Єдиний унікальний номер 740/426/18
Провадження № 1-кп/741/78/18
У Х В А Л А

м. Носівка 22 грудня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , представника адвоката ОСОБА_6

неповнолітньої особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, її законного представника ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 ,

інспектора з ювенальної превенції ОСОБА_9 ,

соціального педагога Ніжинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 ОСОБА_10 ,

класного керівника 9 класу Ніжинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, учениці 9 класу Ніжинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15, -,

встановив:
У травні 2018 року до Носівського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_12 по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001255 від 11 вересня 2017 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

7 вересня 2017 року о 17 годині 30 хвилин у м. Ніжині Чернігівської області неповнолітня ОСОБА_12 знаходилась на території спортивного майданчику поблизу гуртожитку № 1 Ніжинського агротехнічного інституту НУБіП України за адресою: м. Ніжин вул. Шевченка, 43/1. Між ОСОБА_12 та неповнолітнім ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_13 мала умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , нанесла останньому один удар коліном у пах, чим заподіяла потерпілому тілесні ушкодження у вигляді лівобічного посттравматичного орхіту, посттравматичною водянкою лівого яєчника з розривом білочної оболонки яєчка, що відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні ОСОБА_12 щиро розкаялася у вчиненому, обіцяла в майбутньому не допускати ніяких правопорушень, просила передати її під нагляд педагогічного колективу, пояснила, що 7 вересня 2017 року між нею та потерпілим виник конфлікт через образливий жарт і натяки, які висловлював потерпілий. Вона ( ОСОБА_13 ) розізлилася, коліном ударила потерпілого у пах. Від удару ОСОБА_15 лежав на плиті, а потім пішов додому.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав показання, що 7 вересня 2017 року він гуляв на майданчику біля гуртожитку. Конфлікт з ОСОБА_13 виник через жарт, який ОСОБА_16 невірно зрозуміла. Вона умисно вдарила його у пах. Він (потерпілий) відчув біль, присів, годину лежав. Дома пролежав день, а потім звернувся в лікарню. Лікувався на стаціонарі в хірургічному та урологічному відділеннях, йому робили операцію.

Наявність суспільно-небезпечного діяння та вчинення цього діяння малолітньою ОСОБА_12 підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

- витягом з ЄРДР № 0001255 від 11 вересня 2017 року про те, що 7 вересня 2017 року дівчина на ім`я ОСОБА_16 , на вул. Шевченка м. Ніжин біля гуртожитку, спричинила тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_4 ;

- висновком експерта № 323 від 14 грудня 2017 року, з якого вбачається, що у неповнолітнього ОСОБА_4 мають місце ушкодження у вигляді лівобічного посттравматичного орхіту, посттравматичною водянкою лівого яєчника, розривом білочної оболонки яєчка. Ушкодження спричинені дією тупого предмета за механізмом удару. Ушкодження, як такі, що потягли за собою тривалий, більше 21 дня розлад здоров`я і не являються небезпечними для життя, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що малолітня ОСОБА_12 , яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, скоїла суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Прокурор підтримала клопотання, просила суд застосувати до ОСОБА_12 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітньої під нагляд педагогічному колективу Ніжинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_7 не заперечувала щодо застосування до внуки такого примусового заходу виховного характеру.

Захисник ОСОБА_8 просив задовольнити клопотання, передати неповнолітню під нагляд педагогічного колективу школи, в якій навчається ОСОБА_12 .

Потерпілий ОСОБА_4 , його законний представник та представник ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_12 такого примусового заходу виховного характеру.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до наступного.

ОСОБА_12 вчинила діяння 7 вересня 2017 року у віці до 14 років, тобто, не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Відповідно до протоколу № 3 педагогічної ради Ніжинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 вбачається, що ОСОБА_12 піддається виховному впливу, а тому педагогічний колектив просить передати її під нагляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

У свою чергу стаття 105 КК України передбачає, що примусові заходи виховного характеру, перелік яких визначений частиною другою цієї статті, можуть бути застосовані до неповнолітнього.

У даному випадку суд, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, застосовує до неповнолітньої такі примусові заходи виховного характеру, як передача неповнолітньої під нагляд педагогічного колективу за його згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, у зв`язку з тим, що малолітня ОСОБА_12 вчинила суспільно небезпечні діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, суд вважає, що до ОСОБА_12 на підставі ст. 498 КПК України та ст. 97 КК України необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені положеннями ч. 2 ст. 105 КК України.

При визначенні виду примусових заходів виховного характеру суд враховує ступінь тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, пом`якшуючі та обтяжуючи обставини, особу малолітньої, її ставлення до вчиненого злочину, умови її життя та виховання, перебування на утриманні та вихованні бабусі, ту обставину, що мати не має впливу на ОСОБА_13 , рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітньої.

Так, малолітня ОСОБА_12 на обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, за місцем навчання також, провину у вчиненому діянні визнала.

Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", неповнолітнього можна передати під нагляд педагогічного (за місцем навчання) чи трудового (за місцем роботи) колективу - за згодою цього колективу, а також під нагляд окремих громадян - на їхнє прохання. При цьому як педагогічний чи трудовий колектив, так і окремий громадянин мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу, що вчинила суспільно-небезпечне діяння, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_12 заходи виховного характеру в виді передачі під нагляд педагогічного колективу Ніжинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 строком на 1 рік.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 497, 500-501 КПК України, суд,-

ухвалив:
Клопотання прокурора про застосування до малолітньої ОСОБА_12 примусових заходів виховного характеру - задовольнити.

Застосувати до малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд педагогічного колективу Ніжинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 строком на 1 (один) рік.

Початок тривалості примусових заходів виховного характеру обчислювати з дня набрання чинності даною ухвалою.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити особі, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, її законному представникові, захиснику, потерпілій, та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1