Справа № 201/1072/19
Провадження № 1-кс/201/773/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0001408 від 21 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в порядку ст. 303 КПК України, на вказану постанову слідчого про закриття вказаного кримінального провадження, просить її скасувати, попередньо поновивши строк на її оскарження.

В обґрунтування зазначає, що в провадженні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальна справа №202/5036/16-к (кримінальне провадження №0001639 від 04.04.2016) відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, п.п. 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

23.10.2017 ухвалою суду на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_4 доручено органу досудового розслідування прокуратури Дніпропетровської області, шляхом внесення відомостей до ЄРДР, провести перевірку щодо можливого застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 недозволених методів ведення досудового розслідування кримінального провадження №0001639 від 04.04.2016, із боку робітників поліції, при затриманні його 14 квітня 2016 року і при проведенні за його участю слідчих експериментів 14 квітня 2016 року і 11 травня 2016 року.

02.11.2017 до ЄРДР прокуратурою області на виконання ухвали суду від 23.10.2017 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 365 КК України за № 001408.

23.01.2018 слідчий прокуратури Дніпропетровської області постановив кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР 02.11.2017 під № 0001408 за фактом перевищення службових повноважень співробітниками Індустріального ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_4 закрити у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його незаконним та упередженим, ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування постанови про закриття кримінального провадження та продовження досудового розслідування.

05.09.2018 клопотання щодо скасування постанови про закриття, було задоволене слідчим суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_5 , а постанова про закриття КП № 0001408 за фактом перевищення службових повноважень співробітниками Індустріального ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, скасована.

Причинами скасування вищевказаної постанови, суд зазначив передчасне - без проведення всебічного і повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, прийняття рішення про закриття, зазначивши, окрім всього іншого той факт, що ОСОБА_4 взагалі не було допитано з приводу обставин, на які він вказував в своїй заяві.

Однак, після відновлення кримінального провадження, органом досудового розслідування, не було виправлено недоліків вказаних судом.

Так, після відновлення розслідування, ОСОБА_4 було викликано до оперативного блоку державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», для дачі свідчень в рамках кримінального провадження за його заявою. ОСОБА_4 мав бажання дати свідчення, однак зазначив, що хоче робити це в присутності захисника, право на якого йому гарантує ст. 59 Конституції України, про що заявив відповідне клопотання. Однак, заявлене клопотання було проігноровано, більше того, ОСОБА_4 був позбавлений в можливості надати свідчення з приводу протиправних дій, так як свідчення в нього взагалі не відібрали, чим грубо порушили його права як громадянина України.

У зв`язку з тим, що фактично ОСОБА_4 допитано не було, останній вважав, що досудове розслідування продовжується, поки в судовому засіданні 15.01.2019, що відбувалось в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська обвинувачений та його захисник ОСОБА_3 не дізналися, що до матеріалів справи № 202/5036/16-к прокуратурою Дніпропетровської області долучена постанова про закриття кримінального провадження № 0001408 за фактом перевищення службових повноважень співробітниками Індустріального ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, датована 21 грудня 2018 року.

З прийнятим рішенням слідчого про закриття кримінального провадження, сторона захисту категорично не згодна, у зв`язку з тим, що постанова винесена завчасно та незаконно. Текст даної постанови практично ідентичний постанові, яка вже скасовувалась судом та як вбачалось зі змісту оскаржуваної постанови, що слідчий не вчинив жодних дій, на виправлення недоліків досудового розслідування, які були зазначені слідчим суддею в попередньому рішенні про скасування. (не проведення допиту ОСОБА_4 та не повідомлення його про порушення кримінального провадження з наданням витягу про внесення відомостей до ЄРДР відповідно до вимог ст. 214 КПК України, прийняття рішення на підставі допиту лише двох працівників правоохоронних органів, взагалі не проведення жодних інших слідчих дій).

Заявник надала до суду заяву, в якій вимоги скарги підтримала та просила суд їх задовольнити, справу просила розглянути за її відсутності.

Прокурор в судове засідання надав заяву, в якій проти задоволення скарги заперечував просив розглянути справу за його відсутності та врахувати надані ним письмові пояснення від 11 лютого 2019 року.

Так, в письмових поясненнях, наявних в матеріалах справи, прокурор зазначає, що слідчим управлінням прокуратури Дніпропетровської області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001408 від 02.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В ході досудового розслідування не було встановлено факту психологічного тиску або фізично впливу на ОСОБА_4 співробітниками Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області під час провадження досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001639 за ч. 1 ст. 115, п.п. 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 289 КК України.

У зв`язку із чим, за результатами проведення досудового розслідування 21.12.2018 слідчим прокуратури області прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

3 огляду на викладене, просив скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 залишити без розгляду, оскільки постанова відповідає нормам діючого КПК України, доводи заявників не є підставою для скасування кримінального провадження з підстав зазначених у скарзі у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 відмовилася надавати будь-які свідчення. Крім того, прокурор звернув увагу суду на те, що сторона по справі не писала заяви на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0001408 та скаржниками попущено строк на оскарження вищевказаної постанови.

Відповідно до ст. 107 КПК України за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Вивчивши доводи заявника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 214 КПК України прокуратурою області внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 365 КК України за № 001408 на підставі ухвали Індустріального районного суду від 23.10.2017 щодо можливого застосування до обвинуваченого за ч. 1 ст. 115, п.п. 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115 ст. 289 КК України ОСОБА_4 заходів психологічного характеру і погроз застосування фізичного впливу з боку робітників міліції при затриманні його 14.04.2016 і при проведенні за його участі слідчих експериментів 14.04.206 та 11.05.2016.

Постановою слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 25 січня 2018 року кримінальне провадження №0001408 від 25.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

05 вересня 2018 року ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_5 (справа № 201/4849/18) було скасовано постанову слідчого в особливо важливих справах СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 25 січня 2018 року про закриття кримінального провадження №0001408 від 02.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Однією з підстав скасування вказаної постанови було те, що органом досудового розслідування допитано лише працівників правоохоронних органів, тоді як заявника ОСОБА_4 з приводу його заяви та обставин, викладених у ній, не допитано взагалі.

Так, в матеріалах кримінального провадження, наданих на огляд суду, наявний протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 05 листопада 2018 року, в якому останній відмовився надавати будь-які пояснення без присутності свого адвоката.

21 грудня 2018 року постановою заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001408 від 02.11.2017 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Закриваючи провадження, слідчий послався на те, що в діях співробітників поліції відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, оскільки ч. 2 вказаної статті передбачає настання істотної шкоди при перевищенні влади або службових повноважень, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто злочином з матеріальним складом.

Однак з таким висновком слідчого (прокурора) погодитися не можна, в той час як доводи, на які посилається заявник заслуговують на увагу.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно зі ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, крім того до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

В даному випадку слідчому необхідно вирішити питання, які піднімає заявник у своїй скарзі та дослідити обставини, які заявник вважає недослідженими. Для цього необхідно провести додаткові слідчі дії, спрямовані на пошуки відповідей на ці питання задля усунення будь-яких сумнівів у висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, у разі, якщо за наслідками проведення таких дій, слідчий знову прийде до цього.

Зокрема суд вважає за необхідне звернути увагу слідства на доцільність та необхідність проведення допиту заявника ОСОБА_4 в присутності його адвоката, як того бажає останній (заявник).

Наведене дає підстави для висновку про те, що обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження, наведене в оскаржуваній постанові, не можна вважати достатньо переконливим.

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчій є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 25, 303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №0001408 від 21 грудня 2018 року, - задовольнити.
Строк на оскарження постанови від 21 грудня 2018 року заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області радника юстиції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 02 листопада 2017 року, відомості за яким внесено в ЄРДР за № 0001408, - поновити.
Постанову від 21 грудня 2018 року заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області радника юстиції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 02 листопада 2017 року, відомості за яким внесено в ЄРДР за № 0001408 - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1