Справа№ 308/6186/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді об`єднане кримінальне провадження (справа № 308/6186/18), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003198 від 15.11.2017 року, № 0003982 від 15.11.2016 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород Закарпатської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, згідно з ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23.04.2014 року змінено вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2014 року та призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2017 року, приблизно о 05.00 год., обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 3 по вул. Коцюбинського в м. Ужгород Закарпатської області, побачив припаркований біля вищевказаного будинку автомобіль марки «РЕНО Сандеро» (Renault Sandero), сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, діючи повторно, таємно, підійшов до даного автомобіля та за допомогою каменя, який знайшов поряд із даним автомобілем, розбив скло на задніх правих дверцятах автомобіля, після чого викрав із салону автомобіля шкіряну сумку чорного кольору, в якій знаходилися пістолет травматичної дії «Форт-12Р», калібру 9 мм, № НОМЕР_2 , банківська картка «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 11533,34 грн.

Крім того, 15.11.2017 року, приблизно о 07.00 год., обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , маючи банківську карту «Ощадбанк», належну ОСОБА_6 , викрадену ним 15.11.2017 року, приблизно о 05.00 год., з автомобіля марки «РЕНО Сандеро» (Renault Sandero), сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , вирішив викрасти гроші, які знаходилися на вказаній картці.

15.11.2017 року, о 07.26 год., обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи біля банкомату «Банк Південний» по вул. Швабська, 21, в м. Ужгород, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, із метою заволодіння чужим майном, діючи повторно, таємно, вставив зазначену картку у даний банкомат, ввів пін-код, який був із карткою, та намагався зняти 200 грн., проте не зміг довести свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме у зв`язку з відсутністю грошей на картці.

03.04.2018 року, приблизно о 04.00 год., обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 13 по провулку Шевченка в м. Ужгороді Закарпатської області, побачив припаркований біля вищевказаного будинку автомобіль марки «ВМW X 5», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, із метою заволодіння чужим майном, діючи повторно, таємно, підійшов до даного автомобіля та за допомогою каменю, який знайшов поряд із даним автомобілем, розбив скло на дверцятах багажника даного автомобіля, після чого викрав із салону автомобіля дев`ять кабелів до монітора, чорного кольору, моделі «FT1 HONGLIN», довжиною 2 м кожен, вартістю 77 грн./шт., жилетку аварійну (накидну) оранжевого кольору, розміром S-XXL, вартістю 80 грн., металевий ключ накидний сірого кольору з написом «CHROME-VANADIUM», вартістю 257 грн., трос для буксирування транспортних засобів синього кольору, довжиною 6 м, вартістю 86 грн., знак аварійної зупинки транспортного засобу зі світловідбиваючою поверхнею червоного кольору вартістю 39 грн.; кобуру шкіряну для носіння зброї (поясну), коричневого кольору, розмірами 18 х 14 см, вартістю 208 грн.; матерчатий ремінь (тактичний) поясний, чорного кольору, шириною 55 мм, вартістю 139 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1502 грн.

Крім того, 14.11.2016 року, в період часу з 21 год. 00 хв. по 21 год. 30 хв., в ході проведення санкціонованого обшуку по кримінальному провадженню, яке внесено до ЄРДР за № 0002246 від 01.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за місцем проживання ОСОБА_8 , у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , у приміщенні даного будинку та домогосподарстві виявлено речовину темно-зеленого кольору рослинного походження, яку ОСОБА_9 умисно, незаконно зберігав з метою власного вживання, яку вилучено в ході обшуку. Згідно з висновком експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України № 6/512 від 24.11.2016 року надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, загальною вагою 361 г. Вказана речовина канабіс, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовини і прекурсорів» (таблиця ІІ сп. № 2) віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК Україниза обставин, викладених у обвинувальних актах, визнав повністю та у вчиненому щиро розкаявся.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у дане судове засідання не з`явилися.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю.

Оскільки прокурор та обвинувачений не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальних актах, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про його особу.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним у обвинувальному акті, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 щодо епізоду викрадання 15.11.2017 року майна від потерпілого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 щодо епізоду замаху на викрадання 15.11.2017 року майна від потерпілого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 щодо епізоду викрадання 03.04.2018 року майна від потерпілого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 щодо епізоду придбання та зберігання 14.11.2016 року наркотичного засобу суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

За кваліфікуючою ознакою повторність суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що він має непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного, який має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку в фтизіатра та психіатра не перебуває, перебуває з 17.02.2017 року під диспансерним наглядом в Закарпатському обласному наркологічному диспансері (розлад психіки та поведінки внаслідок виживання опіоїдів, синдром опіоїдної залежності), раніше судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Враховуючи наведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій, визначених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Крім того, к встановлено судом, вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.05.2018 року (справа № 297/6/18) ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2018 року (справа № 308/10898/17) ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Вказані вироки набрали законної сили.
Як вбачається з матеріалів провадження дані кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, вчинено обвинуваченим ОСОБА_5 14.11.2016 року, 15.11.2017 року та 03.04.2018 року, тобто до постановлення вироків Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.05.2018 року (справа № 297/6/18) та Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2018 року (справа № 308/10898/17).

Частиною 4 ст. 70 КК України передбачено призначення покарання за правилами, зазначеними в частинах 1-3 цієї статті, та вказано, що якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів може визначатися шляхом: 1) поглинення менш суворого покарання більш суворим; 2) часткового складання призначених за окремі злочини покарань; 3) повного їх складання.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

При цьому, суд вважає, що з урахуванням кількості злочинів, що входять до сукупності та заподіяних наслідків, даних про особу обвинуваченого, за наявності обставин , що пом`якшують та обтяжують покарання , при призначенні остаточного покарання обвинуваченому необхідно застосувати принцип часткового складання покарань.

З урахуванням наведених положень, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у загальній сумі 3806,30 грн. покласти на обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 377, 394, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі:

за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України строком на 1 (один) рік;
за ч. 2 ст. 185 КК України строком на 3 (три) роки;
за ч. 1 ст. 309 КК України строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.05.2018 року та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2018 року, і остаточно до відбуття ОСОБА_5 вважати призначеним покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 3806 (три тисячі вісімсот шість) гривень 30 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Речові докази:
один DVD-R диск, на якому знаходяться шість відео-файлів з відеозаписами з камер відеоспостереження, які встановлені на будівлі АДРЕСА_2 ; три відрізки стрічки «скотч» зі слідами папілярних візерунків пальців рук, які були вилучені в ході огляду місця події від 03.04.2018 року, що приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

скляну пляшку з-під горілки торгової марки «MEDOFF» та пластикову пляшку з-під безалкогольного напою «Пепсі», ємкістю 0,5 л, що передано до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити;

матерчатий ремінь та кобуру для носіння зброї; дев`ять кабелів до моніторів; один металевий автомобільний ключ; один матерчатий трос для буксирування транспортних засобів, довжиною шість метрів; знак аварійної зупинки транспортних засобів в пластиковому чохлі; одну жилетку (накидку) рожевого кольору, що передано на зберігання під розписку ОСОБА_7 вважати повернутими за належністю;

гроші у сумі 1500,75 грн. купюрами по 500 грн. кожна (серії ЛЗ 2552262, ВФ 3163987, ВЗ 1303366); металевий предмет (хрестик), виготовлений із металу жовтого кольору; металевий предмет (кулон), виготовлений з металу жовтого кольору; договір про надання ломбардом фінансових послуг № 501-17021679 від 26.12.2017 року; договір про надання ломбардом фінансових послуг № 501-17026958 від 26.12.2017 року; договір про надання ломбардом фінансових послуг № 501-17026487 від 31.12.2017 року; договір про надання ломбардом фінансових послуг № 501-18002475 від 05.02.2018 року; договір про надання ломбардом фінансових послуг № 501-18006367 від 29.03.2018 року; договір про надання ломбардом фінансових послуг № 501-18002688 від 15.02.2018 року; договір про надання фінансового кредиту та застави № від 24.03.2018 року, що повернуто на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_10 вважати повернутими за належністю;

канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, загальною вагою 361,00 г, які передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1