КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві з застосуванням відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_9 , та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 січня 2019 року з визначенням застави у розмірі 5 000 000, 00 грн.,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Катеринівка, Сарненського району, Рівненської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючому в АДРЕСА_2 , громадянину України, раніше не судимому, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 ч. 4 ст. 358 КК України.

Як вбачається з постановленого рішення, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень та розмір покарання, яке загрожує останньому у разі доведення його винуватості, дані про його особу, наявні ризики у поведінці підозрюваного, які не зменшилися та продовжують існувати, обсяг досудового розслідування, який ще необхідно провести, на підставі чого прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно їх підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити заставу визначивши її розмір в межах передбачених ст. 182 КПК України, а саме від вісімдесяти до трьохста прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Так, на думку апелянтів, висновки слідчого судді з приводу доведеності стороною обвинувачення тих обставин, що запобігти існуючим ризикам в змозі лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, є безпідставними, оскільки надані суду матеріали не містять доказів на підтвердження існування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також, не погоджуються захисники і з визначеним розміром застави, вказуючи на відсутність виняткових обставин для визначення її розміру більшого ніж встановлений процесуальним законом для категорії особливо тяжких злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак просив залишення її без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Підстави для застосування запобіжного заходу передбачені ст. 177 КПК України, зокрема відповідно до частини другої вказаної норми закону ними є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Також, положення чинного Кримінального процесуального кодексу України вказують, що, при розгляді клопотання поданого в порядку ст. 199 КПК України, важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові.
Колегією суддів встановлено, що зазначених вимог закону слідчим суддею, під час розгляду клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою, а заявлені прокурором ризики існують та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Також, слідчий суддя дослідив доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування та врахував характер слідчих дій, що необхідно провести.
З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. На думку колегії суддів, такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання прокурора матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірну причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 ч. 4 ст. 358 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Також, сукупність наданих суду матеріалів спростовує доводи апелянтів щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки з них вбачається, що ризики, які були передумовою для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існують і вони не зменшилися.

При цьому, до висновку про ті обставини, що існуючи ризики не зменшилися, колегія судів приходить через призму практики Європейського суду з прав людини та обсягу досудового розслідування, який ще необхідно було провести на момент постановлення оскаржуваної ухвали.

З урахуванням установлених підстав, а також конкретних обставин справи, тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, які відносяться до категорії особливо тяжких, розміру покарання, яке загрожує останньому у разі доведення його винуватості, даних про особу підозрюваного, а саме його віку, стану здоров`я, характеру соціальних зв`язків, способу життя взагалі, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено, що на час розгляду клопотання, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам.

Що стосується посилань захисників про невідповідність визначеного слідчим суддею розміру застави, то слід зазначити наступне.

Так, так відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно оскаржуваної ухвали, слідчий суддя, врахував дані про особу ОСОБА_8 , обставини кримінального провадження, тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється, його майновий стан, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам п.1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

За таких обставин, на підставі вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наданих суду матеріалів, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційна скарга захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_9 , та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 січня 2019 року з визначенням застави у розмірі 5 000 000, 00 грн., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1789/2018 Категорія ст. 199 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1