05.12.2018
Ленінський районний суд м.Харкова
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Справа №642/6225/17-к Провадження 1-кп/642/73/18

Суд в складі колегія: Головуючого судді ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретарі: ОСОБА_4

За участю сторін: Прокурор: ОСОБА_5

Захисника ОСОБА_6
Обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні справупо обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжного заходу.

Враховуючи думку учасників судового кримінального провадження, щодо заявленого клопотання прокурором про продовження строку запобіжного заходу, сторони захисту про зміну запобіжного заходу, суд вважає:

Статтею 331 ч.3 КПК України визначено:

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, та можливість в разі зміни запобіжного заходу переховуватися від суду, та вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже, підстав заявлених захистом для скасування або заміни запобіжного заходу в судовому засіданні не встановлено. Підстави, які були враховані слідчим суддєю та судом при обранні міри запобіжного заходу не відпали, є доцільним продовжити запобіжні заходи щодо обвинуваченого на період, визначений ч.3 ст.331 КПК України.

Керуючись ст.ст. 197, 331, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів обвинуваченому: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до «24.00» год. 04 лютого 2019р. з триманням обвинуваченого в установі кримінально-виконавчої системи України.

Копію ухвали направити до установу кримінально-виконавчої системи для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2