Справа № 367/2532/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/903/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 та заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 07 вересня 2018 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого: 06.08.1997 року Центрально-міським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 140 ч. 3 КК України (в редакції 1960 р.) до 3 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою від відбування покарання на 2 роки;

11.08.1999 року Центрально-міським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. ст. 140 ч. 2, 43 КК України (в редакції 1960 р.) до 3 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;
23.09.2004 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 309 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі;
17.11.2007 року Центрально-міським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 3, 263 ч. 1, 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;
11.02.2013 року Центрально-міським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
26.09.2013 року Центрально-міським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 309 ч. 1, 70 ч. 1, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 06.01.2017 р. по відбуттю покарання;
29.03.2018 року Ірпінським міським судом Київської області за ст. 309 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років 180 (ста вісімдесяти) днів позбавлення волі;
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі;
визнано винним у вчиненні злочинів ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років 180 (ста вісімдесяти) днів позбавлення волі.
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 29.03.2018 виконувати окремо.
Цивільний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 1035 (одну тисячу тридцять п`ять) грн.. 00 коп.
Вирішено питання стосовно речових доказів
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 29.03.2018.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_7 суд залишив без змін тримання від вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України,-
В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з вироком суду першої інстанції, 18.09.2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), у ОСОБА_7 , який проходив повз будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Перебуваючи в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переліз через паркан вищезазначеного приватного будинку, підійшов до вікна та вийняв з нього скло. Через створений ним отвір проник до приміщення будинку.
Оглянувши кімнату будинку в яку проник, ОСОБА_7 побачив письмовий стіл, на якому знаходився ноутбук марки «DELL» сірого кольору модель «Vostro 3560» вартістю 4 833 грн. 33 коп. Взявши його в руки, в нього виник злочинний намір на викрадення вищезазначеної речі, після чого він заволодів ним та тримаючи в руках вийшов з будинку через вхідні двері.
В подальшому, ОСОБА_7 з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 4 833 грн. 33 коп.
Крім того, 13.02.2018 року приблизно о 14 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), у ОСОБА_7 , який проходив повз будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Перебуваючи в тому ж місці в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переліз через паркан вищезазначеного приватного будинку, підійшов до вікна та вийняв з нього скло. Через створений ним отвір проник до приміщення будинку.
Оглянувши кімнату будинку, ОСОБА_7 побачив шафу в якій знаходилось 7 фотооб`єктивів марки «Индустар 26М» для фотоапарату радянського виробництва, вартістю 1 674 грн. 19 коп. Взявши їх в руки в нього виник злочинний намір їх викрадення, після чого він поклав вищезазначені фотооб`єктиви до пакету світлого кольору та вийшов з викраденим з будинку.
Після чого, ОСОБА_7 з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1 674 грн. 19 коп.
Крім того, 05.03.2018 року близько о 13 год. 00 хв. (точний час не встановлений), у ОСОБА_7 , який проходив повз будинок розташований за адресою: АДРЕСА_5 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення.
Перебуваючи в тому ж місці в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до дверей вищезазначеного приватного будинку, відкрив двері та увійшов до приміщення веранди, таким чином проник до вказаного будинку.
Перебуваючи у приміщенні веранди будинку за адресою: АДРЕСА_5 05.03.2018 року близько о 13 год. 00 хв. (точний час не встановлений), ОСОБА_7 побачив чорне пластикове відро в якому знаходилась кутова шліфувальна машина марки «Макіта», вартістю 1 025 грн. 00 коп., після чого він, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення взяв вищезазначену річ та поклав її до пакету світлого кольору, який приніс з собою.
В цей час дружина власника будинку, ОСОБА_13 вийшла до даної веранди з кімнати та побачила ОСОБА_7 , який тримав в руці пакет у якому знаходилася кутова шліфувальна машина марки «Макіта», вартістю 1 025 грн. 00 коп. Тоді ОСОБА_13 намагалась зачинити двері, які вели на вулицю, щоб перешкодити ОСОБА_7 довести свій злочинний умисел до кінця, однак, він відштовхнув її та усвідомлюючи, що його дії, розпочаті як крадіжка переросли у грабіж, не реагуючи на зауваження про повернення викраденого майна вибіг на вулицю, тримаючи в руках пакет з кутовою шліфувальною машиною марки «Макіта», вартістю 1 025 грн. 00 коп.
З метою доведення до кінця свого злочинного умислу, ОСОБА_7 не реагуючи на зауваження про повернення викраденого майна з місця злочину втік. Таким чином, своїми протиправними діями він спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_10 на суму 1 025 грн. 00 коп.
Крім того, 06.03.2018 року приблизно о 13 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), у ОСОБА_7 , який проходив повз будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Перебуваючи в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переліз через паркан вищезазначеного приватного будинку, підійшов до металопластикового вікна, підняв з землі лом та розбив ним скло. Через створений ним отвір проник до приміщення будинку.
Оглянувши кімнату будинку ОСОБА_7 побачив на підлозі кутову шліфувальну машинку марки «Макіта» модель 9555 NВ, яку він підняв з підлоги та поклав в пакет світлого кольору, який мав при собі.
Після чого, ОСОБА_7 з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду у розмірі 1 033 грн. 33 коп.
Крім того, 26.03.2018 року приблизно о 14 год. 00 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), у ОСОБА_7 , який проходив повз будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Перебуваючи в тому ж місці в той же час, реалізуючи свій злочинний, умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переліз через паркан вищезазначеного приватного будинку, підійшов до вікна та вийняв з нього скло. Через створений ним отвір проник до приміщення будинку.
Оглянувши кімнату будинку в яку проник, ОСОБА_7 побачив тумбочку на якій стояла коричнева шкатулка в якій знаходились золоті прикраси, а саме: золоті сережки 583 проби у вигляді ромбу, вагою 4,09 г. вартістю 4 772 грн. 58 коп., золотий хрестик 585 проби вагою 2,39 г. вартістю 2 798 грн. 45 коп. Взявши в руки шкатулку, в нього виник злочинний намір на викрадення вищезазначених речей. Продовжуючи свої дії ОСОБА_7 взяв золоті прикраси та поклав їх в праву кишеню своїх штанів. Після чого, ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний намір, вийшов через вхідні двері з будинку, однак не вчинив всіх дій, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, так як опинившись на подвір`ї він був затриманий працівниками поліції. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 намагався завдати потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду у розмірі 7 571 грн. 03 коп.
Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 07 вересня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років 180 (ста вісімдесяти) днів позбавлення волі;
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі;
визнано винним у вчиненні злочинів ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років 180 (ста вісімдесяти) днів позбавлення волі.
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 29.03.2018 виконувати окремо.
Цивільний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 1035 (одну тисячу тридцять п`ять) грн.. 00 коп.
Вирішено питання стосовно речових доказів
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 29.03.2018.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_7 суд залишив без змін тримання від вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, перший заступник прокурора Київської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 07 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_7 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст. 186 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно вважати засудженим до покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Суд першої інстанції в порушення норм кримінального закону, засудив ОСОБА_7 за ч.3 ст. 186 КК України до 4 років 180 днів позбавлення волі.

В свою чергу, заступник прокурора Київської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 07 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. Вирок Ірпінського міського суду Київської області 29.03.2018 виконувати самостійно. Зазначити в мотивувальній частині вироку рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_7 мав 6 (на момент вчинення злочинів) не знятих і не погашених судимостей за вчинення корисливих злочинів, злочинів проти громадської безпеки та злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних речовин. Раніше ОСОБА_16 неодноразово засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, однак висновків для себе не зробив та, звільнившись з місць позбавлення волі, повторно вчинив низку умисних злочинів проти власності, віднесених законодавством до категорії тяжких. На момент вчинення злочинів ОСОБА_7 не працював, іншою суспільно-корисною працею (діяльністю) не займався. За місцем проживання не зарекомендував себе з позитивної сторони. Зазначене вище вказує на його небажання виправитися та вести законослухняний спосіб життя, а також те, що обвинувачений усвідомлював протиправність та суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, знаючи про невідворотність покарання, свідомо порушив закон про кримінальну відповідальність.

Окрім того, апелянт зазначає, що відповідно до ст. 73 КК України строки покарання обчислюються в роках, місяцях та годинах. При зміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Згідно висновку Пленуму Верховного Суду України від 01.10.2015 року, суди повинні спершу призначити одне із видів основного покарання за нормою, яка передбачає відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, керуючись загальними засадами призначення покарання, а потім зарахувати строк попереднього ув`язнення, і лише зарахування строку попереднього ув`язнення у фактично призначене покарання для визначення його остаточного розміру може бути обчислено у днях.

Суд першої інстанції засудив ОСОБА_7 за ч.3 ст. 186 КК України до 4-х років 180 днів позбавлення волі, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю доповідача,
прокурора, який підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити,
обвинуваченого, який заперечував проти апеляційних скарг;
перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.
Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 , учасниками судового розгляду не оскаржується.
Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказів.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Переглядаючи вирок суду в межах поданої прокурором апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд не порушив загальних засад його призначення, передбачених ст. 65 КК України, та повною мірою врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з тим, при призначення обвинуваченому покарання судом першої інстанції було допущено помилку.
Призначаючи обвинуваченому виду та розміру покарання суд першої інстанції врахував, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, скоїв злочин у період, коли попередні судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття в скоєних злочинах, активне сприяння розкриттю злочинів.
Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково виключив з обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого рецидив злочину.
Згідно положень ст..34 КК України, п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Відповідно до ч.1 ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.
Так, із матеріалів справи, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.309 , ч.1 ст.263 КК України, які є умисними, і судимість за які не погашена та не знята у встановленому законом порядку. Вказані склади злочинів не утворюють повторності зі ст.ст.185, 186 КК України.
Відповідно до положень п.1.ч.1.ст.67 КК України, судом безпідставно не враховані непогашені судимості ОСОБА_17 за ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, які утворюють в його діях рецидив злочинів. У зв`язку із викладеним колегія суддів приходить до висновку про зміну вироку в частині обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого шляхом визнання такою обставиною рецидиву злочинів.
Однак, визнання рецидиву злочинів обставиною, що обтяжує обвинуваченому покарання, не впливає на вид та розмір призначеного обвинуваченому остаточного покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
При вирішенні питання про можливість втручання у вирок в частині покарання за окремі злочини та за сукупністю злочинів колегія суддів враховує наступне. Відповідно до п.1 постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звернено увагу суддів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 73 КК України строки покарання обчислюються в роках, місяцях та годинах. При зміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.
В порушення вимог кримінального закону, суд першої інстанції ОСОБА_7 за ч.3 ст.186 КК України призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 180 днів.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду в цій частині підлягає зміні, з приведенням покарання за злочин, передбачений ч.3 ст. 186 КК України до вимог ст. 63 і ст. 73 КК України шляхом його пом`якшення до покарання, яке визначається роками, а саме до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Покарання за злочини, передбачені ч. 3 ст.185 КК України та ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України колегія суддів залишає у виді та розмірі, яке призначене судом першої інстанції . Покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст. 70 КК України колегія суддів вважає за необхідне призначити шляхом часткового складання призначених покарань, та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 180 днів.

При цьому колегія суддів враховує те, що прокурором не заявлено клопотання про дослідження доказів в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції і дана вимога не міститься в апеляційній скарзі, а суд апеляційної інстанції за своєю ініціативою позбавлений можливості дослідити докази у випадку порушення питання про погіршення становища обвинуваченого. Це у своїй сукупності указує на неможливість ухвалення судом апеляційної інстанції вироку.

З наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 та призначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді шести років позбавлення волі, оскільки апеляційна скарга прокурора не містить належного обґрунтування та переконливих доводів щодо незаконності в цій частині вироку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 та заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 07 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.
За ч.3 ст.186 КК України ОСОБА_7 пом`якшити покарання до 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.
За ч. 3 ст.185 КК України ОСОБА_7 залишити покарання, яке призначене судом першої інстанції у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
За ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 залишити покарання, яке призначене судом першої інстанції у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 180 днів.
Визнати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 рецидив злочину.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4