КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: №11-кп/824/860/2019 Головуючий суддя в суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України Головуючий суддя в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0005210 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Самгородок, Сквирського р-ну, Київської обл., громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційними скаргами прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобами на строк 3 роки.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн..
Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати в розмірі 1 320 грн. 60 коп. на користь держави.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_6 , 23.04.2016 року, приблизно о 09-30 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Clio» д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території на проїзну частину вул. Ак. Заболотного, в порушення п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1 та. 10.2 Правил дорожньою руху України, почав виконувати поворот ліворуч та не надав дорогу автомобілю марки «Mercedes-Benz 112 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався по головній дорозі в напрямку вул. Метрологічної, в наслідок чого відбулось зіткнення.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Mercedes-Benz 112 CDI» - ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме, закриту травму хребта у вигляді компресійного перелому тіла 2 поперекового хребця.
Порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 б), 10.1 та. 10.2 Правил дорожнього руху збоку водія ОСОБА_6 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, відповідно до якого засудити ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що суд першої інстанції призначив м`яке покарання обвинуваченому, зокрема не надав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який вину у вчиненні злочину не визнав, завдані збитки потерпілому не відшкодував.
Прокурор стверджує, що наведеним обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки, внаслідок чого останньому призначено покарання, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, а також вважає дане рішення не відповідає принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції, застосувати стосовно ОСОБА_6 . Закон України «Про амністію в 2016 році» та звільнити від основного і додаткового покарання. Зменшити розмір моральної шкоди на користь потерпілого в сумі 25 000 грн..
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_6 є пенсіонер, а тому згідно Закону України «Про амністію в 2016 році» підлягає звільненню від призначеного судом першої інстанції покарання.
Також вважає, що місцевим судом при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого про стягнення на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 50 000 грн., призначено необґрунтовано великий розмір виплати моральної шкоди. Апелянт вважає, що визначений розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджений доказами у справі та є необґрунтований.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечував щодо апеляційної скарги захисника, пояснення захисника, обвинуваченого, які заперечували щодо апеляційної скарги прокурора та просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, думку потерпілого, який заперечував щодо апеляційної скарги прокурора та просив задовольнити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , також не заперечував щодо зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, з наступних підстав.
За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції, має право, зокрема змінити вирок суду.

Дії ОСОБА_6 за ч. 1ст. 286 КК Україникваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 , покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а тому суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті обвинувачення.
Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, який вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту та його наслідки.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що призначене ОСОБА_6 остаточне покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із оскаржуваного вироку районного суду, обставини, на які посилається прокурор у апеляційній скарзі, як на такі, що їх не достатньою мірою враховано при призначенні покарання, судом першої інстанції враховані в повному обсязі.
Разом з тим, слушними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 щодо застосування положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено вичерпний перелік осіб, щодо яких може бути застосований закон про амністію.
Згідно п. ґ) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810 VIII від 22.12.2016 року, особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

В даному випадку, відносно ОСОБА_6 можливо застосувати положення п. ґ) ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він є пенсіонером, вчинив злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Щодо апеляційних вимог захисника з приводу зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 до 25 000 грн., колегія суддів зауважує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України встановлено - цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх розумності і справедливості, характер порушення прав потерпілого, глибини фізичних та душевних страждань, а також ступінь вини особи, яка завдала матеріальної та моральної шкоди.
Моральна шкода у кримінальному проваджені може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, приниженні честі, гідності.
Під час розгляду справи, судом першої інстанції правильно встановлено наявність регламентованого законом юридичного складу, що є підставою для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_8 ..

Право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, є однією з конституційних гарантій кожної фізичної та юридичної особи (ст.ст. 32, 56, 62 Конституції України).

В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що в результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, у вигляді закритої травми хребта у вигляді компресійного перелому тіла 2 поперекового хребця, а тому колегія суддів погоджується з тим, що потерпілий переніс фізичний біль, в результаті спричинених ушкоджень, фактично позбавлений був можливості вести активний спосіб життя, що негативно вплинуло на його оточення.
З урахуванням характеру, обсягів та ступеню моральних страждань, суд першої інстанції задовольнив стягнути заявлений цивільний позов в розмірі 50 000 грн. в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Разом з тим, в судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році» та зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 до 25 000 грн.
Таким чином, наявні законні підстави для зменшення суми відшкодування моральної шкоди, з урахуванням доводів, викладених адвокатом ОСОБА_10 в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів вбачає за можливе зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 25 000 грн., що буде справедливим, розумним та виваженим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого та засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України змінити.
На підставі п. ґ) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від покарання призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортним засобами на строк 3 роки.
Зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 до 25 000 грн..
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

___________ ___________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4