Справа № 415/5463/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2019 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судових засідань ОСОБА_2

номер кримінального провадження №0000807, внесеного 30.03.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чудниця Гощанського району Рівненської області, українець, громадянин України, одружений, з середньою спеціальною освітою, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього старшого механіка-водія відділення землерийних машин військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», проходив військову службу під час мобілізації, працює водієм у ПП «Стовпинські ковбаси», учасник бойових дій, раніше не судимий,

за ч.1 ст.415 КК У країни,

за участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за мобілізацією на посаді старшого механіка-водія відділення землерийних машин військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , діючи в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п п.п. 12.1, 31.1, 31.4, 31.4.5 (а) Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, 30 березня 2016 року маючи достатній досвід керування транспортним засобом, знаходячись в якості водія автомобіля МАЗ 551605-275, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в кузові якого знаходився бульдозер ДЗ-75 реєстраційний номер НОМЕР_3 , разом із пасажиром ОСОБА_9 порушив правила водіння та експлуатації транспортної машини, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки, через що втратив змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати машиною у зв`язку із чим допустив виїзд за межі проїжджої частини та зіткнення з трансформаторною підстанцією, яка розташована по вул. Машинобудівельників м. Лисичанськ Луганської області, в результаті чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст. 415 КК України, визнав повністю, у скоєному розкаявся, підтвердив обставини скоєння ним злочину, які викладені в обвинувальному акті, та дав зізнавальні показання стосовно обставин скоєння ним злочину, - час, місце, спосіб скоєння злочину.

Зокрема, показав, що 30.03.2016 він дійсно керував даним транспортним засобом, здійснював спуск, під час якого у автомобіля почали відмовляти гальма, оскільки дорога повертала приблизно на 90 градусів, за поворотом стояло маршрутне таксі з пасажирами, тому щоб уникнути більш тяжких наслідків та уникнути зіткнення з маршрутним таксі, прийняв рішення про напрямок руху та скоїв зіткнення з трансформаторною підстанцією. Вину визнає, просить застосувати до нього ст.ст. 69 , 75 КК України та ЗУ «Про амністію в 2016 році».

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім визнання своє вини самим обвинуваченим в скоєнні кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого доведена також іншими доказами, дослідженими в ході судового засідання.

З протоколу огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 30.03.2016 зі схемою та фото таблицями до нього (а.с.5-23) вбачається, що було оглянуто автодорогу, автомобіль «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , та зафіксовано ушкодження автомобіля, який допустив зіткнення з трансформаторною підстанцією.

З висновку експерта № 445/446 від 30.06.2016 року судової автотехнічної експертизи та транспортно-трасологічної експертизи, проведеного судовим експертом Донецького НДІСЕ ОСОБА_10 , вбачається, що на момент огляду несправностей рульового керування автомобіля МАЗ-551606-275, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , які могли вплинути на механізм розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, не встановлено. На момент огляду технічний стан коліс і шин автомобіля не відповідає вимогам розділу 31 ПДР України, - шина переднього лівого колеса має понаднормативний знос. Дана несправність має експлуатаційний характер, утворилася до ДТП і могла бути виявлена водієм при огляді автомобіля перед виїздом. На момент огляду несправностей підвіски автомобіля, які могли вплинути на механізм розвитку даної ДТП, не встановлено. Ушкодження автомобіля утворилися в результаті контакту з твердим слідоутворюючим об`єктом, при цьому напрям деформуючого впливу був спереду назад (а.с.43-51).

З висновку експерта № 447 від 05.07.2016, проведеного судовим експертом Донецького НДІСЕ ОСОБА_10 , вбачається, що в даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних водій автомобіля повинен був відмовитись від експлуатації технічно несправного транспортного засобу, а оскільки він продовжив рух, то повинен був вибирати таку швидкість руху, щоб при впливі на органи керування транспортного засобу (гальмова система, рульове керування) він мав змогу безпечно керувати автомобілем та постійно контролювати напрям та траєкторію його руху в межах обраної смуги руху, тобто повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.1, 31.1, 31.4, 31.4.5 ПДР України.

В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних водій автомобіля мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог п. 12.1 ПДР України, для виконання яких у нього були відсутні перешкоди технічного характеру.

В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних дії водія не відповідали вимогам п.п. 12.1, 31.1, 31.4, 31.4.5а) ПДР України, а дії, що не відповідали вимогам п.12.1 ПДР України, з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП (а.с.54-56).

З висновку експерта № 106 від 05.05.2016, проведеного судовим експертом Луганського ОБСМЕ ОСОБА_11 , вбачається, що у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, з 06.04.2016 по 18.04.2016 знаходився на лікування у ВМКЦ Північного регіону м. Харкова з діагнозом: закрита травма грудей, закритий перелом рукоятки грудини з незначним зміщенням уламків, закритий перелом лівих 3,4,5,6,7,8,9 ребер зі зміщенням уламків на товщину ребра, закритий перелом лівої лопатки з помірним кутовим зміщенням уламків, , малий лівобічний гемоторакс, забій лівої легені, лівобічний посттравматичний пульмоніт, забій серця, хронічний абсцес правої легені, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, помірно виражена змішана гідроцефалія. Утворилися ушкодження від взаємодії з твердими предметами можливо в час та за обставин, вказаних у постанові, тобто внаслідок ДТП при травмуванні пасажира автомобіля, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, більш ніж три тижні, необхідних для одужання та відновлення функцій (а.с. 75-77).

Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого, який раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій.

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.

Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винність обвинуваченого в скоєнні злочину.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 415 КК України, як Порушення правил водіння та експлуатації транспортної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, не перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога та психіатра, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого, дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та без реального відбування покарання, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 415 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком та покладенням на обвинуваченого обов`язків, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.
Від захисника ОСОБА_8 надійшло до суду клопотання про застосування до обвинуваченого амністії згідно п. «в» ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки обвинувачений має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та є учасником бойових дій.
У судовому засіданні захисник і обвинувачений клопотання підтримали, просять його задовольнити. Прокурор не заперечує проти задоволення клопотання, оскільки застосування амністії є обов`язковим.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 11.09.2017, обвинувачений є батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , крім того, згідно довідки Тучинської сільської ради № 256 від 12.02.2019, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей 2005 та 2007 років народження, згідно посвідчення НОМЕР_5 від 12.11.2015, є учасником бойових дій.
На день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 був неповнолітнім, яким є й на даний час. Враховуючи, що ОСОБА_3 раніше не судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей віком до 18 років, стосовно яких не позбавлений батьківських прав, є учасником бойових дій, подав заяву про застосування амністії під час дії Закону України «Про амністію у 2016 році», що покращує становище обвинуваченого, адже передбачає звільнення його від призначеного покарання, то до ОСОБА_3 застосовується дія п. п. «в» , «д» ст.1 Закону.
Оскільки вимоги щодо застосування амністії є імперативними, суд зобов`язаний звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Витрати на залучення експертів та проведення експертиз в даному кримінальному провадженні суд, враховуючи особу обвинуваченого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має статус учасника бойових дій, його стан здоров`я, відносить за рахунок держави.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 415 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підстави п. п. «в» , «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від відбування усіх видів покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертиз у кримінальному провадженні, віднести за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.
Копія вироку вручається обвинуваченому, прокурору негайно після його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошення вироку, копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1