справа № 208/7855/18
№ провадження 1-кс/208/2866/18
УХВАЛА
Іменем України

07 грудня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про арешт майна,-

в с т а н о в и в:
Слідчий звернулась до суду із вищезазначеним клопотанням, просила суд накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо його розпорядження та відчуження, а саме: квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частка власності. В своєму клопотанні слідчий посилалась на те, що ОСОБА_5 незаконно придбав у невстановленої слідством особи невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований» з метою його подальшого збуту, який в подальшому почав незаконно зберігати при собі з метою збуту. За даним фактом 03.09.2018р. СВ Кам`янського ВП України внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001421 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК, а саме: незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.29.11.2018 ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно.

На думку слідчого, враховуючи те, що санкція ч.2 ст.307 КК передбачає покарання у вигляді позбавлення волі із конфіскацією майна, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що належить підозрюваному, з метою можливої конфіскації майна.

Згідно інформаційної довідки №140722342 від 09.10.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_5 1/3 частка, ОСОБА_7 2/3 частки. Відомості щодо вказаної квартири в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні.

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт з метою запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження. Відсутність заборони на розпорядження та відчуження вищевказаного майна може мати наслідком його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження, що унеможливить забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, просив задовольнити.

Власник квартири ОСОБА_5 та його адвокат в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що квартира набута Прилепським в 1986р. не за кошти, здобуті злочинним шляхом. Просили відмовити в задоволенні клопотання, оскільки для арешту майна не має підстав.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, вивчивши надані суду матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.

Згідно з вимогами статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Правовою підставою для арешту зазначеного в клопотанні майна є п. 2 ч .2 ст.170 КПК України, тобто в порядку спеціальної конфіскації, оскільки санкція ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке згідно чинного КК України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі із конфіскацією майна.

Приймаючи рішення під час розгляду заявленого слідчим клопотання, слідчий суддя керується практикою Європейського суду з прав людини, яка орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що арешт зазначеного в клопотанні майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Керуючись ст. ст.170-175 КПК України:

у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо його розпорядження та відчуження, а саме: 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1