Справа № 453/820/18
№ провадження 1-кп/453/119/18
В И Р О К
іменем України

11 грудня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

її представника адвоката ОСОБА_6 ,

та обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тухолька Сколівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, раніше несудимого, депутатом не являється, з наявною інвалідністю ІІІ групи (загальне захворювання),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_7 , 27.04.2018 року близько 22 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом марки ГАЗ-66, державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним по гірській дорозі поблизу с. Кам`янка Сколівського району Львівської області, порушив вимоги розділу 1 п. п. 1.5., 1.10. (у частині визначення термінів «дорожні умови», «дорожня обстановка», «зупинка»); розділу 15 п. п. 15.1., 15.7., 15.11., 15.12.; розділу 22 п. п. 22.2, 22.3. («а», «б»); розділу 28 п. 28.2. Правил дорожнього руху України, котрі виразилися у тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не перевірив надійність розташування вантажу, рухаючись по гірській дорозі, яка мала ухил вниз по ходу його руху, через пересування вантажу на лівий борт, здійснив вимушену зупинку, не вжив усіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, шляхом постановки транспортного засобу під кутом до дороги, поверненням коліс, не поставив противідкотні упори, а дозволив вилізти на кузов для перекладання вантажу ОСОБА_8 , після чого відбувся самовільний рух транспортного засобу у кювет з подальшим його перекиданням. Внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху, потерпілий ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 45 від 29.05.2018 року отримав поєднану тупу травму тіла у вигляді перелому сьомого шийного хребця зі зміщенням уламків хребетного стовпа та розрив спинного мозку, перелом грудини, що ускладнилося крововиливами у шлуночки головного мозку, набряком головного та спинного мозку, який призвів до стиснення життєво-важливих центрів, призвів до зупинки діяльності центральної нервової системи, зупинки дихання та кровообігу, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення та призвели до настання смерті.
Потерпілою ОСОБА_5 (дружиною загиблого ОСОБА_5 ) цивільний позов у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про відшкодування майнової та моральної шкоди,- не заявлявся.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав та надав покази, згідно з якими він дійсно 27.04.2018 року пізно ввечері, разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими неофіційно працював у фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 (м. Стрий Львівської області) щодо надання послуг по облаштуванню мережі інтернет, на належному останньому автомобілі марки ГАЗ-66, державний номерний знак НОМЕР_1 поверталися додому з с. Кам`янка Сколівського району Львівської області, де також виконували вищевказані роботи. Гірська дорога після дощу була розмитою, у зв`язку з чим автомобіль з`їхав у кювет та зупинився під кутом, а він вийшов, щоб якось усунути виниклу ситуацію. В цей час, ОСОБА_8 виліз на кузов автомобіля, щоб перекинути вантаж на інший бік, і відбувся самовільний рух цього автомобіля ще далі у кювет, після чого автомобіль з вантажем перекинувся. Після перекидання автомобіля, ОСОБА_8 опинився під ним та вантажем. Зазначає, що він, як водій, не міг передбачити такого ходу подій, не заставляв ОСОБА_8 вилізати на кузов автомобіля, однак останній хотів швидко повертатися додому та сам проявив таку ініціативу. Незважаючи на це, він усвідомлює, що допустився грубої помилки, дозволивши ОСОБА_8 вилізти на кузов перебуваючого під нахилом у кюветі автомобіля, про що зараз шкодує. У зв`язку з цим, він просить вибачення у сім`ї загиблого товариша, а також просить його суворо не карати, так як умислу на спричинення таких тяжких наслідків у нього не було. На даний час він щиро кається у скоєному.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його вина знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду кримінального провадження і стверджується також наступним.

Так, потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні у встановленому чинним КПК України порядку надала покази, згідно з якими її нині покійний чоловік ОСОБА_8 працював разом із обвинуваченим ОСОБА_7 різноробочими у фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 (м. Стрий Львівської області) щодо надання послуг по облаштуванню мережі інтернет, у зв`язку з чим їздив з ним на належному зазначеному підприємцеві автомобілі марки ГАЗ-66, державний номерний знак НОМЕР_1 по Стрийському та сусідніх районах для виконання вищевказаних робіт. 26.04.2018 року зранку вони, а також ще один їх співробітник ОСОБА_9 поїхали на об`єкт у с. Кам`янка Сколівського району Львівської області, де, у зв`язку із складністю та тривалістю робіт, залишилися на ніч, а вранці 27.04.2018 року продовжили роботу та, після її завершення, пізно ввечері поверталися додому. Вона була на зв`язку із чоловіком по мобільному телефону, зокрема востаннє говорила з ним близько 20 год. 15 хв., коли під час розмови він повідомив, що повертається додому, однак гірська дорога вузька та розмита, а близько 21 год. 00 хв. мобільний телефон чоловіка уже був вимкнений. Про усе, що сталося, вона дізналася на наступний день. На даний час заподіяна їй та членам сім`ї внаслідок такої дорожньо-транспортної пригоди шкода не відшкодована ані обвинуваченим ОСОБА_7 , ані їх неофіційним роботодавцем ФОП ОСОБА_10 .. Однак, вона усвідомлює, що злочин стався з необережності, приймає вибачення обвинуваченого та просить його суворо не карати, зокрема не позбавляти його волі, а надати можливість працювати, щоб той зміг у подальшому хоч якось відшкодовувати заподіяні збитки.

Допитаний у судовому засіданні у порядку, визначеному чинним КПК України, в якості свідка ОСОБА_9 надав покази, згідно з якими підтвердив наведені обвинуваченим ОСОБА_7 обставини щодо виконання ними разом із останнім, а також покійним ОСОБА_8 робіт по облаштуванню мережі інтернет у с. Кам`янка Сколівського району Львівської області, як і обставини щодо вузької та розмитої від дощу гірської дороги, котрою вони пізно ввечері 27.04.2018 року поверталися додому на належному ФОП ОСОБА_10 автомобілі марки ГАЗ-66, державний номерний знак НОМЕР_1 . Додатково вказав, що після з`їзду зазначеного автомобіля у кювет, він усвідомив, що таке сталося у тому числі і з підстав пересування вантажу на ньому в один бік і такий вантаж слід було б перекинути частково на інший бік, однак він побоявся лізти на кузов автомобіля для цієї мети. Натомість ОСОБА_8 добровільно виліз на кузов автомобіля, почав перекидати вантаж з одно боку на інший, після чого автомобіль перекинувся, а ОСОБА_8 опинився під ним.

Окрім ґрунтовних показань потерпілої та з приводу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, їх відповідності зібраним матеріалам кримінального провадження, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться наступними дослідженими у ході судового розгляду кримінального провадження доказами:

-протоколом огляду місця пригоди від 28.04.2018 року з додатками, відповідно до якого зафіксована слідова інформація вчиненого злочину;

-висновком експерта № 1850/2018-т від 31.05.2018 року, відповідно до якого у крові обвинуваченого ОСОБА_7 на момент скоєння злочину не виявлено етилового, метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів;

-висновком судово-медичної експертизи № 45 від 29.05.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_8 отримав поєднану тупу травму тіла у вигляді перелому сьомого шийного хребця зі зміщенням уламків хребетного стовпа та розрив спинного мозку, перелом груднини, що ускладнилася крововиливами у шлуночки головного мозку, набряком головного та спинного мозку, який призвів до стиснення життєво-важливих центрів, призвів до зупинки діяльності центральної нервової системи, зупинки дихання та кровообігу, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення та призвели до настання смерті. У крові виявлено 2,35% (проміле) етилового спирту;

-висновком автотехнічної експертизи № 2498 від 29.05.2018 року, яким встановлено, що автомобіль ГАЗ-66 державний номерний знак НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у технічно справному стані;

-протоколами слідчих експериментів із обвинуваченим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_9 , в яких вказані особи відтворили на місці обставини вчиненого злочину;

-висновком автотехнічної експертизи № 2611 від 25.06.2018 року, згідно якого встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 мав можливість уникнути настання дорожньо-транспортної пригоди при виконанні вимог п. п. 15.7, 22.2, 22.3 (підпунктів «а» та «б») та 28.2 (підпункту «б») Правил дорожнього руху України. Тобто водій повинен був вжити всіх заходів, щоб виключити можливість для самовільного руху керованого ним автомобіля. Причиною дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є та обставина, що водій автомобіля ГАЗ-66 ОСОБА_7 , не вжив усіх заходів, щоб виключити можливість для самовільного руху керованого ним автомобіля.

Аналіз вказаних вище зібраних та перевірених у судовому засіданні доказів безперечно свідчить про те, що у діях обвинуваченого ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при визначенні йому міри покарання, суд не вбачає.

Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, при визначенні йому міри покарання, суд вбачає щире каяття.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що його характеризують, зокрема необережну форму вини, спосіб вчинення кримінального правопорушення, відсутність мотивів кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєному визнав та покаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, відповідно судимостей не має, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра за місцем проживання не перебуває, має інвалідність ІІІ групи (загальне захворювання).

Крім того, як вбачається із виконаної органом з питань пробації досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_7 , результати його оцінки не показали високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, також окремих осіб, а, отже, існує ймовірність виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі.

З урахуванням наведених обставин суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк.

Одночасно, з урахуванням позиції потерпілої ОСОБА_5 та її уповноваженого представника щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд вважає за можливе та доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також покласти на нього певні обов`язки, визначені у ст. 76 КК України.

Відтак, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність зазначених вище даних про особу обвинуваченого та його ставлення до пред`явленого обвинувачення, позицію потерпілої сторони, міру покарання у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням на певний строк суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні, котрі полягають у залученні експертів при проведенні судових автотехнічних експертиз № 2498 від 29.05.2018 року у розмірі 2 860 грн. та № 2611 від 25.06.2018 року у розмірі 2 574 грн., а всього 5 434 грн., слід покласти на ОСОБА_7 ..

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Речовий доказ: автомобіль марки ГАЗ-66, державний номерний знак НОМЕР_1 , - повернути власнику та зняти накладений на нього арешт.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 5 434 (п`ять тисяч чотириста тридцять чотири) грн. судових витрат у справі, пов`язаних із залученням експертів.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1