Справа № 755/3355/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №011513 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Бригинці, Бобровицького р-ну, Чернігівської обл., українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, студента Ніжинського агротехнічного інституту, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 17.12.2018 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по крайній лівій смузі руху проїзної частини, позначеною горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1, проспекту Миру, зі сторони площі «Дарницька», у напрямку вулиці Будівельників, у м. Києві, зі швидкістю приблизно 45 км/годину.

У порушення вимог п.п. 2.3. «б», 18.1 та Правил дорожнього руху України ОСОБА_3 , проявив неуважність та неправильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого біля будинку № 13, по проспекту Миру, у м. Києві, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля аж до повної зупинки та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 яка маючи перевагу в русі, переходила проїзну частину проспекту Миру у місті Києві по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо по відношенню до руху автомобіля «ВАЗ 21063» в результаті чого здійснив наїзд на ОСОБА_7 , від якого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №042-175-2019 від 29.01.2019 року, встановлено, що при зверненні за медичною допомогою 17.12.2018 року у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце тілесні ушкодження, а саме: а) підшкірний крововилив потилично ділянки справа, садна обох кистей; б) закрита травма таза перелом лонної і сідничної кісток зі зміщенням уламків, перелом правої вертлюгової западини зі зміщенням уламків, перелом тіла правої здухвинної кістки, з розвитком гострогогеморагічного циститу; в) закрита травма правого стегна, уламковий перелом - діафізу стегна середній третині зі зміщенням уламків.

Комплекс ушкоджень, зазначених у підпунктах а), б), в) даних підсумків, у клінічному перебігу, призвів до розвитку небезпечних для життя явищ та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя, згідно пункту 2.1.3/о) «Правил».

Характер та морфологія виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичних дій тупими предметами, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, що рухався з пішоходом), за давністю можуть відповідати терміну 17.12.2018року. Таким чином, між подіями транспортної травми від 17.12.2018 року та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Згідно висновку експерта №12-2/125 від 29.01.2019 року, встановлено, що в ситуації, що склалася безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля марки «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , повинен був керуватися вимогами пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, у якого експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля марки «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України. Дана ДТП виникла з вини водія ОСОБА_3 , котрий порушив вимоги пунктів: 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся показавши, що 17.12.2018 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин, він керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по крайній лівій смузі руху, проїзної частини проспекту Миру, зі сторони площі «Дарницька», у напрямку вулиці Будівельників, у м. Києві, зі швидкістю приблизно 45 км/годину. Проїжджаючи нерегульований пішохідний перехід не бачив потерпілу ОСОБА_7 та наїхав на неї передньою частиною свого автомобіля.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, студент, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, та застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на грубість порушення ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, суд також вважає за доцільне застосувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

У порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні - автомобіль марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2 залишити у володінні ОСОБА_3 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в розмірі 1 716 гривень 00 копійок за проведення експертизи №12-2/125 від 29.01.2019 року, на користь держави.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: