Справа № 687/2/18
№1-кп/687/22/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року смт. Чемерівці

Чемеровецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чемерівці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345 від 14 грудня 2017 р., по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чемерівці Чемеровецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого охоронцем ПП «Соб-Статус», жителя АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого,

за ст. 125 ч.1 КК України

встановив:

14 грудня 2017 року близько 15 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання їх наслідків, з метою спричинення потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, умисно штовхнув потерпілу руками в спину, від чого остання впала на землю. Після цього, обвинувачений ОСОБА_6 умисно наніс потерпілій ОСОБА_4 один удар правою ногою в обличчя. Внаслідок наведених протиправних дій ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в області слизової оболонки верхньої губи справа, поверненої в порожнину рота, яке за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та суду показав, що дійсно у вищевказаних місці та час, між ним та потерпілою ОСОБА_4 виник конфлікт, в ході якого остання висловлювалася на його адресу нецензурною лайкою. Він машинально відштовхнув потерпілу від себе, вона присіла та впала на спину. Будь-яких тілесних ушкоджень він потерпілій не наносив. Заявлений потерпілою цивільний позов не визнає.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина у скоєнні злочину доводиться сукупністю досліджених судом доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що перебуває з ОСОБА_6 у неприязних відносинах. 14 грудня 2017 року між нею та обвинуваченим виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 схопив її за плече та штовхнув. Від поштовху вона впала, а Пріян вдарив її ногою в обличчя. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 20000 грн. Крім того, з просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 200 грн., а саме витрати на поїздку для проведення судово-медичної експертизи.
Допитана в судовому засіданні малолітня свідок ОСОБА_8 суду показала, що 14 грудня 2017 року вона зустрілась з ОСОБА_4 , яка є її бабусею. Остання передала їй продукти і вона пішла додому. Почувши крики бабусі, вона злякалась і сховалась за дерево. Бачила, як обвинувачений ОСОБА_6 штовхнув бабусю і вона впала.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є матір`ю ОСОБА_8 14 грудня 2017 року її донька повідомила, що невідомий чоловік б`є бабусю. Вона прибігла на місце події і побачила, що в її матері (потерпілої ОСОБА_4 ) розбита губа, брудний одяг. На її запитання, остання повідомила, що ОСОБА_6 штовхнув її та вдарив ногою по обличчю.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що в грудні 2017 року перебуваючи в смт. Чемерівці чув крики незнайомої йому жінки. Коли він обернувся, остання стояла на колінах. ОСОБА_6 в цей час був від неї на відстані біля 15 м.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що очевидцем конфлікту він не був. Того дня, мав розмову з обвинуваченим, під час якої бачив як позаду них йшла потерпіла з дівчинкою.
За даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 14 грудня 2017 року, потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що 14.12.2017 року близько 15 год. 30 хв. поблизу будинку № 5 по вул. Соборній в смт. Чемерівці ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження (а.с.117).
Факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, їх локалізація, тяжкість тілесних ушкоджень та механізм і час утворення підтверджуються висновком експерта № 923 від 15.12.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді фіолетового крововиливу в області слизової оболонки верхньої губи справа, поверненої в порожнину рота могло утворитися внаслідок одноразової дії тупого твердого предмета по механізму «удар» біля 12-24 годин тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи і по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Садина на передній поверхні правого колінного суглобу могла утворитися як від дії тупого твердого предмета так і при ударі об останній по механізму «удар-тертя» біля 12-24 годин тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи і по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с.125).
Крім того, за висновком комісійної судово-медичної експертизи № 62 від 28 вересня 2018 року у ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження: в області слизової оболонки верхньої губи справа, поверненої в порожнину рота фіолетовий крововилив; на передній поверхні правого колінного суглобу садина округлої форми. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися біля 12-24 годин тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи (15.12.2017 р.) і за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крововилив слизової оболонки верхньої губи справа міг утворитися від дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею по механізму «удар». Садно передньої поверхні правого колінного суглоба могло утворитися від дії твердого тупого предмета або при падінні та ударі до такого по механізму «удар-тертя». Утворення крововиливу слизової оболонки верхньої губи справа у ОСОБА_4 внаслідок падіння з висоти власного зросту на площину маловірогідно. Можливість утворення даного крововиливу при ударі взутою ногою не виключається. Внаслідок поштовху в верхню частину спини ззаду та послідуючим падінням та ударом до землі у ОСОБА_4 могло утворитися садно передньої поверхні правого колінного суглоба. Крововилив верхньої губи справа у ОСОБА_4 розташований в місці доступному для нанесення удару власною рукою (а.с. 212-214).
На обставини вчинення злочину потерпіла ОСОБА_4 вказала під час проведення з нею слідчого експерименту, що зафіксовано у відповідному протоколі цієї слідчої дії (а.с. 152-156).

Оцінивши вище наведені докази у їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги критерій «поза розумним сумнівом», вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду.
При цьому суд критично оцінює твердження обвинуваченого про те, що він не наносив потерпілій жодного удару, і сприймає такі його показання виключно як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Водночас суд зауважує, що і потерпіла і особисто обвинувачений, не заперечували виниклий між ними конфлікт. Крім того, жодними доказами не спростовані показання потерпілої ОСОБА_4 в частині того, що саме ОСОБА_6 наніс їй під час сварки тілесне ушкодження в область обличчя, та висновки судово-медичної експертизи про характер, локалізацію та час утворення тілесних ушкоджень.
З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_6 діяння, яке за своїми ознаками утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки характер, локалізація, час утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, стороною обвинувачення ОСОБА_6 ставиться в вину, що він умисно спричинив потерпілій легке тілесне ушкодження у вигляді садна на передній поверхні правого колінного суглобу.
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 62 від 28 вересня 2018 року садно передньої поверхні правого колінного суглоба могло утворитися від дії твердого тупого предмета або при падінні та ударі до такого по механізму «удар-тертя».
Відповідно до ст. 62 Конституції України, п.п. 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_6 умисно заподіяв потерпілій легке тілесне ушкодження у вигляді садна на передній поверхні правого колінного суглобу, суд вважає за необхідне виключити вказане посилання з пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч.1 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд, згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, враховує суспільну небезпеку вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого.
Вчинений ОСОБА_6 злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_6 працює, позитивно характеризується, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 125 ч.1 КК України у виді штрафу.

Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 200 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 20000 гривень підлягає частковому задоволенню.
При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Так, потерпіла ОСОБА_4 просила стягнути з обвинуваченого на її користь 200 грн. 00 коп. майнової шкоди, а саме витрати понесені нею на поїздку для проходження судово-медичної експертизи. Враховуючи, що потерпілою не надано будь-яких доказів заподіяння їй майнової шкоди у вищевказаному розмірі, вимоги останньої щодо відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.
При визначенні розміру моральної шкоди суд керується вимогами п.п. 9, 17.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995р. і враховує характер та обсяг фізичних та душевних страждань, які зазнала потерпіла у зв`язку із вчиненням щодо неї злочинних дій. На думку суду, з урахуванням вини обвинуваченого, наслідків, що настали, ступеню та тривалості моральних і фізичних страждань потерпілої , характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, розмір цього відшкодування слід визначити в сумі 3000 грн. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати.

Речових доказів та процесуальних витрат у справі немає.
Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування та судового розгляду не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн.).
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 3000 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Чемеровецький районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя