Справа № 741/426/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/170/18
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29 грудня 2017 року за № 0000456, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 липня 2018 року щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гадзинка Житомирського району Житомирської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не судимого;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Студениця Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , фактично проживаючого в АДРЕСА_4 , українця,не судимого;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_5 , українця, громадянина України, неодруженого, студента III курсу Чернігівського технологічного університету заочної форми навчання, непрацюючого, не судимого;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м Павлограда Дніпропетровської області, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_6 , фактично проживаючого в АДРЕСА_7 , розлученого, не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 липня 2018 року:

ОСОБА_12 визнано винуватим і призначено йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_13 визнано винуватим і призначено йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_14 визнано винуватим і призначено йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_15 визнано винуватим і призначено йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_14 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

В строк відбування покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 23.01.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_15 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

В строк відбування покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 05.01.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обрано ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», до вступу вироку в законну силу і взято їх під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 постановлено рахувати з моменту фактичного затримання, з 17 липня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на користь держави за проведення експертизи по 286 гривень 00 коп. з кожного.

Цивільний позов ТОВ «Вертикаль груп» до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , залишено без розгляду.

Арешт, накладений на автомобіль марки «Mercedes-benz» д.н.з. НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Носівського районного суду Чернігівської області від 21.02.2018 року та який переданий під розписку ОСОБА_12 скасовано та після вступу вироку в законну силу визначено повернути власнику ОСОБА_16 .

Питання речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . ОСОБА_15 попередньою домовились про таємне викрадення чужого майна. Так, у ніч з 28.12.2017 року на 29.12.2017 року з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прибули на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D», державний номерний знак НОМЕР_1 на територію ТОВ «Маяк», розташованого по вул. Мринський шлях, 191 у м. Носівка Чернігівської області, де разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які вже знаходились на вищевказаній території товариства, металевим ломом зірвали навісний замок на воротах складу № 3. Після чого незаконно проникли в дане приміщення, звідки таємно викрали: 460 літрів гербіциду «Гефест» вартістю 52329, 60 грн., 100 літрів інсектициду «Акінак» вартістю 40500,00 грн., 40 літрів гербіциду «Сахара» вартістю 6920 грн., 10 літрів інсектициду «Гроза» вартістю 8746,20 грн., 540 літрів гербіциду «Аватар» вартістю 86400,00 грн., 20 літрів фунгіциду «Міланіт» вартістю 8659,40 грн., 20 літрів гербіциду «Блок» вартістю 5502 грн., 20 літрів гербіциду «Клетект» вартістю 6569, 20 грн., а всього на загальну суму 215626,40 грн., завантаживши викрадене в автомобіль «MERCDES-BENZ SPRINTER 312 D», державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого на вказаному автомобілі зникли з місця скоєння злочину та розпорядилися викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, застосувати до його підзахисного ст. 75 КК України та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, звільнивши з-під варти в залі суду. Вважає вказаний вирок занадто суворим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Суд не взяв до уваги пояснення сторони захисту та показання представника цивільного позивача ОСОБА_17 в частині розміру заподіяної шкоди ТОВ Маяк, відомості щодо її повного відшкодування, а також надані на підтвердження цих обставин документи, та не надав цим обставинам належної правової оцінки у вироку. На думку захисту, неналежними та недопустимими доказами у справі є копії сертифікатів якості викрадених засобів захисту рослин та висновок судово-товарознавчої експертизи № 1088-1095/18-24 від 06.03.2018 року, і заперечення сторони захисту щодо приєднання таких копій документів суд безпідставно до уваги не взяв. Судом не було дотримано вимог ч. 7 ст. 99 КПК України. Зазначає, що суд не врахував вимог чинного законодавства щодо призначення та проведення судово-товарознавчої експертизи та поклав висновок такої експертизи в обвинувальний вирок. Висновок експерта № 1088-1095/18-24 вважає неповним та таким, що не може бути доказом по справі. Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що під час досудового розслідування підозрюваним ОСОБА_12 було повернуто, а слідчим оглянуто та долучено до справи в якості речових доказів частину викрадених засобів захисту рослин, однак останні експертом не досліджувались. Наголошує на безпідставному не проведенні судово-бухгалтерської експертизи по кримінальному провадженню. На думку захисника, підготовче судове засідання було проведено з порушенням вимог ст. 56 та ст. 314 КПК України. Також вважає порушеними вимоги ст. 364 КПК України, оскільки судові дебати відбулись без участі представника потерпілого ОСОБА_18 , який належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду справи. Наголошує, що вирок суду є занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Звертає увагу, що суд не врахував та не надав правової оцінки тим обставинам, що шкода, заподіяна в результаті крадіжки майна ТОВ Маяк була повністю відшкодована потерпілій стороні. Також суд не врахував, що ОСОБА_19 на час призначення покарання був працевлаштованим, позитивну характеристику за місцем проживання, його стан здоров`я, займає активну громадську позицію та займається суспільно-корисною працею, своєчасно з`являвся за викликами до суду на розгляд справи, що на думку захисника, свідчить про відповідальність підзахисного. Звертає увагу на досудову доповідь Бобровицького районного сектору з питань пробації щодо ОСОБА_12 , де зазначено, що його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк і не становить певну небезпеку для суспільства. На думку захисту, суд мав всі підстави призначити покарання ОСОБА_19 відповідно до ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої для даного виду покарання та відповідно до ст. 75 КК України мав можливість призначити відбування покарання умовно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_15 просить вирок суду відносно ОСОБА_20 змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, та перекваліфікувати його дії з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України, застосувати ст. 69 та ст. 75 КК України, призначивши покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши від відбування покарання з випробуванням. Також просить дослідити матеріали, які характеризують особу ОСОБА_15 та обставини скоєного.

Сторона захисту вважає, що суд поступив упереджено, визначивши обвинуваченим не реальний розмір заподіяної крадіжкою шкоди, а саме, 186817 грн. 80 коп., а розмір шкоди, визначений експертизою. Зазначає, що судом не усунуто протиріччя щодо терміну придатності засобів захисту рослин, посилання на показання свідка ОСОБА_21 вважає недостатніми. Вказує, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_20 має сім`ю, проживає у цивільному шлюбі із ОСОБА_22 . Суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочину, правильність кваліфікації, роль ОСОБА_15 , його особу, та те, що він став на шлях виправлення.

Адвокат ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_14 просить вирок суду відносно ОСОБА_14 змінити в частині призначеного покарання, визнати його засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування з випробуванням з визначенням іспитового строку на термін 3 роки. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_14 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку не в повній мірі дослідив пом`якшуючі обставини, та не взяв до уваги досудову доповідь. Призначена міра покарання, на думку захисника, є занадто суворою, застосованою без врахування ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, зокрема його активного сприяння розкриттю злочину та щирого каяття, також не враховано те, що його підзахисний є учасником бойових дій, має поранення, раніше не судимий, відсутність матеріальної шкоди. Зазначає, що всупереч вимог ст. 65 КК України не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винуватого, його вік, сімейний та майновий стан, позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, відсутність вчинення раніше кримінальних правопорушень. Наголошує на можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням до підзахисного та застосуванні ст. ст. 75, 76 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_15 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок з урахуванням пом`якшуючих обставин, а саме, щиросердечного каяття, активного сприяння розкриттю злочину, тяжкі сімейні обставини, відсутність обтяжуючих обставин, відсутність судимостей, позитивні характеристики, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України та ст. 75 КК України, не пов`язаного із позбавленням волі. Також просить при ухваленні вироку врахувати дані про особу винуватого та виправити дані: розлучений на перебування в цивільному шлюбі, та не працює на охоронець в ТОВ Вертикаль груп. Вважає вирок незаконним та виражає незгоду з висновками експертизи № 1988-1095/18-24 від 06.03.2018 року, адже в ньому визначена середня ринкова ціна викраденого, а саме в розмірі 215 626 грн. 40 коп., яка є завищеною, та погоджується із заявленою сумою ТОВ Маяк, а саме, 186 817 грн. 80 коп. Вказує на застосування до нього міри покарання, яка є явно несправедливою та суворою. Зазначає, що довгий час не отримував заробітну плату та залишився без засобів до існування, а тому був вимушений скоїти крадіжку, про що кається і щиросердечно розкаюється, що на думку апелянта, являється тяжкими особистими, сімейними чи іншими обставинами згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_15 вважає вирок суду занадто суворим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На думку обвинуваченого, суд у своєму рішенні відобразив його позицію в інший спосіб, що фактично не відповідає дійсній позиції, висловленій ним під час судового розгляду, а саме щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди, адже у всіх документах потерпіла сторона ТОВ Маяк вказувала саме на відшкодування 186 817 грн. 80 коп. Вказує на порушення судом вимог ст. 364 КПК України, а саме щодо проведення судового розгляду та судових дебатів без повідомлення представника потерпілого про виклик для його участі. Зазначає, що суд не врахував та не надав правової оцінки тим обставинам, що заподіяна шкода ТОВ Маяк повністю відшкодована потерпілій стороні, цивільний позов по справі не було заявлено, будь-яких претензій не було. Також, на думку апелянта, не було взято до уваги доповідь органу пробації відносно нього, де зазначено про його можливість виправлення без позбавлення волі або обмеження волі, та те, що він не становить певну небезпеку для суспільства. Вбачає всі підстави для застосування до нього ст. ст. 69,75 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить змінити вирок суду в частині призначеного йому покарання, а саме не пов`язаного з позбавленням волі, та звільнити його з-під варти в залі суду. Вважає вирок таким, що підлягає скасуванню із неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та в зв`язку з неправильною кваліфікацією вчиненого кримінального правопорушення, не повно враховано дані про його особу, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, працює, позитивно характеризується за місцем свого проживання та роботи, має на утриманні неповнолітнього сина, цивільну дружину, які перебувають на його утриманні, часткове відшкодування спричинених збитків. Вказує на порушення судом вимог ч.ч. 2-4 ст.370 КПК України. Зауважує, що він не вчиняв крадіжку, а тільки придбав заздалегідь не обіцяне охоронцями майно, зокрема, гербіциди, а отже, на думку апелянта, він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 198 КК України. Зазначає, що в судовому засіданні висловлював свою позицію, та визнавав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, не розуміючи в кваліфікації кримінальних правопорушень, та не погодився лише із фактичним розміром спричинених збитків ТОВ Маяк. Виражає незгоду із висновком суду щодо визначення належними та допустимими доказами у справі, а саме копії сертифікатів якості викрадених засобів захисту рослин та висновок судово-товарознавчої експертизи № 1088-1095/18-24 від 06.03.2018 року, яку вважає неповною через різницю в розмірі завданої шкоди, що призвело до безпідставної кваліфікації його дій з ч. 3 на ч. 4 ст. 185 КК України. Показання свідка ОСОБА_21 вважає неналежним доказом по справі, оскільки остання є матеріально відповідальною особою ТОВ Маяк та прямо зацікавленою в нерозголошенні інформації про неякісні гербіциди. Вказує на безпідставне не проведення судово-бухгалтерської експертизи, про що заявляв клопотання захисник ОСОБА_11 , яка б, на думку апелянта, об`єктивно підтвердила б вартість та якість викрадених засобів захисту рослин. Додає, що працює по договору про надання послуг у ФОП ОСОБА_23 , проживає в АДРЕСА_8 спільно із цивільною дружиною і спільно виховують дитину, які перебувають на його утриманні, він хворіє на хронічне захворювання, також має позитивні характеристики з місця фактичного проживання, пробації та місця роботи, проте судом були встановлені інші дані, і це, на думку апелянта, призвело до безпідставного не застосування до нього ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 просить вирок відносно останнього змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, та застосувати до нього вимоги ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини, вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Захист вважає, що суд неповно, не об`єктивно та неналежним чином врахував пом`якшуючі обставини по справі та особу обвинуваченого, а саме не врахував, що ОСОБА_24 визнав вину у повному обсязі, щиросердечно розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочину, молодий вік обвинуваченого, позитивні характеристики за місцем проживання, постійно проживає за тією ж адресою та перебуває у цивільному шлюбі, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, фактично працевлаштувався, проте в зв`язку з арештом не зміг прибути на роботу, та рекомендації у висновку органу пробації щодо застосування до ОСОБА_25 міри покарання без ізоляції від суспільства. Наголошує на можливості та законних підставах призначення йому менш суворого покарання, звільнивши від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та наполягав на законності та обґрунтованості прийнятого судом рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшла до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за обставин встановлених судом та викладених у вироку, ґрунтуються на доказах, ретельно перевірених під час судового слідства, які отримали належну оцінку і є обґрунтованими.

Вина обвинувачених підтверджується:

- показаннями наданими в судовому засіданні суду першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_12 , який пояснив, що 28.12.2017 року йому зателефонували та запропонували придбати зерно кукурудзи. Він разом з ОСОБА_13 на автомобілі «MERCEDES-BENZ SPRINTER», д.н.з. НОМЕР_1 близько 2 год. ночі прибули до території ТОВ «Маяк», звідки вийшов ОСОБА_14 та впустив їх на територію, показавши склад до якого необхідно під`їхати. Під`їхавши до складу замість кукурудзи, якої там не виявилось, вони завантажили до автомобіля гербіциди. Після того, як спрацювала в складі сигналізація, - вони з викраденим втекли. Він та ОСОБА_13 поїхали до міста Житомира, а ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пішли в невідомому напрямку. Частина викрадених засобів для захисту рослин реалізована, а частина була повернута.

- показаннями допитаного судом першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_13 , який пояснив, що близько 20 години 28.12.2017 року до нього зателефонував ОСОБА_12 та попросив допомогти завантажити кукурудзу. Він погодився та разом із останнім поїхав до території ТОВ «Маяк». На території їх зустріли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Так як кукурудзи у складі не виявилось, - вони завантажили до автомобіля гербіциди. Почувши сигналізацію, всі поїхали з території товариства. На КПП с. Кіпті ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вийшли з автомобіля, ОСОБА_12 з ними розрахувався і вони пішли в невідомому напрямку, а ОСОБА_12 та він поїхали до м. Житомира.

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_14 наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що він працював охоронником в ТОВ «Вертикаль груп». В зв`язку з тим, що заробітну плату тривалий час не виплачували, вони з ОСОБА_15 вирішили продати зерно кукурудзи, викравши його зі складу. 28.12.2017 року він зателефонував ОСОБА_12 та запропонував йому приїхали до м. Носівки по кукурудзу. Коли приїхав ОСОБА_12 з ОСОБА_13 , зерна в складі не виявилось і вони вирішили викрасти гербіциди. ОСОБА_15 зірвав замок з приміщення складу і вони завантажили в автомобіль, на якому приїхали ОСОБА_12 з ОСОБА_13 засоби захисту рослин. В той час, коли завантажували транспортний засіб, спрацювала сигналізація і вони всі разом на автомобілі втекли з території товариства. На КПП в с.Кіпті вони зупинилися, ОСОБА_12 з ним розрахувався, давши 2000 грн. Він з ОСОБА_15 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_12 та ОСОБА_13 поїхали до м. Житомира.

На думку колегії суддів, показання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не у повній мірі є правдивими. Прибувши в м. Носівку, ці особи не могли не розуміти протиправності своїх дій. Про це свідчить те, що прибули вони в м. Носівку в нічний час, коли підприємства не працюють, будь-яких документів на отримання товарно-матеріальних цінностей зі складу вони не мали, одразу після того, як спрацювала сигналізація, усі обвинувачені з місця злочину негайно втекли. Показання ОСОБА_14 в судовому засіданні викривають безпосередню участь ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в крадіжці. Зокрема, ці особи безпосередньо завантажували каністри з гербіцидами в автомобіль і робили це певний час , коли сигналізація працювала. Той факт, що двоє з чотирьох обвинувачених є мешканцями Житомирської області, раніше в ТОВ «Маяк» не були, скоєння цього злочину без попередньої змови між обвинуваченими було неможливим.

Крім того, вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, яким суд першої інстанції дав відповідну оцінку:

- показаннями цивільного позивача ОСОБА_17 , який пояснив, що він є директором ТОВ «Вертикаль груп», яке здійснювало охорону майна ТОВ «Маяк» відповідно до договору про охорону. В ніч з 28 на 29 грудня 2017 невідомими особами з приміщення складу було викрадено засоби захисту рослин. На підставі претензії ТОВ «Маяк», ТОВ «Вертикаль груп» було виплачено агрофірмі кошти в сумі 186817,80 грн., які він просив стягнути з обвинувачених на користь його товариства;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , який пояснив, що він працює охоронником в ТОВ «Вертикаль груп» і здійснював охорону майна ТОВ «Маяк», як і обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . 28.12.2017 року ОСОБА_14 та ОСОБА_15 о 23 год. його змінили та заступили на чергування, а він пішов відпочивати. Наступного дня близько 7 години ранку він обходив територію товариства та виявив відчиненими двері складу № 3 та зламаний замок. Згодом він дізнався, що вночі була вчинена крадіжка хімічних добрив та гербіцидів;

- показами свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що вона працює в ТОВ «Маяк» і є матеріально відповідальною особою. 29.12. 2017 року, вона приїхала на роботу та, обійшовши з охоронником територію агрофірми, виявила факт крадіжки великої кількості засобів захисту рослин, які знаходились у складі №3. Вони зателефонували до директора та викликали працівників поліції. Цього ж дня, комісією, на підставі наказу директора було здійснено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, що знаходилися в складі та виявлено недостачу на загальну суму 186817,8 грн. Всі викрадені засоби захисту рослин використовувались за призначенням і терміни придатності їх не закінчилися;

- показами свідка ОСОБА_27 , який пояснив, що в грудні 2017 року ОСОБА_14 попрохав його зателефонувати до ОСОБА_12 та дізнатись де той знаходиться. Після цього ОСОБА_14 попросив його номер телефону, навіщо він був потрібен ОСОБА_14 він не знає;

- показами свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що 29.12.2017 року їй зателефонував директор ТОВ «Вертикаль груп» ОСОБА_17 , де працював охоронником її співмешканець ОСОБА_15 та повідомив, що останній пропав. 04.01.2018 року ОСОБА_15 зателефонував їй із ОСОБА_28 , про що вона повідомила працівників поліції і в подальшому останнього було затримано;

- протоколом огляду місця події та фототаблицями, доданими до нього від 29.12.2017 року, з яких вбачається, що із приміщення складу № 3, який знаходиться на території ТОВ «Маяк», по вул. Мринський шлях, 191 в м. Носівка, шляхом зривання навісного замка на дверях складу, були викрадені засоби захисту рослин. Також біля складу виявлені сліди шин автомобіля та сліди підошви взуття;

- видатковими накладними №148 від 28.04.2016 року, №316 від 12.06. 2017 року, №178 від 13.05.2016 року, № РН-0000685 від 11.05.2016 року, № ТМ- 0000013 від 24.05.2016 року з зазначенням їх вартості та сертифікатами якості викрадених засобів захисту рослин;

- інвентаризаційним описом товарно-матеріальних цінностей №1 ТОВ «Маяк», відповідно до якого після крадіжки було виявлено недостачу 460 літрів гербіциду «Гефест», 100 літрів інсектициду «Акінак», 40 літрів гербіциду «Сахара», 10 літрів інсектициду «Гроза», 540 літрів гербіциду «Аватар», 20 літрів фунгіциду «Міланіт», 20 літрів гербіциду «Блок» та 20 літрів гербіциду «Клетект», 10 літрів інсектициду «Гроза», 20 літрів гербіциду «Блок»;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №1088 -1095/18-24 від 06.03.2018 року, в якому зазначена середня ринкова вартість: 460 літрів гербіциду «Гефест»; 100 літрів інсектициду «Акінак»; 40 літрів гербіциду « Сахара»; 540 літрів гербіциду «Аватар»; 20 літрів фунгіциду «Міланіт»; 20 літрів гербіциду «Клетект». У зв`язку з відсутністю на первинному та вторинному ринках України інсектициду «Гроза» та гербіциду «Блок» визначити їх вартість не виявилось можливим;

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 05.03.2018 року, проведеної відповідно до ухвали слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області в спецустанові поліції Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області з якого вбачається, що ОСОБА_15 06.01.2018 року під час розмови з невідомою особою повідомив про викрадення хімікатів із складу, що на території ТОВ «Маяк» в м. Носівка в ніч із 28 на 29 грудня 2017 року;

- протоколом огляду місця події від 04.01.2018 року з якого видно, що працівниками поліції був оглянутий відеозапис із відеокамер внутрішнього та зовнішнього спостереження за 29.12.2018 року на автозаправній станції «WOG» в АДРЕСА_9 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 21 лютого 2018 року з якого слідує, що свідок ОСОБА_29 за рисами обличчя впізнав на фотографії чоловіка, який 28.12.2018 року виходив з території ТОВ «Маяк», ним виявився ОСОБА_14 ,

- протоколами проведення слідчих експериментів від 22.02.2018 року та 26.06.2018 року в ході яких ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 кожен окремо добровільно розповіли та показали, як саме вони в ніч з 28 грудня на 29 грудня 2017 року попередньо домовившись викрадали із складського приміщення ТОВ «Маяк» засоби захисту рослин та про їх особисту роль у вчиненні даної крадіжки;

- протоколом огляду, автомобіля «MERCEDES BENZ SPRINTER» та фототаблицями, доданими до нього від 15.03.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_12 , добровільно видав слідчому частину викрадених в ТОВ «Маяк» засобів захисту рослин.

Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . ОСОБА_15 у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що мало місце у ніч з 28.12 2017 року на 29.12.2017 року, є повністю доведеною.

Щодо заперечень обвинуваченими та захисниками розміру заподіяної шкоди, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у висновку судово-товарознавчої експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження, експертом встановлена середня ринкова вартість засобів захисту рослин, а саме: «Гефест», «Акінак», «Сахара», «Аватар», «Міланіт», «Клетект» станом на 29.12.2017 року. Вартість інсектициду «Гроза» та гербіциду «Блок» експертним шляхом не визначено, як зазначив експерт, через відсутності їх на первинному та вторинному ринках України, але їх вартість визначена інвентаризаційним описом № 1 станом на день викрадення.

Відповідно до роз`яснень п. 25 постанови № 10 Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», де зазначено, що розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Згідно п. 2 постанови № 116 Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року (із змінами) «Про затвердження Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей» розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки.

Як видно із матеріалів провадження (а.с.110-111, Том №3) адвокатом ОСОБА_11 заявлено клопотання слідчому в кримінальному провадженні про витребування документів та призначення судово-бухгалтерської експертизи для встановлення розміру вартості засобів захисту рослин.

Вказане клопотання адвоката було задоволено частково (а.с.112 Том №3) та було направлено запит про надання слідству належним чином завірених копій бухгалтерських документів на придбання засобів захисту рослин, а також сертифікати якості, призначено судову-товарознавчу експертизу, предметом якої є визначення розміру шкоди, завданої злочином, що відповідає положенням ст. 242 КПК України.

Так, відповідно до п.6 ч.2 ст. 242 КПК України експертиза проводиться в обов`язковому порядку щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Посилання на те, що судом та органом досудового розслідування неправильно кваліфіковано дії обвинувачених за ч.4 ст. 185 КК України у зв`язку з визначенням розміру завданих збитків на підставі висновку судово-товарознавчої експертизи, а не на підставі інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей, є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що обвинувачені не заперечували вчинення ними крадіжки вищезазначених засобів захисту рослин та заподіяння шкоди, а тому, з урахуванням положень ст. 92 КПК України, органами досудового розслідування доведено належними та допустимими доказами вид та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Вірним є і висновок суду щодо позиції сторони захисту про безпідставність доводів того, що розмір заподіяної шкоди по всім засобам захисту рослин слід визначати згідно їх вартості, зазначеної у інвентаризаційному описі, оскільки зазначені вище гербіциди, інсектициди та фунгіциди придбавались в 2016-2017 роках. Вартість, за винятком тільки двох найменувань, визначена відповідною незалежною товарознавчою експертизою, висновок якої є об`єктивним та не підлягає сумніву щодо його достовірності.

Не заслуговує на увагу і позиція адвокатів, що у зв`язку із змінами в кримінальному процесуальному законодавстві, слідчий або прокурор зобов`язані були звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи, оскільки такі зміни в КПК набули чинності тільки з 15 березня 2018 року, тобто на момент призначення експертизи слідчий діяв у відповідності до кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно визначив відсутність підстав для перекваліфікації дій обвинувачених з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України.

Посилання сторони захисту щодо визначення розміру вартості засобів захисту рослин шляхом проведення судово-бухгалтерської експертизи, апеляційний суд вважає безпідставним та певним способом захисту з метою уникнення відповідальності. В кримінальному провадженні було проведено судову-товарознавчу експертизу, предметом якої і було визначення розміру вартості засобів захисту рослин, проте захисники належним чином не обґрунтували та не вказали, які порушення при проведенні вказаної експертизи були допущені, які можуть поставити під сумнів вказаний доказ на предмет його допустимості.

Цілком обґрунтованим є висновок суду, що доводи захисників про те, що обвинувачені та їх захисників не було повідомлено про призначення експертизи, в зв`язку з чим були позбавлені можливості поставити перед експертом необхідні на їх думку питання не заслуговують на увагу, так як до закінчення досудового розслідування сторона захисту не скористалась своїм правом, визначеним ст. 244 КПК України та не звернулась у визначеному законом порядку з відповідним клопотанням. Крім того, як встановлено під час судового розгляду, не оскаржила жодного рішення, дії чи бездіяльність слідчого.

Твердження про те, що судом допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, так як судове провадження здійснено за відсутності представника потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час та місце судового засідання, теж є безпідставним.

Так, 03.04.2018 року під час підготовчого судового засідання судом було оголошено письмову заяву представника потерпілого ОСОБА_18 , в якій він просив судовий розгляд кримінального провадження здійснювати без його участі.

Крім того, 15.05.2018 року на початку судового розгляду судом було поставлено питання перед учасниками судового провадження про можливість розгляду кримінального провадження за відсутності представника потерпілого, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. У зв`язку з тим, що ні від кого з учасників не надійшло заперечень, судом було прийнято рішення про здійснення судового розгляду кримінального провадження за відсутності представника потерпілого.

У подальшому, жодних клопотань ні від кого з учасників судового провадження про необхідність повторного виклику у судове засідання представника потерпілого не надходило.

Також необхідно врахувати, що ніяких заяв про не повідомлення про дату, час та місце судового засідання від потерпілої сторони не надходило.

Не заслуговує на увагу і твердження адвоката ОСОБА_9 що судом поза увагою залишились показання представника цивільного позивача в частині повного відшкодування завданих збитків.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження грошові кошти у сумі 186817,80 грн. відшкодовано не обвинуваченими, а ТОВ «Вертикаль груп», тобто товариством, яке надавало послуги по охороні території ТОВ «Маяк». А тому безпідставно вимагати надавати позитивну правову оцінку діям обвинувачених, які жодним чином не відшкодували завдані злочином збитки. Більше того, неправильним є твердження сторони захисту врахувати при призначенні покарання обвинуваченим відшкодування шкоди як пом`якшуючу покарання обставину.

Та обставина, що частина викрадених засобів захисту рослин була повернута не спростовують висновки суду про наявність в діях обвинувачених складу злочину та не впливають на кваліфікацію їх дій. Акцентування авторів скарг на поверненні частини викраденого майна є лише частковим усуненням завданих протиправною діяльністю збитків, оскільки відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п.4 Постанови №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно яким крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли вина особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Враховуючі вказані роз`яснення, а також те, що злочин був закінченим і цей факт ніким не оскаржується, тому твердження сторони захисту щодо залишення поза увагою повернення підозрюваним ОСОБА_12 частини викрадених засобів захисту рослин, яка експертом не досліджувались є безпідставними і не впливає на кваліфікацію дій. При цьому варто зауважити, що дана обставина часткове повернення викраденого майна, визнана місцевим судом для обвинуваченого ОСОБА_12 як пом`якшуюча обставина, а тому доводи захисника є непереконливими .

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_12 з приводу того, що в кримінальному провадженні відсутні докази скоєння ним крадіжки, а його дії необхідно кваліфікувати як заздалегідь не обіцяного придбання майна, отриманого злочинним шляхом, що потребує кваліфікації за ст. 198 КК України. Цю позицію апеляційний суд розцінює як складову лінії захисту, з метою уникнути справедливого покарання за скоєння тяжкого злочину. Фактично, як встановлено місцевим судом, ОСОБА_12 виконав свою частину об?єктивної сторони злочину, керував автомобілем, на якому перевозилось викрадене майно, брав безпосередню участь в завантаженні майна з приміщення складу в автомобіль, в подальшому розпоряджався викраденим майном.

Цілком обґрунтованим, на думку апеляційного суду є і висновок суду першої інстанції щодо терміну придатності засобів захисту рослин.

Так, твердження ОСОБА_30 , та його захисника ОСОБА_11 , щодо викрадення засобів захисту рослин термін придатності яких закінчився, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються показами свідка ОСОБА_21 - завідуючої складом, звідки була вчинена крадіжка, яка в своїх поясненнях зазначила, що агроном, який здійснює контроль за терміном придатності не давав їй вказівок складувати в окремому місці гербіциди з простроченим терміном придатності. Всі засоби захисту рослин використовувались при обробці полів.

Усі заперечення сторони захисту щодо обвинувачення, в тому числі і розміру шкоди, завданої злочином, ретельно перевірені судом першої інстанції та спростовані наведеними у вироку доказами. Підстав для сумнівів у правильності оцінки, колегія суддів не вбачає. Суд першої інстанції з достатньою повнотою встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 в інкримінованому їм злочині.

Апеляційний суд вважає, що доводи в апеляційних скаргах сторони захисту про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на суперечливих доказах підтвердження не знайшли, спростовуються матеріалами кримінального провадження та вироком суду, мотивувальна частина якого відповідає вимогам ст. 374 ч. 3 КПК України, всі зазначені докази були досліджені, проаналізовані та оцінені згідно вимог ст. 94 КПК України.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг про невідповідність призначеного обвинуваченим покарання тяжкості вчинених злочинів та їх особам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, разом з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_15 покарання відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України. Судом враховано тяжкість злочинів, дані про особу обвинувачених, обставини, що пом`якшують покарання і відсутність обставин, які обтяжують покарання, конкретні обставини скоєння злочину.

Так, судом визнано, що обставинами, які пом`якшують покарання для всіх обвинувачених є щире каяття. Для ОСОБА_12 , ОСОБА_13 - сприяння розкриттю злочину, а для ОСОБА_12 , також часткове добровільне відшкодування шкоди, яке виразилось у частковому поверненні останнім викраденого майна. Незважаючи на те, що суд критично поставився до показань усіх обвинувачених, він визнав щиросердне каяття, що виразилось у висловленні жалю за участь в цьому злочині, обставиною, яка пом`якшує покарання і апеляційної скарги з цього приводу подано не було.

Обставини, що обтяжують покарання всіх обвинувачених судом встановлено не було.

При призначенні ОСОБА_12 покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, є умисним злочином, вчиненим з корисливим мотивом, обставини вчинення кримінального правопорушення, його активні дії до залучення інших осіб до вчинення крадіжки з використанням автомобіля, не працює і не займається будь-якою суспільно-корисною працею, вартість майна, що було предметом злочинних посягань, крім незначної частини повернутого викраденого майна не намагався відшкодувати завдані злочином збитки, відсутність характеристики з місця фактичного проживання, не одружений, має малолітню дитину, з матір`ю та сестрами за місцем реєстрації не проживає, притягувався до адміністративної відповідальності, не судимий, його вік, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, висновок органу пробації.

Доводи ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_9 про те, що суд необґрунтовано не застосував до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, є безпідставними. Так, обираючи вид та розмір покарання, а саме в мінімальних межах санкції інкримінованої статті, суд належним чином мотивував такі свої висновки у вироку, з чим погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції враховані обставини, на які посилаються в апеляційних скаргах ОСОБА_12 та його захисник, а саме щире каяття у вчиненні злочину, вік обвинуваченого, спільно із цивільною дружиною виховують дитину, які перебувають на його утриманні, обвинувачений хворіє на хронічне захворювання, також має позитивні характеристики з місця фактичного проживання, та місця роботи, сприяння розкриттю злочину, часткове повернення викраденого та щире каяття.

При призначенні покарання ОСОБА_13 суд врахував характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, є умисним злочином, вчиненим з корисливим мотивом, обставини вчинення кримінального правопорушення, його дії, під час вчинення кримінального правопорушення, його поведінка після вчинення злочину, не працює, і не займається суспільно-корисною працею, вартість майна, що було предметом злочинних посягань, відсутність бажання виправити наслідки вчиненого, не одружений, його вік, за місцем реєстрації не проживає та характеризуються формально, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, висновок органу пробації.

З урахуванням викладених обставин, а також ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину, колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини 4 ст. 185 КК України. Позицію сторони захисту апеляційний суд вважає безпідставною, оскільки всі обставини та характеризуючі особу дані були враховані місцевим судом цілком обґрунтовано, а тому відсутні підстави для призначення покарання з урахуванням положень ст. ст. 75,76 КК України, як про це ставить вимогу захисник ОСОБА_8 .

Відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і призначене ОСОБА_15 покарання.

При цьому при визначенні покарання судом вірно враховано характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином, вчиненим з корисливим мотивом, обставини вчинення кримінального правопорушення, його дії під час вчинення кримінального правопорушення, поведінка після вчинення злочину, переховувався від органів досудового розслідування, вчинив крадіжку з охоронюваного ним об`єкту, вартість майна, що було предметом злочинних посягань, відсутність бажання виправити наслідки вчиненого, не одружений, його вік, позитивну характеристику з місця фактичного проживання, на спеціальних обліках не перебуває, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, висновок органу пробації.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_15 , то місцевим судом вірно встановлено, що він розлучений та не працює, оскільки з співмешканкою у зареєстрованому шлюбі не перебуває. На момент вчинення злочину у ТОВ «Вертикаль груп» офіційно не працював, а на момент винесення вироку не працював там уже і фактично. Посилання обвинуваченого на наявність у нього окрім щирого каяття ще й таких пом`якшуючих обставин, як вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин, а також активне сприяння розкриттю злочину теж є необґрунтованими. Зокрема, відсутність коштів та як наслідок вчинення злочину не можна вважати збігом тяжких сімейних та особистих обставин, оскільки будучи молодою особою працездатного віку мав право та можливість самостійно обирати між законним заробітком та легкою наживою злочинним шляхом, а тому за відсутності належного критичного ставлення до себе та свого способу життя обрав останнє.

Що стосується активного сприяння розкриттю злочину, то воно має місце у тому разі, якщо винувата у вчиненні злочину особа добровільно активними діями надає допомогу органам розслідування або суду у викритті злочину, у з`ясуванні обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для його розкриття.

Проте, з доказів досліджених судом першої інстанції вбачається, що активне сприяння розкриттю злочину у діях ОСОБА_15 відсутнє, так як після вчинення злочину залишив своє місце проживання та переховувався від органів досудового розслідування.

Доводи адвоката про те, що суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, роль його підзахисного у вчиненні злочину та його особу, є безпідставними. Так, суд належним чином мотивував такі свої висновки у вироку.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_15 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого та скарги адвоката ОСОБА_7 , щодо пом`якшення покарання.

Таким чином, підстав вважати призначене покарання надмірно суворим, колегія суддів не вбачає. Підстав для зміни вироку та призначення покарання зі застосуванням ст. 75 КК України, про що просить обвинувачений та захисник, не встановлено.

Всі обставини, на які в своїх апеляційних скаргах посилаються апелянти, судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані, законних підстав для застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України колегія суддів не знаходить, а тому призначене обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, є достатнім і необхідним для їх виправлення та попередження нових злочинів, і не вбачає підстав для пом`якшення останнім покарання.

В той же час, колегія суддів апеляційного суду вважає, що вирок місцевого суду необхідно змінити в частині призначення покарання ОСОБА_14 , у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність.

Визначаючи покарання ОСОБА_14 , суд враховув характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, є умисним злочином, вчиненим з корисливим мотивом, обставини вчинення кримінального правопорушення, його поведінка після вчинення злочину, вчинив крадіжку з охоронюваного ним об`єкту, вартість майна, що було предметом злочинних посягань, його вік, стан здоров`я, перебував на військовій службі в зоні АТО, з постійного місця проживання характеризується формально, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, висновок органу пробації.

Згідно висновків судово-психіатричних експертиз №93 та № 94 від 13.02.2018 року, у ОСОБА_14 не виявлено психічних розладів, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється; за своїм психічним станом він може вірно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати по них правильні покази, йому не показане застосування примусових заходів медичного характеру. Також у ОСОБА_14 , мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, але в умовах, які унеможливлюють вживання (F10.21 за Міжнардною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), протиалкогольне лікування йому не показане.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , посилається на ті обставини, що призначаючи покарання суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку не в повній мірі дослідив пом`якшуючі обставини, та не взяв до уваги досудову доповідь. Призначена міра покарання, на думку захисника, є занадто суворою, застосованою без врахування ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, зокрема його активного сприяння розкриттю злочину та щирого каяття, також не враховано те, що його підзахисний є учасником бойових дій, має поранення, його вік, сімейний та майновий стан, позитивні характеристики за місцем проживання та роботи,раніше не судимий.

Твердження захисника, що його підзахисний є учасником бойових дій, має поранення, раніше не судимий, заслуговують на увагу.

Надмірна суворість покарання, на думку апеляційного суду, полягає в тому, що суд сам зазначив про те, що ОСОБА_14 вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем навчання та служби (а.с.71-74, Том №3), є учасником бойових дій (а.с.62, Том №3), на обліку у лікаря нарколога не перебуває, тому суд в силу ч.2 ст. 66 КК України міг визнати дані обставини такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до положень ст. 69 КК України.

Враховуючи обставини кримінального провадження, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з огляду на позитивні дані про особу обвинуваченого, який відповідно до посвідчення (а.с. 62 Том № 3) є учасником бойових дій, проходив строкову військову службу, службу за частковою мобілізацією, військову службу за контрактом та нагороджений нагрудним знаком учасника АТО (а.с. 65, Том №3), за місцем проживання компрометуючих даних встановлено не було (а.с. 67, Том № 3), під час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони та був дисциплінованим військовослужбовцем (а.с.71, Том № 3), з позитивної сторони характеризувався і під час навчання на факультеті ракетних військ і артилерії, а також за час проходження військової служби (а.с.73, Том № 3), його вік, стан здоров`я, відсутність притягнення до адміністративної відповідальності, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому. Колегія суддів акцентує, що ОСОБА_14 приймав безпосередню участь в захисті територіальної цілісності України, отримав контузію. Тому думку апеляційного суду, усі наведені вище обставини є такими, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Також, у цілому відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_14 є позитивними.

Таким чином, з огляду на позитивні дані про особу обвинуваченого та наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, враховуючи обставини вчинених злочинів, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити ОСОБА_14 призначене покарання за ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст. 69 КК України, тобто призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції, а саме у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що таке покарання, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів та домірне скоєному, а тому, за наведених підстав, вирок підлягає зміні, проте для застосування ст. 75 КК України підстав не знаходить.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407-409, 411-419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_12 залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 задовольнити частково.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 липня 2018 року щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 змінити в частині призначення покарання ОСОБА_14 .

Пом`якшити ОСОБА_14 покарання за ч.4 ст. 185 КК України і вважати його засудженим за даною нормою кримінального закону із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України до трьох років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3