ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000111 від 13.06.2016 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,
по обвинуваченню за ст. 407 ч. 4 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 03.04.2014 року було призвано Житомирським ОМВК Житомирської області на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 та був направлений для проходження служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . В порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 12, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, 26 серпня 2015 року о 08 годині молодший сержант ОСОБА_5 не з`явився на службу зі звільнення до військової частини, яка розташована в АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 13 червня 2016 року, після чого ОСОБА_5 самостійно повернувся до військової частини п/п НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків. За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на військову службу військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що дійсно не повернувся своєчасно із звільнення, в послідуючому повернувся до військової частини самостійно. Про вчинене шкодує, просить суворо не карати, так як зрозумів неправильність своїх дій. Просить застосувати Закон України про амністію, так як є учасником АТО.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, обмежившись допитом обвинуваченого, роз`яснивши учасникам провадження позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку відповідно до вимог ст. 349 КПК України.

При обранні виду та розміру покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, вказані в ст. 65 КК України.

Обвинувачений вчинив тяжкий злочин відповідно до вимог ст. 12 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Пом`якшуючими обставинами відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, явка з каяттям.

Визначаючи покарання суд враховує також, що обвинувачений має постійне місце проживання, характеризується посередньо, розкаявся у вчиненому.

Суд застосовує до обвинуваченого вимоги ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» оскільки він є учасником бойових дій, приймав участь в АТО, що підтверджується відповідною довідкою військової частини, вперше вчинив кримінальне правопорушення.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч. 4 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 2 абз. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1