Справа № 589/2313/18
Провадження № 1-кп/589/208/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0000609 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бендери, Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, з неповною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, а також відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2018 ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , маючи умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала напад, будучи обізнаними про місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взявши з собою заздалегідь приготовану ними для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому дерев`яну биту, зайшли до 5-го під`їзду буд. АДРЕСА_3 де, піднявшись на майданчик між першим та другим поверхами, стали чекати потерпілого. Побачивши, що потерпілий ОСОБА_9 заходить до під`їзду, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинну діяльність, дочекались поки потерпілий проходитиме повз них, та близько 14-40 годин 29.04.2018, ОСОБА_6 , діючи в інтересах групи, тримаючи в руках дерев`яну биту наніс нею удар потерпілому по голові з метою подолання будь-якого опору останнього та заволодіння його барсеткою з грошовими коштами в сумі 20000грн. Після нанесеного удару потерпілий ОСОБА_4 розвернувся та схопив ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 з битою в руках втік з місця вчинення злочину.

В результаті розбійного нападу ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження, у вигляді забійної рани голови, яка кваліфікується, як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, так як для загоєння рани потрібен строк більше 6, але менше 21 дня. ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_5 намагався заволодіти барсеткою потерпілого, в якій знаходились грошові кошти в сумі 20000 грн., однак з незалежних від їх волі причин, заволодіти вказаним майном їм не вдалося, оскільки їхні дії були припинені потерпілим, після чого ОСОБА_5 потерпілим було затримано на місці вчинення злочину, а ОСОБА_6 вдалося втекти.

Допитаний в судовому засіданні 11.09.2018р. обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні цього злочину визнав частково, вважав, що вчинив відкрите заволодіння майном потерпілого, оскільки жодних домовленостей з ОСОБА_6 на вчинення нападу не мав і про те, що ОСОБА_6 взяв биту не знав. В подальшому, ОСОБА_5 змінив свою позицію і вказав, що не вважає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки взагалі не був обізнаний про злочинні плани ОСОБА_6 .

В ході допиту 11.09.2018р. ОСОБА_5 пояснив, що він познайомився з ОСОБА_6 по Інтернету. ОСОБА_6 зупинився на декілька днів у ОСОБА_5 і у планував поїхати в Росію на заробітки. Десь через два дні ОСОБА_6 сказав, що йому потрібні кошти на дорогу, і запропонував ОСОБА_5 також заробити, для цього запропонував постояти зі ним, сказав, що забере барсетку. 28.04.2018р. біля 14 год. вони з ОСОБА_6 пройшлися до АДРЕСА_3 , щоб подивиться, де проживає потерпілий. Наступного дня приблизно у той же час він разом з ОСОБА_6 пішли до будинку АДРЕСА_3 . Зайшовши у будинок, ОСОБА_5 піднявся на сходинковий майданчик між першим та другим поверхом і дивився у вікно, а обвинувачений ОСОБА_6 спустився вниз на перший поверх. Потім ОСОБА_5 почув удар і крик знизу та побачив, як потерплий повз нього побіг до дому з розбитою головою. Потерпілий зайшов до своєї квартири, поставив сумку і завів ОСОБА_5 до своєї квартири. Весь час під час вчинення ОСОБА_6 злочину, і після того ОСОБА_5 стояв на тому самому місці на сходинковому майданчику між першим та другим поверхом, поки потерпілий не завів його до себе до дому. Самої події злочину ОСОБА_5 не бачив. Також обвинувачений зазначив, що знав про те, що вони заволодіють барсеткою потерпілого, але якими способом обвинувачений не знав. ОСОБА_5 думав, що 29.04.2018р. він, як і 28.04.2018р. буде просто ходити з ОСОБА_6 і почекає його. При цьому, ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_6 сказав йому, що забере барсетку і піде, а потом мав вийти з будинку ОСОБА_5 . Останній знав, що ОСОБА_6 придбав биту, але з якою метою ОСОБА_5 не знав. На питання яким чином ОСОБА_5 отримає змогу підзаробити, просто почекавши ОСОБА_6 , обвинувачений відповісти не зміг.

Допитаний судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованому злочині визнав частково, спростовуючи наявність кваліфікуючої ознаки - попередньої змови з ОСОБА_5 , оскільки не домовлявся з ОСОБА_5 про вчинення цього злочину.

ОСОБА_6 суду пояснив, що він познайомився з ОСОБА_5 по Інтернету. Коли він вдруге приїхав у м. Шостка ОСОБА_6 жив спочатку на орендованій квартирі, а потім за декілька днів до злочину - у ОСОБА_5 вдома. У потерпілого ОСОБА_6 міняв гроші. 28.04.2018р. вони разом зі ОСОБА_5 пройшлись по місту Шостка і він подивився, де живе потерпілий. А наступного дня ОСОБА_6 із ОСОБА_5 прийшли до будинку потерпілого, зайшли у під`їзд, потім піднялися на майданчик між першим та другим поверхом, де розташоване вікно. Коли через вікно ОСОБА_6 побачив потерпілого, він наказав ОСОБА_5 постояти, а сам почав спускатися, і коли проходив повз потерпілого, наніс останньому удар битою у потилицю. Але барсетка залишилася в руках потерпілого. Повідомив, що планував злочин сам, думав, що просто вирве барсетку у потерпілого. При цьому, він не планував нападати на потерпілого з битою, яку взяв із собою, але так сталося.

Обвинувачений ОСОБА_6 наголошував, що коли вони виходили з дому, ОСОБА_5 не бачив, як ОСОБА_6 клав биту у рюкзак, який позичив у ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_6 пояснив, що не пропонував таким чином заробити ОСОБА_5 , а сказав йому, що оплатить за проживання у ОСОБА_5 дома, сказавши дослівно: «Буду сьезжать, пару денег закину». ОСОБА_5 про свій план ОСОБА_6 не повідомляв, а взяв його з собою, оскільки він погано орієнтувався у місті Шостка. Також обвинувачений ОСОБА_6 визнав, що биту вони з ОСОБА_5 придбали разом до злочину, але наполягав, що биту придбали для того, щоб бити по пляшках. ОСОБА_6 зазначив, що усвідомлює протиправність своїх дій та кається у вчиненому злочині, запевняючи суд, що подібного більше ніколи не вчинить. Крім того, він публічно просив вибачення у потерпілого, які останнім були прийняті.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 і часткове визнання ОСОБА_6 вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, їх винуватість у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами: показами потерпілого, свідка, письмовими матеріалами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що живе в квартирі АДРЕСА_4 . 28.04.2018р. коли потерпілий повертався до дому, то побачив обвинувачених, які стояли на сходинковому майданчику у його під`їзді. Наступного дня 29.04.2018р. біля 15 години потерпілий повертався до дому та, коли піднімався по сходах, також побачив обвинувачених. Піднімаючись вище, він повернувся спиною до обвинувачених і відчув удар по голові. Коли він повернувся, то побачив ОСОБА_6 , який був з битою в руках, останній почав тікати. В свою чергу, потерпілий погнався за ОСОБА_6 , але вирішивши, що не наздожене, повернувся і затримав ОСОБА_5 , який все ще стояв на тому самому сходинковому майданчику і нічого не робив, та з ним пішов у квартиру. Потерпілий підтвердив, що у нього з собою була барсетка з 20000 грн., але ОСОБА_6 вирвати її не встиг, оскільки потерпілий не втратив свідомість.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_10 , яка проживає однією сім`єю з потерпілим, показала, 29.04.2018р. біля 15 години, вона, перебуваючи вдома, почула крик і побачила потерпілого, який стояв у дверях весь в крові та кричав викликати швидку допомогу і поліцію. У потерпілого була розбита голова. ОСОБА_4 за руку із собою тягнув ОСОБА_5 , вони зупинились у коридорі квартири. А свідок побігла на кухню викликати поліцію. На питання потерпілого, хто був другий, ОСОБА_5 сказав, що не знає. При цьому, ОСОБА_5 мав розгублений вигляд, супротив не чинив.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 29 квітня 2018 року з фототаблицями до нього, під час проведення цієї слідчої дії зафіксована обстановка у під`їзді № 5 в будинку АДРЕСА_3 , де стався напад.

Відеозаписом з камер відеоспостереження у приміщенні магазину «Аврора 123» за 25.04.2018р., розташованого по АДРЕСА_5 (тимчасовий доступ до якого наданий на підставі ухвали слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду від 10.05.2018р.), підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи разом із ОСОБА_5 , 25.04.2018р., тобто за чотири дні до злочину, придбали у магазині «Аврора 123» биту, якою як підтвердив обвинувачений ОСОБА_6 , він наносив удари потерпілому.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.05.2018р. за участю потерпілого ОСОБА_4 , останній в ході цієї слідчої дії за формою черепа, носа та виразом обличчя, впізнав серед інших осіб ОСОБА_6 , як чоловіка, що в групі з іншим чоловіком напав на потерпілого, наніс удар битою та намагався заволодіти його майном.

Згідно з протоколом огляду місця події від 29 квітня 2018 року в квартирі АДРЕСА_6 , в якій проживали обвинувачені та яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , на вхідних дверях на ручці з тильної сторони виявлено рюкзак темно-синього кольору, в якому виявлено паспорт на ім`я ОСОБА_5 , портмоне чорного кольору порожнє. Крім того, в кімнаті № 1 вказаної квартири виявлено дорожню сумку з візерунками темно-сірого та сірого кольору, в якому виявлено, зокрема, паспорт громадянина Молдови на ім`я ОСОБА_6 , ID паспорт громадянина Молдови на ім`я ОСОБА_6 , його військовий квіток, два використаних залізничних квитка, стартовий пакет Київстар з номером НОМЕР_1 без сім-карти, сім-карта orange № НОМЕР_2 , 40 карбованців Пріднестров`я, записка з телефонними номерами, серед яких був телефон ОСОБА_5 , одяг. Вказані речі в ході огляду були вилучені. Дозвіл на проведення цього огляду наданий ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01.05.2018р.

Даним протоколом підтверджується обставини знайомства обвинувачених і проживання ОСОБА_6 під час перебування у м. Шостка незадовго до вчинення злочину у ОСОБА_5 , що узгоджується з показами обвинувачених у цій частині.

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_6 від 29.04.2018р. обвинувачений був затриманий на підставі п.2 ч.1 ст. 208 КПК України, під час якого у обвинуваченого було вилучено мобільний телефон «Samsung GT-E 12001», імеі НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору з сім-карткою «Київстар» з № НОМЕР_4 , три шнурка.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_5 від 29.04.2018р. у останнього було вилучено, серед іншого, футболку зеленого кольору з написом SWITCHER, на якій в районі коміра маються плями нашарування речовини бурого кольору. При цьому, під час слідчого експерименту, проведеного 29.05.2018р. за участю ОСОБА_5 , останній показав, що саме в районі коміра футболки тримав його потерпілий, коли затримав безпосередньо після злочину.

Згідно з протоколами проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 із застосуванням технічних засобів фіксування від 21.05.2018р., обвинувачений показав місце, де стояв 29.04.2018р. разом з ОСОБА_5 , очікуючи потерпілого, а саме: біля вікна на сходинковому майданчику між першим та другим поверхом під`їзду, в якому живе ОСОБА_4 . Показав як сам спустився, коли почув як у під`їзд зайшов потерпілий. Потім ОСОБА_6 показав, де перебував потерпілий у момент нападу, і де знаходився ОСОБА_6 , а саме: на сходах між першим поверхом і сходинковим майданчиком між першим та другим поверхом під`їзду. Крім того, ОСОБА_6 вказав, що ОСОБА_5 в момент нападу продовжував стояти біля вікна між першим та другим поверхом під`їзду. Також ОСОБА_6 показав, що биту він кинув вже на вулиці і вказав місце. Дані слідчого експерименту узгоджуються з показами під час судового розгляду обвинуваченого ОСОБА_6 і ОСОБА_5 щодо змісту і послідовності дій, що відбувалися у момент нападу.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_4 із застосуванням технічних засобів фіксування від 18.05.2018р., під час слідчого експерименту потерпілий показав, де він знаходився під час нанесення удару, вказавши, що був на сходах між сходинковими майданчиками між першим та другим поверхом під`їзду та другого поверху цього під`їзду. Хоча ці відомості не узгоджуються з показами обвинувачених в цій частині, однак це не спростовує ані факту нанесення удару, ані механізму його нанесення, які також показав потерпілий під час слідчого експерименту. Останні ж повністю збігаються в цій частині з показами обвинуваченого ОСОБА_6 . Крім того, ОСОБА_4 показав, що ОСОБА_5 під час нападу стояв біля вікна на сходинковому майданчику між першим та другим поверхом під`їзду. Також потерпілий повідомив, що коли він затримав обвинуваченого ОСОБА_5 , останній повідомив, що вони мали намір заволодіти грошима потерпілого.

Відповідно до висновку експерта № 79 від 11-15.05.2018р. у ОСОБА_4 встановлено наявність тілесного ушкодження у вигляді забійної рани голови, яке по ступеню тяжкості є легким тілесним ушкодженням з короткочасним розладом здоров`я, так як для загоєння рани потрібен строк більше 6, але менше 21 дня. Ушкодження могло виникнути у потерпілого 29.04.2018р., а його характер свідчить про те, що воно виникло від дії тупого твердого предмету, яким могла бути бита. Однак це ушкодження не має ознак, які б могли би свідчити про форму, розміри та конструктивні особливості предмета, яким завдано ушкодження.

При цьому, механізм утворення тілесного ушкодження на тілі ОСОБА_4 , зображений потерпілим і обвинуваченим ОСОБА_6 , був предметом експертного дослідження. Згідно з висновком № 99 від 30.05.2018р. експертом визнано можливим утворення тілесного ушкодження у потерпілого при механізмі, описаному під час слідчого експерименту з потерпілим, та з обвинуваченим ОСОБА_6 .

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_5 із застосуванням технічних засобів фіксування від 29.05.2018р., підчас слідчого експерименту ОСОБА_5 показав, де вони з обвинуваченим ОСОБА_6 стояли, очікуючи потерпілого, а саме: біля вікна між першим та другим поверхом під`їзду, в якому живе ОСОБА_4 . Встигли викурити по цигарці. Потім вказав, що коли вони побачили, як потерпілий наближається до входу в під`їзд, обвинувачений ОСОБА_6 почав спускатися. Показав, що він сам стояв в цей час обличчям до вікна, а потім, коли почув удар і крики знизу, повернувся і побачив потерпілого, який пробігав повз ОСОБА_5 із сумками, до своєї квартири і потім вибіг з неї. Також ОСОБА_5 показав як потерпілий схопив його за комір футболки, забруднивши її комір кров`ю, яка була у потерпілого на руках, а потім потягнув до своєї квартири.

Під час слідчого експерименту ОСОБА_5 повідомив, що вони з ОСОБА_6 думали, що ОСОБА_6 схопить сумку, а потерпілий за ним поженеться, а після цього обвинувачений ОСОБА_5 мав вийти з під`їзду. Зустрітися вони мали вже подалі від будинку потерпілого на території лікарні, де і мали поділити гроші. Крім того, ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_6 повідомляв про намір забрати сумку у ОСОБА_4 , і запитав у ОСОБА_5 згоду на це, останній погодився. ОСОБА_6 сказав, що ОСОБА_5 має просто постояти поряд, далі ОСОБА_6 планував забрати сумку у потерпілого, а потім, після того як це станеться, ОСОБА_5 мав вийти з під`їзду.

При цьому, слід зазначити, що обидва слідчих експериментів з участі обвинувачених були проведені в присутності їх захисників і жодних зауважень на дії слідчих під час проведення цих слідчих експериментів від захисників не надходило. При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_5 не зміг відповісти, чому під час слідчого експерименту з його участі він вказував на те, що потерпілий мав гнатися за ОСОБА_6 , а сам він мав зустрітись з ОСОБА_6 біля лікарні, і як ці покази узгоджуються з його версією про власну непричетність до злочину.

Версія захисту щодо непричетності до вчиненого злочину ОСОБА_5 не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. На користь цієї версії сторона захисту посилалась на покази самих обвинувачених, які, кожен окремо, вказували, що ОСОБА_6 не повідомляв ОСОБА_5 про свій намір вчинити напад на потерпілого з метою заволодіти його майном, а просив лише супроводжувати по місту Шостка, в якому він погано орієнтувався, а сам ОСОБА_6 взагалі не планував використовувати биту, і використав її, керуючись раптово виниклим умислом.

Суд критично оцінює такі покази з огляду на наступне.

Аналіз обставин справи, характеру та послідовності дій обвинувачених, які будучи раніше знайомими, незадовго до злочину разом придбали биту, потім разом вели спостереження за потерпілим напередодні злочину, в день злочину разом прийшли до будинку потерпілого і разом очікували приходу до дому ОСОБА_4 , заздалегідь знаючи коли він повертається до дому (при цьому ці факти стороною захисту не спростовуються і підтверджуються дослідженими судом доказами) у своїй сукупності свідчать, що обвинувачені заздалегідь домовлялись про вчинення розбою і спростовує твердження ОСОБА_6 про те, що останній вдарив потерпілого битою внаслідок раптово виниклого у нього самого умислу. За таких обставин версія захисту виглядає неправдоподібною, такою, що суперечить здоровому глузду.

Твердження ж обвинувачених про те, що биту придбали лише для того, щоб бити по пляшках, не витримують критики. В судовому засіданні вони не змогли чітко пояснити, коли і де це робили та з якою метою. При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 сказав, що бив по пляшках від нудьги, а обвинувачений ОСОБА_5 початку повідомив, що били разом, потім сказав, що він не бив по пляшках. При цьому, слід зазначити, що за показами самих обвинувачених, які підтверджуються і переліком вилучених у ОСОБА_6 речей, серед яких, окрім 40 рублів Пріднестров`я, грошей в достатньому для життя обсягу у нього на час вчинення злочину, як і на час придбання бити, не було. ОСОБА_6 був в скрутному матеріальному становищі, яке за показами обвинувачених змусило його переїхати з орендованої квартири до ОСОБА_5 . Ці обставини свідчать про суперечливість показів обвинувачених про те, що ОСОБА_6 , витрачаючи майже останні гроші, биту купив виключно заради забави.

Частина 2 статті 28 КК України визначає, що злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Домовитися про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди про скоєння відповідного діяння до моменту виконання його об`єктивної сторони. Така домовленість може відбуватись у будь-якій формі - як у вербальній, так і за допомогою конклюдентних дій. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй ухвалі від 18 жовтня 2018 року у справі № 11/785/124/14, залишаючи без змін судові рішення попередніх інстанції у кримінальному провадженні за схожими обставинами.

Дійсно, в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» роз`яснено, якщо група за попередньою змовою мала намір вчинити крадіжку чи грабіж, а один з її учасників застосував або погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, то дії цього учасника належать кваліфікувати як розбій, а дії інших осіб - відповідно як крадіжку чи грабіж (за умови, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства або не скористалися ним для заволодіння майном потерпілого).

Тобто, така ситуація може мати місце якщо умисел групи був спрямований на вчинення крадіжки чи грабіжу.

Між тим, як убачається зі встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження обвинувачені мали умисел на здійснення саме розбійного нападу на ОСОБА_4 , що було заздалегідь ретельно сплановане і підготовлено обвинуваченими. У їх розпорядженні була бита з метою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також ними були заздалегідь сплановані і вжиті заходи відходу з місця злочину та розпорядження викраденим майном.

Здобуті у справі докази в сукупності з послідовністю і характером дій обвинувачених, які діяли спільно й узгоджено, з обопільною спрямованістю до досягнення мети, спираючись у своїх діях один на іншого, між їх діями був причинний зв`язок, і ці особи усвідомлювали, що спільно вчиняють злочин, об`єктивно доводять винуватість ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Тому доводи захисту про невірну кваліфікацію діяння обвинувачених є безпідставними. В ході аналізу версій захисту усі сумніви щодо винуватості обвинувачених були вирішені і не можуть бути визнані розумними.

Таким чином, на підставі досліджених і належно оцінених доказів, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм участі, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 , враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими, його характер та наслідки від вчиненого злочину, які полягають у заподіянні потерпілому легкого тілесного ушкодження. Також суд враховує дані про особу винного, який злочин вчинив вперше, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, є особою молодого віку, має неповну загальну середню освіту, неодружений, утриманців не має, даних про його негативну характеристику за місцем мешкання у суду не має.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає вчинення ним злочину вперше та щире розкаяння винного, а також вчинення ним злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Так, з показів обвинувачених, які в цій частині не спростовувалися стороною обвинувачення, а також копії паспорта ОСОБА_6 , протоколів огляду від 29.04.2018р. і затримання обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_6 , будучи іноземцем, опинився в України в пошуках заробітку та час вчинення злочину був у скрутному матеріальному становищі, що в значній мірі зумовило вчинення ним цього злочину.

А доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність попередньої змови з ОСОБА_5 на вчинення цього злочину, жодним чином не свідчать про те, що він не шкодує, що напав на потерпілого, завдавши тілесних ушкоджень. Щирість його висловлювань у суду не викликає сумніви.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з огляду на наведені вище дані про особу обвинуваченого, а також наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність тяжких наслідків від злочину і матеріальної шкоди, позицію потерпілого, який в судовому засіданні сказав, що він пробачив обвинувачених і претензій до них не має, суд дійшов висновку про можливість на підставі ст. 69 КК України призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки без застосування обов`язкового додаткового покарання конфіскації майна.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими, його характер та наслідки від вчиненого злочину, які полягають у заподіянні потерпілому легкого тілесного ушкодження. Також суд враховує дані про особу винного, який злочин вчинив вперше, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, є особою молодого віку, має професійно-технічну освіту, неодружений, проживає з матір`ю, даних про його негативну характеристику за місцем мешкання у суду не має.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає вчинення ним злочину вперше, а також його роль у злочині, яка не пов`язана з вчиненням активних дій насильницького характеру відносно потерпілого, що було встановлено під час судового розгляду.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з огляду на наведені вище дані про особу обвинуваченого, а також наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність тяжких наслідків від злочину і матеріальної шкоди, позицію потерпілого, який в судовому засіданні сказав, що він пробачив обвинувачених і претензій до них не має, що в сукупності дає підстави застосувати ст. 69 КК України, призначивши основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки без застосування обов`язкового додаткового покарання конфіскації майна.

Проте, на думку суду, виправлення і перевиховання обвинувачених не можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, з метою забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили, суд вважає необхідним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому залишити в силі.

Крім того, виходячи з положень ст. 72 ч. 5 КК України обвинуваченим в строк відбування покарання слід зарахувати період їх попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.05.2018р.. слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 29 квітня 2018 року.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у період з 29 квітня 2018 року по 01 травня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.05.2018р.. у справі № 589/1732/18 - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- зелену футболку з етикеткою на комірці з написом «SWITHER», на якій в районі комірця мається плями з речовиною бурого кольору, та кросівки «NIKE», чорного кольору з емблемою зеленого кольору розміру 41, рюкзак темносинього кольору, що зберігаються в Шосткинському ВП ГУ НП в Сумській області повернути власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- мобільний телефон «Samsung GT-E 12001», імеі НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору з сім-карткою «Київстар» з № НОМЕР_4 , стартовий пакет «Київстар» з № НОМЕР_4 , без сім-картки, сім-картку «orange» № НОМЕР_5 , що зберігаються в Шосткинському ВП ГУ НП в Сумській області - повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- записку з номерами телефонів, два квитки на проїзд - знищити;

- оптичний диск з відеозаписом у магазині «Аврора 123», виданий ФОП ОСОБА_11 залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1