Справа № 639/7114/18
Провадж. № 1-в/639/20/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представників ХВК №18 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції провадження за клопотанням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріяшівка Роменського району Сумської області, громадянина України, проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 24.09.2012 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відбуваючого покарання у ДУ «Холодногірська ВК №18», про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України,-

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України звернувся засуджений ОСОБА_7 .
У судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали подане клопотання, просили його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, відбув більш ніж 2/3 призначеного строку покарання, заохочувався адміністрацією установи, став на шлях виправлення.

Прокурор та представник ХВК №18 проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись те, що засуджений, хоча і заохочувався 4 рази у ДУ «Шосткинська виправна колонія (№66)», проте, вказані заохочення мали характер стимулюючих; засуджений 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі поміщувався до ДІЗО та ПКТ; за час відбування покарання у ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» характеризується посередньо, його поведінка та інші обставини відбування покарання не свідчить, що він став на шлях виправлення.

Вислухавши думку прокурора, представника ХВК №18, пояснення засудженого та його захисника, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2012 року за ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2016 р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.11.2011 по 25.12.2012 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахується з 29.11.2011 року, кінець строку відбування покарання 03.11.2019 року.
На момент розгляду клопотання, тобто на 05.02.2019 року засуджений відбув 8 років 3 років 1 день, лишилось 8 місяців 29 днів.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, за який засуджено ОСОБА_7 , передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, є умисними особливо тяжким.

За змістом ч.ч. 1, 3, п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

На момент розгляду клопотання засуджений відбув більше двох третин строку призначеного покарання, тобто відбув необхідну частину строку покарання, що є однією з передумов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким

Разом з тим, надаючи оцінку вимогам клопотання в частині матеріального критерію, а саме - ставлення ОСОБА_7 на шлях виправлення та можливості заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, необхідно зазначити таке.

Згідно роз`яснень, наведених в п. п. 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
За змістом роз`яснень, що містяться в реч. 2 абз. 1 п. 13 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення чи заміну невідбутої частини покарання більш м`яким дослідженню та врахуванню підлягає поведінка засудженого та процес його виправлення протягом всього періоду відбування покарання.
Отже, заміні невідбутої частини покарання більш м`яким підлягають ті засуджені, які протягом всього або значного періоду доводили, що вони стали на шлях виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 29.11.2011 року. За час тримання (відбування покарання) у Сумській установі виконання покарань та ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» з 05.12.2011 року по 06.01.2013 року характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 06.01.2013 року по 12.08.2013 року ОСОБА_7 відбував покарання ДУ «Шосткинська виправна колонія (№66)», де характеризувався негативно, мав 1 стягнення, заохочень не мав. До праці не залучався.
З 12.08.2013 року по 30.08.2013 року засуджений перебував у Київському слідчому ізоляторі, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 30.08.2013 року по 25.12.2017 року ОСОБА_7 відбував покарання в ДУ «Шосткинська виправна колонія (№66)», де за вказаний період 8 разів на нього накладались дисциплінарні стягнення: 19.09.2014 року, 26.09.2014 року, 01.10.2014 року, 13.11.2014 року, 09.12.2014 року, 26.12.2014 року. 20.05.2015 року та 24.12.2017 року, з яких 3 (три) догани, 1 (одна) сувора догана, 4 (чотири) рази поміщувався до ДІЗО, 1 (один) раз був переведений до ПКТ. Також за час відбування покарання в ДУ «Шосткинська виправна колонія (№66)» засуджений 4 рази заохочувався: 08.07.2016 року, 10.10.2016 року, 10.04.2017 року та 09.10.2017 року.
Отже, з вказаних даних та матеріалів особової справи вбачається, що поведінка засудженого ОСОБА_7 мала позитивну спрямованість лише протягом півтора роки з всього строку відбування ним покарання. При цьому востаннє до нього було застосовано саме захід дисциплінарного стягнення - 24.12.2017 року.
З 25.12.2017 року ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)».

За цей час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується посередньо, заходи стягнення та заохочення до нього не застосовувались; він працевлаштований на виробництві установи в цех № 3 - дільниця по виготовленню поліетиленових пакетів- різноробом; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою поблажливого ставлення до себе; свідомо не утримує у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням; до виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має; безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні; приймає участь у програмі диференційного виховного впливу «Професія», але до її реалізації ставиться байдуже.

Згідно вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2012 року засуджений має позов на суму 56301,84 грн. Наміру відшкодовувати не висловлював.
На засіданнях дисциплінарної комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» 10.01.2018 року, 04.07.2018 року, 04.10.2018 року за результатами проведення оцінювання поведінки ОСОБА_7 , дотримання ним правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці не встановлено підстав застосування до засудженого заходів заохочення.

Отже, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_7 покарання не містять достатніх підстав для висновку, що засуджений став на шлях виправлення, адже відсутні факти, які б свідчили про послідовні та сталі позитивні зміни в його поведінці, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання, в тому числі останнім часом, засуджений характеризувався посередньо, а певним часом і негативно.

Посилання захисника на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.11.2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, але міститься твердження, що він став на шлях виправлення, судом відхиляються, оскільки вказана ухвала не має для даного судового розгляду приюдиційного значення. Крім того, вказана ухвала на теперішній час не набрала законної сили.

Також суд відзначає, що відповідно до матеріалів особової справи та довідки ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» засуджений ОСОБА_7 поставлений на оперативно-профілактичний облік як особа схильна до втечі, що фактично унеможливлює заміну відбування засудженим покарання на режим, в якому буде суттєво послаблено контроль за його поведінкою.

Таким чином, судовим розглядом не встановлено умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни невідбутої частини покарання більш м`якимОСОБА_7 , а тому його клопотання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1