Справа № 361/2382/16-к Гол. в суді 1-ої інстанц. ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/153/2019 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст.309 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8
потерпілої: ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2017 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого оператором АЗП «Автосоюз», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 5 позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки;
за ч.1 ст.135 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч.ч.1, 3 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком 15 лютого 2016 року близько 17 години 55 хвилин ОСОБА_7 , в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Chery QQ», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул.Металургів поблизу будинку №2 в м. Бровари Київської області в напрямку до вул. Незалежності, в порушення вимог пунктів 2.3 «б», «д», п.10.1, п.12.3 ПДР, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху, що становила пішохід ОСОБА_11 , яка рухалася в попутному напрямку по зустрічній смузі руху, ближче до правого краю проїзної частини, по напрямку руху до вул. Незалежності у м. Бровари, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, на що у нього не було перешкод технічного характеру, в результаті чого допустив наїзд на останню.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події.
Порушення водієм ОСОБА_7 , вимог пунктів 2.3 «б», «д», 2.9. «а», 10.1 та 12.3 ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та настанням смерті потерпілої ОСОБА_11 .
Крім того, ОСОБА_7 після наїзду на пішохода ОСОБА_11 усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями поставив потерпілу в небезпечний для життя та здоров`я стан, оскільки остання в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тяжкі тілесні ушкодження і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілій ОСОБА_11 допомогу, не переконався чи потерпіла ОСОБА_11 потребує допомоги, байдуже поставився до наслідків для останньої, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не доставив потерпілу до медичного закладу, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив і з метою уникнення відповідальності, залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілій ОСОБА_11 , чим порушив вимоги п.2.10. «а», «г», ПДР, в якому зазначено, що «у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду органи чи підрозділи міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати на прибуття працівників міліції».
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.135 КК України та виправдати його. За ч.2 ст.286 КК України призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України без реального позбавлення або обмеження волі. Вважає вирок суду незаконним в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Зазначає, що дорожньо-транспортна пригода сталася в темну пори доби, у дощ, водій не зупинився на місці аварії і тому не міг усвідомлювати те, що потерпіла перебувала у небезпечному для життя стані. Вказує, що характер отриманих потерпілою тілесних ушкоджень свідчить про те, вони були несумісні із життям і обвинувачений не міг надати їй ніякої допомоги.
На думку апелянта, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що обвинувачений повністю визнав свою вину за ч.2 ст.286 КК України, щиро розкаявся, раніше не вчиняв злочинів, правопорушення вчинене ним з необережності, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та роботи, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував завдану шкоду, має на утриманні тяжко хвору дружину, яка страждає на онкологічне захворювання та двох малолітніх дітей, є єдиним годувальником сім`ї. Також зазначає, що судом не враховано думку потерпілих, які просили не позбавляти обвинуваченого волі.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений визнав себе винним за ст.135 КК України та разом з захисником просили врахувати дану обставину при винесенні ухвали.

Вислухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, пояснення потерпілої та її представника, які не заперечували проти апеляційної скарги та просили призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на доказах, які зібрані у справі та не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, оскільки останній не розумів про заподіяння шкоди здоров`ю людини, спростовуються показаннями обвинуваченого про те, що він відчув удар спереду автомобіля та через триста-п`ятсот метрів зупинився. При цьомуне повернувся на місце події, оскільки перебував у шоковому стані та описаними у акті огляду автомобіля значними пошкодженнями лобового скла, характерними для зіткнення з людиною. Таким чином місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 є суб`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

Зважаючи на зазначені вище обставини, посилання захисника на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при розгляді даного провадження в суді першої інстанції та невідповідність висновків судуфактичним обставинам справи не ґрунтуються на матеріалах справи.

За змістом ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Всупереч доводам апелянта, обираючи вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування шкоди, та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушив Правила дорожнього руху, не надав допомогу потерпілій, з місця вчинення злочину втік та під час розгляду справи не визнав своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Посилання апелянта на те, що суд не взяв до уваги наявність у обвинуваченого хворої дружини та двох малолітніх дітей, а також думку потерпілих, які не наполягали на призначенні покарання у виді позбавлення волі є безпідставними, оскільки дані обставини були відомі суду при розгляді кримінального провадження та відповідно брались до уваги при призначенні покарання, що підтверджується матеріалами провадження та вироком суду.

Надані під час апеляційного розгляду матеріали, які позитивно характеризують особу обвинуваченого та наявність на його утриманні малолітньої дитини, 2018 року народження, на думку колегії суддів, не впливають на призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на що вказує захисник в апеляційній скарзі.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів і підстав вважати його явно несправедливим внаслідок суворості, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, в зв`язку з чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моментуїї проголошення.

Головуючий:
Судді: