Справа № 760/1056/16-к Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1040/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 4 ст. 296 КК України

У Х В А Л А
іменем України
02 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
потерпілого: ОСОБА_9 ,
представника потерпілого: ОСОБА_10 ,
Б ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки; згідно ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти про зміну місця проживання та роботи і періодично з`являтися в цей орган для реєстрації.
Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 завдану матеріальну та моральну шкоду, витрати на правову допомогу у розмірі 31 018 грн. 85 коп. ( тридцять одну тисячу вісімнадцять гривень) 85 коп.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на проведення балістичної експертизи у розмірі 1 760 грн. 80 коп.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази.
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до вироку суду, 16.09.2014 року ОСОБА_7 , приблизно о 19 годині 00хвилин, знаходячись на території гаражного кооперативу «Волинський» за адресою: м. Київ, вул. Шепелєва,18, біля гаражного приміщення № НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з мотивів грубого порушення загальновизначених в суспільстві норм поведінки, діючи з хуліганських спонукань, демонструючи прагнення протиставити себе іншим громадянам, вступив у словесний конфлікт з раніше знайомим ОСОБА_9 .
В процесі словесного конфлікту ОСОБА_7 проявляючи особливу зухвалість, ігноруючи загальновстановлені правила поведінки в суспільстві, не звертаючи уваги на зауваження очевидців, висловлюючись у бік ОСОБА_9 та очевидців із застосуванням ненормативної лексики, дістав спецзасіб пістолет «Форт 14Р 9мм», який був при ньому, тобто предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, та тримаючи його в руці здійснив чотири постріли по кінцівкам ніг ОСОБА_9 , після чого останній упав на поверхню землі.
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1052/Е від 24.05.2016 року ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді сліпих вогнепальних поранень по передній поверхні правого стегна, по задній поверхні лівого стегна, лівої гомілки. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони чотирьохкратною дією тупих предметів з обмеженою поверхнею контакту, що могло бути внаслідок пострілу набоями, які були споряджені кулями, за давністю можуть відповідати вказаному терміну.
Крім того, встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 1052/е від 24.05.2016 рокувідносяться до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2018 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України до 5 років позбавлення волі; у решті вирок суду залишити без змін. Не оспорюючи фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину, доведеність його вини, прокурор зазначає, що апеляційна скарга подана у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Прокурор вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі було враховано характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину та посягає на громадський порядок та мораль. Також зазначено, що судом першої інстанції не встановлено обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого. На переконання прокурора, враховуючи підвищений рівень суспільної небезпечності обвинуваченого, лише призначення реального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України, дасть змогу забезпечити виконання вимог, визначених у ст. 65 КК України.
- потерпілий просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким засудити ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України на 5 років позбавлення волі. Вимоги обґрунтовує тим, що не згоден з вироком суду в частині призначеного покарання, оскільки вважає його таким, що не відповідає ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення і не враховує особу винного, тобто є несправедливим. ОСОБА_7 в процесі конфлікту проявляв особливу зухвалість, ігноруючи загальновстановлені правила поведінки в суспільстві, не звертаючи уваги на зауваження очевидців висловлювався в бік потерпілого ненормативною лексикою, а потім здійснив чотири постріли по його ногах, чим спричинив відповідно до висновку експертизи легкі тілесні ушкодження. В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав, як і цивільний позов, пояснивши, що застосував пістолет в зв`язку із загрозою його життю ножем з боку потерпілого. Зазначена обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні і судом було встановлено винуватість ОСОБА_7 у грубому порушенні громадського порядку та кваліфіковано його дії за ч.4 ст.296 КК України. Не погоджується із призначеним обвинуваченому покаранням в зв`язку з тим, що останній вину не визнав, не відшкодував заподіяну шкоду, не покаявся у вчиненому, вів себе цинічно у суді і за його межами та погрожував розправою. Внаслідок вчинення злочину він став інвалідом 111 групи.
- обвинувачений просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2018 року щодо нього змінити, а саме застосувати закон, який підлягає застосуванню, тобто ст. 125 КК України. Вимоги обґрунтовує тим, що з висновками суду першої інстанції не можна погодитися через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке проявилося в помилковій кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України. Обвинувачений зазначає, що відповідно до показань потерпілого в судовому засіданні, він перебував з ним в особистих неприязних стосунках, що було також підтверджено свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Також обвинувачений вказує, що навіть за умови, що суд першої інстанції не розглядав версію необхідної оборони, так як жоден свідок не показав, що у руках потерпілого був ніж, і була реальна загроза життю та здоров`ю обвинуваченого, суд першої інстанції неправомірно застосував ст. 296 КК України, оскільки в його діях відсутня суб`єктивна сторона вказаного злочину, оскільки він із ОСОБА_9 перебував у неприязних стосунках, в результаті чого він завдав потерпілому легкі тілесні ушкодження. Окрім того, потерпілий вважає неправомірним рішення суду щодо знищення речового доказу, який є його власністю, і жодним правовим чином його не мотивував.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу і апеляційну скаргу потерпілого та просив їх задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував; потерпілого та його представника, які підтримали подану потерпілим апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечували; обвинуваченого та захисника, які просили апеляційні скарги прокурора та потерпілого залишити без задоволення, а апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити; вивчивши матеріали кримінального провадження, допитавши обвинуваченого, потерпілого, заслухавши показання свідків та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України.
Що стосується посилання обвинуваченого на необхідність перекваліфікації його дій на ст.125 КК України, то слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 року,суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 296 КК України, хуліганство є грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.
Частина 4 статті 296 КК України передбачає кримінальну відповідальність за дії, передбачені ч. ч. 1, 2 або 3 цієї статті, якщо вони вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 показав, що 16 вересня 2014 року він знаходився на території гаражів та жарив рибу з ОСОБА_13 . Коли побачив потерпілого, то вирішив на прохання свого батька, нагадати останньому про існуючий борг. ОСОБА_9 свого часу працював у його батька і потрапив у аварію і до цього часу не розрахувався за автомобіль. Після нагадування потерпілий висловився на його адресу нецензурно і пішов на нього, завдавши удару під серце, схопив за куртку та хотів повалити на підлогу. Ці події відбувалися в середині гаража. Він попросив прибрати руки, бо застосує спеціальні засоби. Потім ОСОБА_13 , обхопивши потерпілого, вивів його на вулицю. Останній весь час висловлювався нецензурною лайкою, погрожував йому прирізати. Після цього потерпілий дістав з кишені продовгуватий предмет, а він почав відходити і стріляти потерпілому по ногах. Постріли здійснив однією серією з чотирьох пострілів в інтервал приблизно 1,5 секунд з 10 метрів. При цьому обвинувачений пояснив, що неприязних стосунків у нього з потерпілим не було, після непорозуміння ОСОБА_9 з його батьком вони зустрічалися та віталися.
Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що він ніколи не перебував з обвинуваченим ні в яких відносинах. Батька обвинуваченого він знає з 1991 року, вони разом будували гараж. В цей рік він знаходився за кермом автомобіля батька обвинуваченого і на дорогу вискочила дівчинка. Щоб уникнути на неї наїзд він пошкодив у автомобіля лонжерон та погнув диск. Автомобіль він відремонтував і ніяких претензій до нього ніхто не пред`являв. У день вчинення злочину він перебував за вказаною слідством адресою, де знаходяться гаражі. Він привітався з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , з ними перебував ОСОБА_16 , з яким він також привітався за руку. Потім ОСОБА_7 перейшов з ним на «ти» та почав застосовувати нецензурну лайку, висловлюючи претензії від імені батька, що він винен 8500 рублів, при цьому тримав у руках балончик, а ще у нього в тканині був пістолет. ОСОБА_12 зробив обвинуваченому зауваження, але той відповів йому нецензурно. Потерпілий пішов з ОСОБА_17 в гараж, обвинуваченого він не бачив, всі ці події відбувалися близько 19 години, на вулиці було ще світло. Він вийшов і почув, що йому ОСОБА_18 крикнув « ОСОБА_19 », після чого почув два постріли, від яких він впав на землю та в нього було здійснено ще два постріли з відстані близько 6 метрів. У руках у нього нічого не було, обвинуваченому він не погрожував, а вказана подія відбулася в зв`язку з тим, що ОСОБА_18 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння і шукав привід для вчинення хуліганських дій.
Так, з метою встановлення вказаних обставин, колегією суддів було досліджено технічну фіксацію допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , проаналізувавши які, суд приходить до висновку, що вони повністю підтверджують показання потерпілого та спростовують показання обвинуваченого.
Зокрема, свідки вказали на раптову протиправну поведінку ОСОБА_7 , який почав злісно порушувати громадський порядок, і характер вказаних порушень, а саме застосування травматичної зброї вказує на явну неповагу до суспільних правил та є хуліганськими діями.
Показання вказаних свідків спростовують версію обвинуваченого щодо його самозахисту, оскільки потерпілий не чинив щодо нього жодних протиправних дій, а версія обвинуваченого з приводу погроз йому ножем з боку ОСОБА_9 також не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
Крім цього, в суді апеляційної інстанції не знайшла свого підтвердження наявність неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілим, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 носили хуліганський характер та утворюють склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Окрім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджується й іншими дослідженими судом першої інстанції доказами, зокрема:
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 від 16.09.2014 року, в якій вказано, що 16.09.2014 року на території гаражного кооперативу «Волинський» за адресою: вул. Шепелєва, 18 в м. Києві, ОСОБА_7 йому тілесні ушкодження правої та лівої ноги із застосуванням предмету схожого на пістолет /т. 2 а.п. 33-36/;
- протоколом огляду місця події від 16.09.2014 року з фототаблицею, відповідно до якогооб`єктом огляду являється ділянка землі 2х2м гаражного кооперативу «Волинський», що заходиться за адресою: вул. Шепелєва, 18 в м. Києві. Під час огляду виявлено чотири предмети схожі на гільзи/т. 2 а.п. 57-62/;
- протоколом огляду місця події від 31.05.2016 року з фототаблицею, відповідно до якогопроводився огляд поліетиленового пакету з предметом схожим на пістолет/т. 2 а.п. 39-48/;
- постановою про визнання речовим доказом від 31.05.2016 року, відповідно до якої предмет схожий на пістолет марки «Форт 14 Р» чорного кольору № НОМЕР_2 , в якому предмет, схожий на магазин з двома предметами, що зовні схожі на патрони визнано речовим доказом /т. 2 а.п. 38/;
- висновком експерта № 596 від 10.06.2016 року, відповідно до якого наданий на дослідження предмет схожий на пістолет, вилучений 16.09.2014 року в автомобільному боксі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Волинський», що заходиться за адресою: вул. Шепелєва, 18 в м. Києві у громадянина, який назвався ОСОБА_7 , належить до короткоствольної вогнепальної зброї, є самозарядним пістолетом моделі «Форт-14Р» № НОМЕР_2 калібру 9 мм Р.А., що призначений для відстрілу набоїв, споряджених гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами «несмертельної зброї». Два предмети схожі на набої, вилучені 16.09.2014 року в автомобільному боксі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Волинський», що заходиться за адресою: вул. Шепелєва, 18 в м. Києві у громадянина, який назвався ОСОБА_7 , належать до боєприпасів до вогнепальної зброї не належать, є пістолетними патронами «Сова П», калібру 9 мм Р.А., що споряджені металевими снарядами «Несмертельної дії» гумовими кулями, виготовлені промисловим способом ТОВ «Сова Оружейная» придатні для стрільби /т. 2 а.п. 51-56/;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2016 року, відповідно до якого слідчий експеримент проводився за участі потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 які розповіли про обставини, які відбулися 16.09.2014 року на території гаражного кооперативу «Волинський» за адресою: вул. Шепелєва, 18 в м. Києві. Слідчий експеримент проводився із застосуванням відеозапису, який переглянутий під час дослідження доказів в суді першої інстанції /т. 1 а.п. 151-155/;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.07.2016 року, відповідно до якого слідчий експеримент проводився за участі підозрюваного ОСОБА_7 який розповів про обставини, які відбулися 16.09.2014 року на території гаражного кооперативу «Волинський» за адресою: вул. Шепелєва, 18 в м. Києві. Слідчий експеримент проводився із застосуванням відеозапису, який переглянутий під час дослідження доказів в суді першої інстанції /т. 2 а. п. 83-88/;
- висновком експерта №1052/Е від 29.07.2016 року, відповідно до якого на момент звернення за медичною допомогою 16.09.2014 року о 19.30 у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження: сліпі вогнепальні поранення по передній поверхні правого стегна, по задній поверхні лівого стегна, лівої гомілки. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я /т. 2 а.п. 68-81/;
Також в суді першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , показання яких були оцінені наряду із сукупністю вказаних доказів.
Оцінивши докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 своєю поведінкою відшукував нікчемний привід для влаштування сварки з потерпілим, при цьому поводив себе зухвало, висловлювався на адресу присутніх осіб нецензурною лайкою, демонстрував спеціальні засоби, які погрожував застосувати, здійснив у потерпілого 4 постріли із пістолета. Такі дії обвинуваченого свідчать про порушення громадського порядку, оскільки припинити їх намагалися інші особи, на зауваження яких він не реагував, а навпаки виказував зневагу до існуючих правил поведінки, принижуючи потерпілого.
Таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України є правильною та відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, і суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо наявності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.
Що стосується апеляційних скарг прокурора та потерпілого, то з цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Абзацами 1, 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом першої судом інстанції встановлено не було.
На думку колегії суддів, обвинуваченому призначено покарання, яке є домірним вчиненому та достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Таким чином, наведені в апеляційних скаргах прокурора та потерпілого доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку в частині призначеного покарання, в зв`язку з чим вони не підлягають до задоволення.
Разом з тим, заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на неправильне вирішення судом питання про долю речових доказів.
Зокрема, Європейський суд з прав людини наголошує, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля.
Оскільки ОСОБА_7 володів пістолетом марки «Форт 14Р» чорного кольору № НОМЕР_2 з двома патронами «Сова П», калібру 9 мм. Р.А. на законних підставах, рішення суду першої інстанції про знищення вказаного предмету нічим не вмотивовано та носить ознаки втручання в право власності особи, що є неправомірним.
У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення, а вирок суду в цій частині зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора та потерпілого залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2018 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині вирішення питання про речові докази.
Пістолет марки «Форт 14 Р» чорного кольору № НОМЕР_2 з двома патронами «Сова П» калібру 9 мм Р.А. повернути власнику ОСОБА_7 .
В решті вирок залишити без змін.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.
С У Д Д І :
___________________ ___________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4