 та акт судово-медичного дослідження № 1379, які стосуються епізоду вбивства ОСОБА_9

17.01.2019 до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з Дніпровського апеляційного суду надійшли матеріали за заявою ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, з ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2018, якою ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04.01.2018 щодо ОСОБА_5 скасована, призначений новий розгляд в суді першої інстанції. Відповідно до вказаної заяви засуджений вказує, що 03.03.2016 під час розгляду Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська його скарги з`ясувалося про відсутність постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно працівників правоохоронних органів, які вчиняли відносно нього недозволені методи ведення досудового слідства, та на яку посилалася колегія судді в у вироку від 12.06.2001. Скасовуючи ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04.01.2018, Дніпровський апеляційний суд у своєму рішенні від 13.12.2018, що вказані доводи засудженого потрібно перевірити та надати обґрунтовану оцінку.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 підтримали заяву засудженого та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_12 заперечувала проти задоволення вказаних заяв засудженого.
Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши заяви засудженого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінальної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 засуджено вироком Дніпропетровського обласного суду від 12.06.2001 за п.п. «а», «г», «е», «з» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
Ухвалою Верховного Суду України від 15.06.2002 вирок суду щодо ОСОБА_5 в порядку ст. 395 КПК України (в редакції 1960) приведено у відповідність із чинним законодавством. Перекваліфіковано дії ОСОБА_5 та за сукупністю злочинів, передбачених п.п. «а», «г», «е», «з» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року) та ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року), остаточно визначено засудженому ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
Стаття 459 КПК України визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Пункт 4) ч. 2 ст. 459 КПК України визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якщо ці обставини не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
При цьому суд звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини, який вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення (рішення у справі «Рябих проти Росії», заява № 52854/99, п.п. 51 і 52, рішення у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, п. 46).
Зокрема, згідно протоколу судового засідання від 06.12.2000 слідує, що ОСОБА_5 заявив, що під час сутички з потерпілим він застосував до останнього прийом, якого навчили його на військовій службі, а саме: здавлювання сонної артерії. Зробивши вказаний прийом, ОСОБА_5 почув, як потерпілий падає, внаслідок чого відпустив його. Надалі ОСОБА_5 знайшов ганчірку, яку засунув до рота потерпілому ОСОБА_9 та замотав стрічкою навколо голови, а ОСОБА_13 обмотав стрічкою руки (т.8 а.с. 66-67).
Відповідно до висновку експерта (експертиза трупа) № 1379-Э від 06.08.1998 та акту судово-медичного дослідження № 1379 з фото-таблицею до нього слідує, що на тілі трупа ОСОБА_9 виявлені пошкодження: переломи підв`язкової кістки щитовидного хряща, обширні інтенсивні крововиливи в м`які тканини, півлунні забої на шиї і підборідді, численні забої на обличчі, забита рана слизової губи, синець навколо правого ока, темно-червоні крововиливи в з`єднано-тканинних оболонках очей, странгуляційне вдавлення в області гомілок та передпліч на шкіряних покривах. Пошкодження на під`язиковій кістки, щитовидним хрящем є згинальні переломи, вчинені при інтенсивному (позамежному відхиленні правого рогу всередину по відношенню до лівого). Ці пошкодження, а також пошкодження у вигляді саден на обличчі, на шиї, синець навколо правого ока, забита рана на слизової рота, спричинені дією тупого предмету, якими могли бути пальці рук, кулаки та інші тупі предмети. Странгуляційне вдавлення на шкірі передпліч, гомілок могли виникнути при здавлені їх вузьким напівтвердим предметом, яким могла бути мотузка. Смерть його настала від механічної асфіксії, в результаті вдавлення органів шиї тупими твердими предметами, якими могли бути пальці рук, а також інші тупі предмети. Дивлячись по характеру трупних явищ, смерть ОСОБА_9 настала не менш чим за 4 години до огляду трупа на місці події. (т. 1 а.с. 38-39).
В судовому засіданні допитаний в якості спеціаліста судово-медичний експерт ОСОБА_7 роз`яснив як висновок судово-медичної експертизи, так і акт дослідження трупу, оскільки експерт ОСОБА_14 , який проводив дану експертизу не працює в Бюро судово-медичної експертизи, оскільки звільнився та помер. Роз`яснюючи висновок експерта № 1379-Э від 06.08.1998 та акт судово-медичного дослідження № 1379 з фото-таблицею до нього, судово-медичний експерт ОСОБА_7 пояснив, що експертиза та дослідження трупу проведенні у відповідності до Правил судово-медичного дослідження, у відповідності до тих методик та наукових досліджень, які були і є актуальними на цей час.
При цьому, згідно протоколу допиту експерта від 18.11.1999 слідчим під час досудового слідства був допитаний експерт ОСОБА_14 , який підтвердив, що смерть потерпілого ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії, внаслідок здавлення шиї руками. При цьому смерть настала в короткий проміжок часу, який обчислюється хвилинами, а оцінювати ступінь тяжкості тілесних пошкоджень стосовно до живої особи можливо лише у випадках, коли мало місце після їх спричинення. Тому в даному випадку вся сукупність тілесних ушкоджень в області шиї не може слугувати оцінці ступеню тяжкості (т. 5 а.с.201).
Висновок судово-медичної експертизи та акт дослідження трупу досліджувалися Дніпропетровським обласним судом та ним дана оцінка у вироку.
Відповідно до протоколу судового засідання від 06.12.2000 при оголошенні головуючим суддею т. 1 а.с. 38-39 - висновок експерта № 1379-Э від 06.08.1998, а також т. 1 а.с.40-43 акт судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_9 № 1379 з фото-таблицею до нього (т.8 зв.а.с.110), зауважень та доповнень від учасників судового розгляду, в тому числі і від ОСОБА_5 , не надходило.
Відповідно до протоколу відтворення обстановки та подій з фото-таблицею до нього від 08.07.1999 ОСОБА_5 в присутності слідчого, понятих, експерта, спеціаліста, статиста відтворив події, які мали місце у ніч з 24.05.1998 на 25.05.1998 по пров. Осипенко, 18 у м. Дніпропетровську, де він підійшов до ліжка, де лежав незнайомий чоловік, однак він раптово прокинувся та почав тікати. Намагаючись наздогнати чоловіка, він схопив його за плечі позаду, а потім захватив його лівим передпліччям за шию, а кистю лівої руки почав здавлювати йому потилицю. Таким чином він утримував його до тих пір, поки він перестав чинити опір, а ОСОБА_13 у цей час шукав що не будь, аби зв`язати невідомого чоловіка. Потім, як пояснив ОСОБА_5 він розірвав простирадло або наволочку та засунув його до рота (т.3 а.с.54-61). Даному доказу Дніпропетровським обласним судом дана оцінка у вироку.
Згідно протоколу відтворення обставин та подій від 28.07.1999 ОСОБА_13 в присутності: слідчого, адвоката, експерта, понятих відтворив події, які мали місце 25.05.1998, зазначивши, що ОСОБА_5 схопив чоловіка та сказав надати скоч, аби зв`язати руки невідомо чоловіку. Невідомий їм чоловік лежав на спині та ОСОБА_13 почав зв`язувати йому руки, а ОСОБА_5 у цей час тримав потерпілого за шию. ОСОБА_5 при цьому вказував, що тримає потерпілого задушливими прийомами, однак якими саме він не бачив, так як у приміщенні було темно. Усі події відбувалися приблизно 15 хвилин. Крім цього ОСОБА_5 також зав`язував потерпілому рот, однак він чув його подих (т.3 а.с.110-113). Даному доказу Дніпропетровським обласним судом дана оцінка у вироку.
Як слідує з протоколу судового засідання від 18.01.2001 на підставі ухвали Дніпропетровського обласного суду від 18.01.2001 була призначена перевірка, в тому числі за заявою ОСОБА_5 , про застосуванням недозволених методів слідства (т.8 а.с.131), на виконання якої Дніпропетровський обласний суд долучив до справи постанову в.о. начальника слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області від 30.01.2001, з якої слідує, що на підставі проведення перевірок застосування недозволених методів проведення досудового слідства, в тому числі у відношенні ОСОБА_5 , в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_15 та ОСОБА_16 щодо зловживання влади та посадовим становищем відмовлено (т. 7 а.с., 114-115, 121).
Перевіряючи заяви підсудних щодо незаконних методів слідства 28.05.2001 в судовому засіданні було допитано в якості свідка слідчого ОСОБА_17 , який вказав, що до підозрюваних по вказаній кримінальній справі не застосовувалися недозволені методи, скарг від останніх та їх захисників на стадії досудового розслідування не надходило (т.8 а.с.165).
Викладене свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 після розгляду справи та постановлення вироку був ознайомлений як з матеріалами кримінальної справи, так і з протоколом судового засіданні, а тому суд вважає, що ОСОБА_5 просить скасувати вирок відносно нього лише з метою повторного вивчення доводів, які були предметом оцінки Дніпропетровського обласного суду, що у відповідності до ст. 459 КПК України не свідчить про існування нововиявлених обставин у справі.
Інші доводи, зазначені засудженим в його заявах, за своїм змістом також не містять нововиявлених обставин у справі, оскільки це було відомо учасникам судового провадження і суду на момент постановлення вироку, а тому при розгляді заяв засудженого ОСОБА_5 суд виходить з того, що не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, на які вже посилався учасник судового провадження в своїх поясненнях в суді буд-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінальної справи вину у вчиненні вбивства ОСОБА_9 не визнавав, давав покази щодо застосування прийомів здавлення шиї останнього, щодо того, що загиблий був, на його думку, живий після такого прийому і це було відомо суду, який у своєму вироку надав відповідну оцінку доводам ОСОБА_5 з цього приводу, як і з приводу застосування незаконних методів слідства.
За таких обставин слід також зазначити, що перегляд вироку у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в кримінальному судочинстві. На відміну від перегляду вироку в порядку апеляційного або касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку, порушення норм процесуального права), на що вказує засуджений ОСОБА_5 , а те, що на час ухвалення вироку суд не мав можливості врахувати ту або іншу істотну обставину, яка могла би суттєво вплинути на ухвалення вироку, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Натомість судом встановлено, що всі обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_5 , були відомі як йому, так і складу суду, в тому числі і Верховному Суду України під час перегляду вироку у відношенні ОСОБА_5 , а тому за результатами розгляду заяви засудженого ОСОБА_5 судом не встановлено будь-яких обставин, які у розумінні ст.ст. 459, 462 КПК України, можна вважати нововиявленими, у зв`язку з чим заяви засудженого ОСОБА_5 про скасування вироку Дніпропетровського обласного суду від 12.06.2001 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 466, 467 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяви засудженого ОСОБА_5 від 04.05.2016 та від 17.04.2018 про скасування за нововиявленими обставинами вироку Дніпропетровського обласного суду від 12.06.2001 відносно ОСОБА_5 , яким він засуджений за п.п. «а», «г», «е», «з» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року), - залишити без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою, - протягом семи днів з дня вручення йому копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

__________ ОСОБА_1 __________ ОСОБА_2 __________ ОСОБА_3