Справа № 645/2809/19
Провадження № 1-кс/645/1481/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Харків
Слідчий суддя Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_1 , при прийнятті скарги ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невинесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
ВСТАНОВИВ:
До провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла вищезазначена скарга.
13.05.2019 року згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді автоматизованою системою документообігу на слідчого суддю ОСОБА_1 розподілена скарга ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Перевіривши матеріали скарги, вважаю за необхідне заявити самовідвід з наступних підстав.
Пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого кримінального обвинувачення.
Тобто довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте як законне та справедливе.
Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі "Білуга проти України" від 28.10.1998 у справі "Ветштайн проти Швейцарії", тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Відповідно до частин 1 і 4 статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухваленням ним об`єктивного рішення у справі.
Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1 необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.
За змістом пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.
Як вбачається зі змісту скарги та заяви про вчинення кримінального правопорушення, заявник ОСОБА_2 оскаржує бездіяльність посадових осіб Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області, щодо не внесення до Єдиного реєстру розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, що виражається у перевищенні службових повноважень суддею Фрунзенського районного суду м.Харкова ОСОБА_3 , яка здійснює правосуддя в тому ж місцевому суді, що і слідчий суддя Фрунзенського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 75 КПК України - 1. Слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
2. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
У своєму рішенні у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності ("Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду ("Пуллар проти Сполученого Королівства").
Відповідно до ст. 80 КПК України, зазначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
З огляду на викладене, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 75 КПК України , з метою недопущення у майбутньому недовіри з формуванням думки учасників процесу на правомірні очікування законності можливого рішення суду, що може бути сумнівом неупередженого рішення у справі в інших учасників процесу та забезпечення їм загальних засад кримінального провадження, а також усунення будь-яких сумнівів, що суддя не здатен винести неупередженого рішення, необхідно заявити самовідвід у розгляді вказаної скарги.
Керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, слідчий суддя,
постановив :
Заявити самовідвід у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, яка полягає у невинесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
Передати матеріали для повторного автоматизованого розподілу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя