Справа №592/43/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/50/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/43/19 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 03 січня 2019 року, якою до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця за зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого

застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, оскільки підозра є необґрунтованою, під час розгляду клопотання не доведено наявності ризиків переховування від органів досудового розслідування та впливу на потерпілу і свідків. Крім того, ОСОБА_9 має на утриманні малолітню дитину та проживає з сім`єю.

03.01.2019 до Ковпаківського районного суду м. Сум з клопотанням, погодженим із прокурором Сумської місцевої прокуратури, звернувся слідчий СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_9 31.12.2018 близько 18 год 40 хв., знаходячись поруч із будинком АДРЕСА_3 , діючи повторно, відкрито заволодів сумкою потерпілої ОСОБА_11 з наявним в середині майном загальною заявленою вартістю 1600 грн.

31.12.2018 до ЄРДР за № 0004636 внесені відповідні відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК, цього ж дня ОСОБА_9 затриманий, а 01.01.2019 йому вручене повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, існують ризики того, що він може впливати на свідків та інших осіб, вчинити новий злочин, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 03.01.2019 до ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави. Своє рішення слідчий суддя вмотивувала тим, що повідомлена ОСОБА_9 підозра є обґрунтованою, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити новий злочин, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого та застосувавши запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що повідомлена ОСОБА_9 підозра є обґрунтованою, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і вчинити новий злочин, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Однак, такі висновки слідчого судді, не є в повній мірі обґрунтованими та частково не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.178 і ч.1 ст.194 КПК, а саме, протоколами допиту потерпілої, свідків, огляду місця події та предмета, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який в своїх рішеннях від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п.175) та від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що суд (слідчий суддя), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення» (ч.5 ст.9 КПК).

В іншому своєму рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), ЄСПЛ вказав, що «наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин». При цьому, слід зазначити, що «…метою допитів під час тримання під вартою відповідно до п.(с) ч.1 ст.5 ... є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» (п.55 рішення від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88).

Крім того, у своїх прецедентних рішеннях ЄСПЛ наголошує, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п.3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності обгрунтованої підозри не заслуговують на увагу, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази є достатніми на даній стадії досудового слідства для визнання підозри обґрунтованою, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого розслідування, сприяти якому в даному випадку й має тримання ОСОБА_9 під вартою.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст.178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч.1 ст.194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення, в тому числі і тим обставинам, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі.

Також відповідає фактичним обставинам та узгоджується з наявними у матеріалах кримінального провадження доказами висновок слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК, а саме те, що підозрюваний може вчинити новий злочин, оскільки попередня поведінка останнього дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діях, про що зокрема можуть свідчити попередні судимості, в тому числі і за вчинення особливо тяжкого злочину, які не погашені та не зняті в установленому законом порядку, на шлях виправлення останній не став та знову підозрюється у вчиненні злочину, який є тяжким.

Є вірними і висновки слідчого судді про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, так як ОСОБА_9 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування від органів досудового розслідування і суду, небезпека якого може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Вказані вище висновки ЄСПЛ з урахуванням фактичних обставин даного кримінального провадження, на думку колегії суддів, і свідчать про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Колегія суддів, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_9 , враховує також і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_9 має на утриманні малолітню дитину та проживає з сім`єю, в даному випадку, не є тими безумовними і беззаперечними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризику, розглянутого вище.

Вказані обставини повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість тримання особи під вартою, оскільки запобіжний захід повинен бути спрямованим виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.

Разом з тим, приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя явно вийшла за межі поданого клопотання, оскільки, крім вказаних у ньому ризиків впливу на потерпілу та свідків і вчинення нового злочину, визнала доведеним наявність також і ризиків переховування підозрюваним від органів досудового розслідування та суду і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які слідчим взагалі не заявлялися, чим істотно порушила вимоги кримінального процесуального закону, що завадило ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, внаслідок чого ухвала підлягає безумовному скасуванню з цих підстав, а апеляційна скарга захисника частковому задоволенню.

Хоча допущені порушення вимог КПК і є підставою для скасування ухвали слідчого судді, однак вони не спростовують встановлених обставин щодо наявності всіх передбачених законом підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому після скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідним постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, але на строк не більше шістдесяти днів.

При цьому, колегія суддів вважає недоведеним ризик незаконного впливу на свідків та інших осіб, який має обґрунтовуватися певними доказами (фактами), що свідчать (чи можуть свідчити) про можливість ризику, зокрема, сторона обвинувачення має надати інформацію про погрози підозрюваного на адресу свідків чи потерпілого, що може підтверджуватися показаннями останніх, їхніми заявами чи скаргами (з приводу незаконного впливу), а сам факт посилання на можливість такого ризику не утворює його, у зв`язку з чим клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи ризик вчинення нового злочину, який знайшов своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження, дані про особу ОСОБА_9 , вимоги ст.182 КПК, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися чи у інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню або ж знизити чи зменшити ймовірність реалізації підозрюваним ризиків, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96050 грн.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 03 січня 2019 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати і постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24-00 години 12 лютого 2019 року включно із визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 96050 грн.

У разі внесення застави визначити підозрюваному ОСОБА_13 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 .

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_13 негайно після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4