Справа № 461/3917/18
Провадження № 1-кп/461/129/19
01.02.2019 м.Львів
Суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання прокурора.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На думку сторони обвинувачення, на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики щодо переховування обвинуваченого від суду.
Разом із цим, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Керуючись наведеним, суд враховує дані про особу обвинуваченого, його соціальний статус, наявність у них міцних соціальних та сімейних зв`язків, а також їх репутацію та майновий стан.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, що відноситься до злочинів середньої тяжкості. Санкція ч.1 ст.186 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років. ОСОБА_4 не працює, раніше неодноразово судимий. Матеріальні збитки потерпілому не відшкодовано.
Все це, разом з тяжкістю санкції цієї статті, свідчить про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду. Крім того, враховуючи те, що обвинувачений перебував в розшуку, матеріальної шкоди потерпілому не відшкодував, існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тобто, прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.
Відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193-196, 331, 532 КПК України, суд,
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України, до 31 березня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1