Справа № 296/4126/18
УХВАЛА
Іменем України

15 травня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане до суду в межах кримінального провадження № 0000102, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , не судимого,

що підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за №0000102 від 28.03.2018 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.01.2018 близько 03 год. 08 хв. ОСОБА_6 перебував в приміщенні розважального закладу «Laung Bar Deep», що на майдані Соборному, 6 в м. Житомирі, куди близько 23 год. 00 хв. 12.01.2018 він прийшов до своє дівчини ОСОБА_7 , яка працювала в даному закладі офіціанткою. В цей час, місці та за вказаних обставин, перебуваючи поряд із «зоною караоке», ОСОБА_6 помітив, як раніше знайомий йому ОСОБА_8 наносить удари руками та ногами в область тулуба раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , після чого, схопив його обома руками за тулуб, та, пригинаючи його при цьому до підлоги, перемістився із останнім до центру зали, де повалив його на підлогу.

Після цього, ОСОБА_6 помітив, як раніше знайомий йому ОСОБА_10 , діючи в групі із ОСОБА_8 , наносить ОСОБА_9 удари ногою в область тулуба. Розуміючи злочинність дій вищевказаних осіб, ОСОБА_6 продовжував спостерігати за останніми, після чого, помітивши, що до місця, де ОСОБА_10 наносить ОСОБА_9 удари, з метою припинення злочинних дій останнього та ОСОБА_8 , наближається ОСОБА_11 , який, з метою власного самозахисту, тримав в правій руці пляшку, підтримав злочинні дії вищевказаних осіб, та, схопивши ОСОБА_11 обома руками за праву руку, потягнув його на себе, після чого, обхопивши його лівою рукою за шию, почав пригинати його до підлоги. Помітивши дії ОСОБА_6 , до останнього ззаду підійшов ОСОБА_12 , який почав відтягувати його від ОСОБА_11 . В цей час, вищевказані особи впали на диван, що знаходився поруч, після чого, ОСОБА_6 відпустив ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 , в свою чергу відпустив ОСОБА_6 .

В цей час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_6 помітив, що до раніше незнайомого йому ОСОБА_13 , який утримував обома руками за руки ОСОБА_10 , в одній з яких був ніж, ззаду підбіг ОСОБА_8 , який, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, наніс йому один удар кулаком правої руки в область голови та декілька ударів в область тулуба. Розуміючи злочинність дій ОСОБА_8 та підтримуючи їх, ОСОБА_6 , діючи із останнім в групі, обома руками схопивши ОСОБА_13 за стегна, та почав відтягувати його від ОСОБА_10 . Розуміючи, що у ОСОБА_10 в руках ніж і у разі, якщо ОСОБА_13 його відпустить, він може спричинити присутнім особам тілесні ушкодження, до ОСОБА_6 ззаду підійшов ОСОБА_12 , який обхопивши його обома руками за плечі, почав відводити його від місця, де ОСОБА_13 утримував ОСОБА_10 . В цей час, ОСОБА_6 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, діючи в групі із ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , різким рухом, перекинув ОСОБА_12 через своє ліве плече, після чого, коли останній впав на підлогу та лежав обличчям догори, ОСОБА_6 наніс йому правою ногою два удари в область обличчя, та один удар правою ногою в область правого підребер`я, спричинивши ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді 1 садна на обличчі справа та 1 садна на обличчі зліва, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №153 від 23.01.2018 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

25.04.2018 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, яке, у зв`язку із відсутністю останнього за місцем проживання та навчання, у цей же день було направлено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Постановою про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного від 24.05.218 ОСОБА_6 оголошено в розшук.

15.05.2018 ОСОБА_6 було затримано та доставлено до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечили проти задоволення клопотання. Зокрема захисник наголошував на порушення вимог ст. 209 КПК України при затриманні ОСОБА_6 , вказував на необгрунтованість пред`явленої останньому підозри, а також на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому просив взагалі відмовити в задоволенні клопотання та не обирати жодного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 .

Слідчий суддя заслухав думку слідчого та прокурора, пояснення підозрюваного та його адвоката та встановив наступне.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Тому для вирішення питання застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_14 , слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, йдеться про «розумну підозру» у вчиненні кримінального злочину, де передбачено як необхідну передумову «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у інкримінованих діях органом досудового розслідування зібрано певні докази, які вказують на можливу причетність останнього до його вчинення. Обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, зокрема дослідженими, в ході розгляду даного клопотання, доказами, підстав для визнання яких недопустимими на даний час немає.

Згідно ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на момент розгляду клопотання немає, а доводи, викладені слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не знайшли свого саме повного підтвердження в ході судового розгляду.

Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Не знайшли свого повного підтвердження доводи слідчого, викладені в клопотанні щодо ризиків за ст. 177 КПК України.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Разом з тим, оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання в м.Житомирі, позитивно характеризується за місцем навчання та місцем проживання, а також беручи до уваги його молодий вік, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) заборонити залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 години по 07 годину наступного дня;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватися від спілкування із свідками і потерпілими з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на особу, що здійснює розслідування у даному провадженні.

Ознайомити підозрюваного під розпис з ухвалою суду.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1