ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/206/19 Справа № 202/728/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши 11 лютого 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу захисника захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2019 року, по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000080 від 30 січня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує на те, що підозра є необгрунтованою, крім того, в ухвалі не зазначено, чому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Слідчий суддя не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітнього сина, працює таксистом, майнова шкода буде відшкодована, він є учасником АТО, позитивно характеризується за місцем свого мешкання.

Крім того, вказує на те, що слідчий суддя в порушення вимог ст. 183 КПК України не визначив розмір застави.

В доповненнях до апеляційної скарги, захисник зазначає, що за ствердженням свідка ОСОБА_9 під час вчинення злочину, жодної погрози застосування насильства до нього не було, а тому суд повинен був визначити розмір застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить визначити йому більш м`який запобіжний захід. Зазначає, що вину не визнає, та не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Вказує на те, що він є основним джерелом доходу для його сім`ї, має неповнолітнього сина 7 років.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України. Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, помістивши його до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4». Визначено строк дії ухвали до 21 год. 10 хв. 30 березня 2019 року.

Мотивуючи своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного, слідчий суддя враховуючи наявну обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор, враховуючи ступень тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , що дане кримінальне правопорушення вчинене із погрозою застосування насильства, дані про особу підозрюваного, а також той факт, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, приходить до висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Заслухавши думку захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скарги без задоволення, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії`зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскілки ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, з урахуванням нижньої межі санкції у вигляді 7 років позбавлення волі, що унеможливлює звільнення від кримінальної відповідальності з іспитовим строком, тому він може переховуватися з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі; незаконно впливати на свідків та інших невстановлених осіб, які причетні до скоєного злочину, оскільки допитаний під час досудового розслідування свідок ОСОБА_9 був очевидцем скоєння злочину під час якого йому погрожували фізичним насильством, місце перебуванням інших невстановлених осіб, які причетні до скоєння злочину на даний час не встановлено, у зв`язку з чим ОСОБА_7 може шляхом вмовлянь, погроз або іншим чином з метою уникнення від відповідальності незаконно впливати на невстановлених осіб, які причетні до скоєного злочину.
Такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначеним ризикам у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Крім того, кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 є тяжким, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років з конфіскацією майна.

Доводи ж захисту про те, що стороною обвинувачення не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріалами справи не знайшло свого підвтердження, що в свою чергу в апеляційній скарзі захисником та підозрюваним не наведено та неспростовно наявність ризиків зазначених у клопотанні.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Крім того, не обґрунтованими є доводи сторони захисту, стосовно того, що судом не визначено розмір застави, оскільки відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а посилання останнього на те, що свідок ОСОБА_9 вказував на те, що жодної погрози застосування насильства до нього не було, матеріалами справи не знайшло свого підтвердження.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для відмови в задоволенні клопотання слідчого на даному етапі досудового розслідування, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4