Дата документу 29.01.2019 Справа № 334/5264/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/310/19
Єдиний унікальний № 332/5264/16к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженку с. Новосолоне, Новомиколаївського району, Запорізької області, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму

визнано винною у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначено їй покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на її користь 900 гривень матеріальної шкоди;

Згідно зі змістом вироку, 14.06.2016 року, приблизно о 16:00 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю уваги потерпілої та свідків, таємно викрала дві каблучки із золота 583 проби вагою по 2 грами кожна, вартістю 1200 гривень за кожну, які знаходились на серванті в залі, та належать ОСОБА_8 , спричинивши своїми діями потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 2400 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні не оскаржуючи вирок суду в частині кваліфікації дій обвинуваченої та доведеності її вини, фактично вважає, що вирок суду ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд під час розгляду провадження фактично проігнорував наявність обвинуваченою клопотання про застосування щодо неї положень п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Про подачу цього клопотання суд не оголосив ані підчас судового слідства ані під час судових дебатів. У вироку так саме не зазначено жодних відомостей на предмет надходження і вирішення клопотання по суті. Стороні обвинувачення навіть не було відомо про його існування. Враховуючи вказані обставини апелянт просить задовольнити клопотання обвинуваченої і звільнити її від призначеного судом покарання відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу процесуального прокурора; обвинувачену, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, при обставинах, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, при обставинах, наведених у вироку вірно кваліфіковані місцевим судом за ч.1 ст.185 КК України.

Згідно вироку, при обранні обвинуваченій виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував обставини, при яких скоєно злочин та дані про особу обвинуваченої.
Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 65 - 67 КК України, а призначене судом першої покарання у відповідності до ст.50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню нею нових злочинів.
Згідно до вимог ст.409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, окрім іншого, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Колегією суддів встановлено, що під час розгляду кримінального провадження обвинуваченою ОСОБА_7 24.05.2018 подано до суду клопотання про застосування до неї амністії.

Постановляючи 30 липня 2018 року вирок щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції не вирішив по суті клопотання обвинуваченої чим порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів зазначає наступне.
Згідно до ч.ч.1,2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 №1810-VIII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно (ст.13 вказаного Закону).
Згідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Як вбачається з оскаржуваного вироку та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинила злочин середньої тяжкості, передбачений ч.1 ст.185 КК України, в червні 2016 року.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.11.2016, ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», вона має малолітню дитину.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_7 амністії, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що на обвинувачену ОСОБА_7 поширюється дія п. «в» ч.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», як на особу, що має малолітню дитину, а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_7 - зміні, в частині призначення покарання. Тобто обвинувачена підлягає звільненню від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році». В іншій частині слід вирок залишити без зміни.
З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2018 року, щодо ОСОБА_7 , змінити.

ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4