Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

19 лютого 2019 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , особи, яка звернулася із скаргою ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на дії та бездіяльність Черкаської місцевої прокуратури,-

встановив:

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися в суд із скаргою на дії та бездіяльність Черкаської місцевої прокуратури.

Скаргу обґрунтовують тим, що 28 листопада 2018 року вона звернулася до Черкаської місцевої прокуратури із скаргою в порядку ст. 308 КПК України, щодо здійснення неналежного розслідування у кримінальному провадженні № 0001129. Вважає, що у кримінальному провадженні знищені всі ухвали суду, які встановлювали строк досудового слідства. До того ж прокурор не приймає рішення про завершення досудового розслідування та не складає обвинувального акту всупереч того, що за її скаргами слідчі судді вже неодноразово встановлювали строк досудового розслідування тривалістю в один місяць, а воно вже триває понад три роки.

Просить суд встановити строк досудового слідства по кримінальному провадженню №0001129 терміном в один місяць та визнати дії прокурора ОСОБА_7 бездіяльними.

В судовому засіданні ОСОБА_5 скаргу підтримала, просила задовольнити її повністю.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, одним із засад кримінального провадження є верховенство права і законність (пункти 1 і 2 ч. 1 ст. 7 КПК України).

За визначенням КПК України досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності і є складовою кримінального провадження (пункти 5, 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України принцип верховенства права і кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана неналежному поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення статті 3, це положення, якщо його тлумачити в світлі загального обов`язку держави відповідно до статті 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року).

Розслідування (скарг на погане поводження) має бути незалежним, безстороннім, … і при цьому компетентні органи повинні діяти зі зразковою сумлінністю … (абзац 64 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України» від 12 червня 2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що СВ Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001129 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.125, 129, 296, 398 КК України, по обставинам завдання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень під час конфлікту з ОСОБА_8 , що мало місце 1 квітня 2015 року в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси.

Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_5 неодноразово зверталась до слідчих суддів із скаргами на бездіяльність органів досудового розслідування та прокуратури, яка полягає у незабезпеченні своєчасного та ефективного розслідування події кримінального правопорушення. Внаслідок цього ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2016 року визначено місячний строк для проведення досудового розслідування. Проте досудове розслідування не було закінчено у визначений судовим рішенням строк і до теперішнього часу так і не закінчено.

Оцінюючи усі матеріали,слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд і вирішення справи в розумні строки. В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Так, Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ), сформовано критерії визначення розумності процесуальних строків у кримінальному провадженні, зокрема, Рішення ЄСПЛ у справі «Кениг проти Федеративної республіки Німеччини». Відповідно до п. 99 цього Рішення: «розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. б Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу (поміж іншим) на складність справи, поведінку заявника та рух справи в адміністративних органах і судах. Однак, затримки, викликані труднощами справи й поведінкою заявника, самі по собі не виправдовують тривалість судового розгляду. Головна причина полягає в процесі ведення справи, тобто саме способі реалізації уповноваженими субєктами своїх повноважень».

До того ж, як зазначає Європейський Суд з прав людини (ЄСПЛ) у кримінальних справах «розумний строк», про який йдеться у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення, це може відбутися раніше, ніж справа потрапляє до суду (справа «Девеєр проти Бельгії» від 27 лютого 1980 р.), з дня, коли виписано ордер на арешт, з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу або з дати, коли було почато досудове слідство (справи «Вемхов проти ФРН» від 25 червня 1968 р., «Ноймастер проти Австрії» від 27 червня 1968 р., «Рингейзен проти Австрії» від 16 липня 1971 р.). Подібної позиції дотримувався Європейський Суд з прав людини у справі «Меріт проти України», 30 березня 2004 року, § 70. У цій справі суд надав наступні твердження: "У кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді, так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато досудове слідство.... ІІІодо закінчення «строку» у кримінальних справах, період, передбачений статтею 6 8 1 Конвенції, включає все провадження у справі, у тому числі процес апеляції».

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 р. N 19-рп/2011 Комітет міністрів Ради Європи у Рекомендаціях від 28 червня 1985 р. R (85) 11 стосовно положень потерпілого в рамках кримінального права і кримінального процесу приписує державам-членам приділяти більше уваги потребам потерпілого на всіх етапах кримінального процесу, а в Рекомендаціях від 12 травня 2004 р. Rес (2004) 6 щодо вдосконалення засобів правового захисту зазначає, що права та свободи, гарантовані Конвенцією, мають захищатися передусім на національному рівні. Відповідно до зазначеного Рішення Конституційного Суду України недосконалість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади.

Але, враховуючи завдання та засади кримінального провадження, передбачені ст. ст. 2,7 КПК України, вимоги ст. 21 КПК України, сталу практику Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приходить до висновку, що досудове розслідування провадиться слідчим без виконання усіх необхідних слідчих (розшукових) дій,які б сприяли розкриття кримінального провадження та тривалість проведення досудового розслідування не відповідає критеріям розумного строку,визначеного ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

У своїй скарзі заявник просить визнати дії прокурора ОСОБА_7 бездіяльними, не заявляючи жодних інших вимог.

Але, ці вимоги не ґрунтуються на вимогах закона, бо ст. 307 КПК України передбачені випадки постановлення ухвали про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відносно посилання ОСОБА_5 у скарзі про встановлення строку досудового слідства, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;2) поведінка учасників кримінального провадження;3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом

Відповідно до ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим кодексом, з урахуванням обставин,встановлених під час відповідного кримінального провадження.

У скарзі ОСОБА_5 не зазначено які саме межі граничного строку та відносно яких процесуальних дій чи бездіяльності слідчого, прокурора.

Окремо слід звернути увагу, що положеннями КПК передбачений спеціальний порядок оскарження недотримання розумних строків слідчим чи прокурором під час досудового розслідування, що регламентовано ст.308 КПК України. У разі відмови у задоволенні відповідної скарги таке рішення про відмову може бути оскаржене слідчому судді (п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України).

Відносно доводів скарги про визнання дій прокурора бездіяльними,слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений:зокрема, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом;- повідомляти особі про підозру.

Кримінальним процесуальним законодавством України до повноважень слідчих суддів віднесено здійснення у порядку, передбаченомуКПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні.

До компетенції слідчого судді за новим Кримінально-процесуальним кодексом України належать три групи питань: розгляд клопотань та надання дозволу на проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, які обмежують права і свободи людини та контроль за їх провадженням; надання дозволу на застосування та контроль застосування запобіжних та інших заходів кримінально-процесуального примусу; розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішенняслідчого та прокурора.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому розслідуванні.

Отже на досудовому провадженні може бути оскаржена не будь-яка бездіяльність слідчого чи прокурора, а тільки та, що передбачена ч. 1 ст. 303 КПК України. При цьому, бездіяльність, яка полягає в оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обовязкові ознаки: слідчий або прокурор наділені обовязком вчинити певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; відповідна процесуальна діяслідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Не заперечуючи факту несвоєчасного розгляду прокурором скарги ОСОБА_5 у передбачений ст. 308 КПК України строк, слідчий суддя зазначає,що частина 1 статті 303 КПК України наводить вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на дії та бездіяльність Черкаської місцевої прокуратури не підлягає до задоволення, оскільки вимоги, зазначені в скарзі не віднесені до кола випадків оскарження дій, бездіяльності слідчого, прокурора слідчому судді у порядку ст. 303 КПК України та не підпадають під перелік рішень,які може прийняти слідчий суддя відповідно до ст. 307 КПК України, внаслідок чого не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303,306 КПК України,-

ухвалив :

В задоволенні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на дії та бездіяльність Черкаської місцевої прокуратури відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 25 лютого 2019 року о 08.00. год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1