Дата документу 19.02.2019 Справа № 321/1163/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №321/1163/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/150/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2019 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000371 від 24 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор у кримінальному провадженні звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 січня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , та перебуває в оренді у фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що органом досудового розслідування в клопотанні не надано обґрунтованої оцінки щодо правової підстави для арешту нежилого приміщення в цілому, слідчим не доведено необхідності арешту вказаного майна, а також наявності ризиків можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та суттєвими порушеннями вимог КПК України, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000371 від 24 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що слідчим суддею положення ст.170, ч.2 ст.173 КПК України при розгляді клопотання не враховані. Досудовим розслідуванням встановлено, що є обґрунтовані підстави вважати, що нежитлове приміщення, у якому були вилучені гральні автомати, має значення для кримінального провадження, оскільки у вказаному приміщенні можуть бути проведені інші слідчі дії під час досудового розслідування. Арешт вказаного приміщення позбавить можливості використовувати зазначене приміщення у протиправній діяльності з надання послуг азартних ігор. Незастосування вказаного заходу забезпечення провадження може призвести до настання інших наслідків у виді продовження використання приміщення з надання послуг азартних ігор. Слідчий суддя не в повній мірі оцінив сукупність вказаних ризиків для кримінального провадження та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для арешту вказаного об`єкту.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню №0000371, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
В обґрунтування вищезазначеного клопотання зазначено, що 23 вересня 2018 року до Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області від інспектора Михайлівського ВП СРПП №3 ОСОБА_9 надійшло повідомлення, що в підвальному приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт.Михайлівка, вул.Миру, виявлено зал гральних автоматів, де всупереч спеціальної заборони, встановленої законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 22 грудня 2010 року, розміщено гральні автомати на яких всім бажаючим надається доступ до азартних ігор, умовою участі в яких є сплата гравцем грошей, що дає змогу учаснику як отримати виграш, так і не отримати його залежно від випадковості.
Відомості про дане кримінальне правопорушення 24 вересня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000371, правова кваліфікація правопорушення ч. 1 ст. 203-2 КК України.
Кримінальне правопорушення, щодо якого здійснюється досудове розслідування, відноситься до категорії особливо тяжких.
Під час проведення огляду місця події 23 вересня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , в підвальному приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виявлено та вилучено 6 одиниць гральних автоматів, а саме: чотири гральні автомати моделі «Multi Gamer Bar», два гральні автомати моделі «ATLANTIE UNDERWATER TREASURED», комп`ютерний монітор марки «DELL», комп`ютерний монітор марки «HP», комп`ютерний монітор марки «HP» Compad LA19T1 g, комп`ютерний монітор марки «HP» Compad LA1951 g, комп`ютерний монітор марки «DELL», комп`ютерний монітор марки «HP» Compad LA1951 g, які були приєднано до системних блоків: марки «Priminto», «LED» з флеш-носієм об`ємом на 16 Гб, марки «LED OPTIPLEX 740» з флеш-носієм об`ємом на 16 Гб, марки «Priminto», марки «LED» з флеш-носієм об`ємом на 16 Гб та перебували у працездатному та увімкненому стані, два зошити з рукописним текстом у вигляді імен та цифр, 1 записник з рукописним текстом у вигляді імен та цифр, які свідчать про отримання та видачу грошових коштів гравцям, телевізор марки «Sony», модем марки TP-Link, 5 ключів (два магнітних та 3 циліндричної форми), грошові кошти номіналом 5 гривень серії YA номер 4935332, 5 гривень серії УЗ номер 8903808, 5 гривень серії СВ номер 2891273, 5 гривень серії УE номер 3892385, 5 гривень серії УЙ номер 5085307, 5 гривень серії ПГ номер 0094300, 10 гривень серії ХБ номер 8811657, 20 гривень серії СЖ номер 7750162, 50 гривень серії ФД номер 5596559, 50 гривень серії УЛ номер 3186589 загальною сумую 160 гривень. Також грошові кошти номіналом 1 долар США серії В23932555W, 1 долар США серії C59563811B, 200 гривень серії ЄВ номер 5036783, 100 гривень серії КН номер 1032418, 50 гривень серії СП номер 6133732, 50 гривень серії СС номер 4777430, 50 гривень серії ТА номер 9136793, 50 гривень серії СД номер 1710643, 50 гривень серії УК номер 9305929, 50 гривень серії ФИ номер 7896001, 50 гривень серії УK номер 6718303, 50 гривень серії ТД номер 4307117, 5 гривень серії ТГ номер 5049556, 5 гривень серії ПЕ номер 6793876, 5 гривень серії УЙ номер 4421618, 5 гривень серії СА номер 0430581, 5 гривень серії ПД номер 8006710, 5 гривень серії СЄ номер 9305424, 5 гривень серії ПИ номер 0938933, 5 гривень серії ТД номер 6688102, 5 гривень серії ТВ номер 3616838, 5 гривень серії ЮБ номер 9567035, 5 гривень серії ПЄ номер 4927555, 5 гривень серії УE номер 7373049, 10 гривень ЦИ номер 6192747, 10 гривень серії ХК номер 0789834, 10 гривень серії ХИ номер 5622023, 10 гривень ЦЄ номер 2344940, 5 гривень ЮБ номер 4421475, 5 гривень серії ВА номер 3558361, 5 гривень серії ПГ номер 3328878, 5 гривень серії СЄ номер 3119125, 5 гривень УД номер 6777122, 5 гривень серії ТВ номер 5879774, 5 гривень ЮБ номер 7638372, 5 гривень серії YЙ номер 0596542, 5 гривень серії НЄ 0819870, 1 гривня серії YP 8796140, 2 гривні серії СГ 9174642, 2 гривні серії ТU номер 9204264, 2 гривні серії СД номер 6534074, 2 гривні серії ТБ номер 2824169, 2 гривні серії МД номер 9689754, загальною сумою 756 гривень та 2 долари США. Грошові кошти номіналом 100 гривень серії СВ номер 7599228, 100 гривень серії СГ номер 0274755, 100 гривень серії ЗЗ номер 1761277, 100 гривень серії МА номер 8698524, 100 гривень серії СЖ номер 0044604, 100 гривень серії КД номер 2052250, 100 гривень серії ТБ номер 6622357, 50 гривень серії ФД номер 2271517, 50 гривень серії ФЕ номер 5428239, 50 гривень серії ФЕ номер 7264766, 50 гривень серії ФГ номер 9893803, 50 гривень серії ФД номер 6302210, 50 гривень серії СА номер 06322102, 2 гривні серії РЄ номер 6415127, 2 гривні серії СЖ номер 3438060, 1 гривня серії СЕ номер 7068398, 1 гривня серії ТА номер 3060760, загальною сумою 961 гривня, які були виявлені у жіночій сумці сірого кольору, яка перебувала на робочому столі адміністратора вказаного приміщення.
Згідно з ч. 1 ч. 4 ст. 1 Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року, гральний бізнес це діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера.
Організація і проведення азартних ігор - діяльність організаторів азартних ігор, що здійснюється з метою створення умов для здійснення азартних ігор та видачі виграшів (призів) учасникам азартних ігор.
Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 07 липня 2017 року, орендодавець в особі фізичної особи підприємця ОСОБА_7 , передав орендарю - фізичній особі підприємцю ОСОБА_8 , належне орендодавцю нежитлове приміщення площею 80 м2 розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 14 грудня 2010 року, зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до клопотання, з матеріалів досудового розслідування встановлено, що ФОП ОСОБА_8 , отримавши у тимчасове платне користування нежиле приміщення площею 80 м2 розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , використовував як ігровий зал для ведення грального бізнесу, тобто діяльності з організації проведення та надання можливості доступу до азартних ігор на комп`ютерних стимуляторах, що заборонено згідно зі ст.2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні». Тобто є підстави вважати, що, згідно з ч.1 ст.98 КПК України, нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 та перебуває у оренді у ФОП ОСОБА_8 являється речовим доказом, тобто матеріальним об`єктом, що було об`єктом кримінально протиправних дій.

Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, повинен був враховувати наступне: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На думку колегії суддів, слідчим суддею ці положення закону враховані в повному обсязі при розгляді клопотання.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з клопотанням про накладення арешту, в якому зазначив, що є підстави вважати, що нежитлове приміщення являється речовим доказом, тобто матеріальним об`єктом, що було об`єктом кримінально протиправних дій, та вважає, що це приміщення має значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, у зв`язку із чим на нього необхідно накласти арешт з метою попередження його можливого пошкодження, псування чи знищення.
На підтвердження доводів клопотання слідчим наданий витяг з ЄРДР за №000371, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 вересня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України, та інші документи, якими, на думку слідчого, підтверджується необхідність зазначеного арешту.
Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя обґрунтовано вказав на те, що відсутні підстави вважати, що вказане у клопотанні нежитлове приміщення в цілому виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або зберегло на собі його сліди, або містить інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні.
Також прокурором не доведено обставин, які б підтверджували, що незастосування вказаного заходу може призвести до наслідків, вказаних у ч.1 ст.170 КПК України.
З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що жодної з передбачених законом підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, як і самої доцільності такого арешту, слідчим і прокурором не доведено.
Посилання слідчого в клопотанні, що вищевказане нежитлове приміщення було об`єктом кримінально протиправних дій, не узгоджується з законом України про кримінальну відповідальність, відповідно до якого, основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.203-2 КК України, є встановлений порядок зайняття господарською діяльністю у частині законодавчої заборони на здійснення грального бізнесу.
Більш того, як вбачається з клопотання та доданих до нього документів, обладнання, яке могло використовуватись при зайнятті гральним бізнесом, а також інші речі і документи, які можуть мати відношення до цього кримінального провадження, були виявлені та вилучені в ході огляду місця події.
Отже, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та вмотивованою, постановленою з дотриманням вимог ст.ст.172, 173, 370, 372 КПК України, і порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування, колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, не спростовують правильності рішення слідчого судді.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 січня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 та перебуває в оренді у фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4