Справа № 1-кп/303/216/19
303/291/19
Номер рядка стат. звіту 59,60, 68
В И Р О К

04 квітня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачеві кримінальне провадження № 0002920 внесене до ЄРДР 20.12.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області Виноградівського району, с. Чорнотисів, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з початковою освітою, не одруженого, який має на утриманні та вихованні чотирьох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч. 1 ст. 382 , ч.2 ст. 345 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3
- захисника адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Обвинувачений, ОСОБА_3 20.12 2018 року, близько 17:25 год., маючи умисел на перешкоджання виконанню ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду у справі № 299/2394/18 від 14.11.2018 року про надання дозволу на затримання та доставку до суду для розгляду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перебуваючи у малому коридорі плацкартного вагону № 10 пасажирського потягу № 107Л, сполученням Одеса-Ужгород, на під`їзді до залізничної станції Мукачево, у районі залізничного переїзду по вул. І. Франка в м. Мукачеві Закарпатської області, переконав працівників поліції, а саме: оперуповноваженого СКП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , дільничного офіцера поліції ДОП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , інспектора СРПП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , які згідно наказу № 2440 від 18.12.2018 року ГУНП в Закарпатській області, здійснювали виконання ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду у справі № 299/2394/18 від 14.11.2018 року про надання дозволу на затримання та доставку до суду для розгляду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою гр. ОСОБА_3 , шляхом конвоювання ОСОБА_3 з м. Дніпро, де останнього було затримано 19.12.2018 року працівниками СКЧ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, до Виноградівського районного суду, у винекненні у нього гострої необхідності справити природні потреби. Після супроводження його старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 до вбиральні, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою уникнення участі у судовому засіданні, зачинився у вбиральному приміщенні вагону та покинув його через відчинене вікно, вистрибнувши з потягу, який зменшив хід перед залізничною станцією Мукачево.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст. 382 КК України, умисне перешкоджання виконанню ухвали суду, що набрала законної сили.
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчининенні кримінальнго правопорушення (злочин), передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, - тобто умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за наступних обставин: « ОСОБА_3 20.12 2018 року, близько 17:25 год., перебуваючи у малому коридорі плацкартного вагону № 10 пасажирського потягу № 107Л, сполученням Одеса-Ужгород, на під`їзді до залізничної станції Мукачево, у районі залізничного переїзду по вул. І. Франка в м. Мукачеві Закарпатської області, достовірно знаючи, що оперуповноважений СКП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу і виконує службове завдання щодо його конвоювання з м. Дніпро, де останнього було затримано 19.12.2018 року працівниками СКЧ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, до Виноградівського районного суду, з метою перешкодити виконанню ухвали слідчого судді у справі № 299/2394/18 від 14.11.2018 року про надання дозволу на затримання та доставку до суду для розгляду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою гр. ОСОБА_3 шляхом втечі та заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю працівника поліції, а саме: старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 , після зняття з його рук спеціального засобу кайданки, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, розуміючи, що перебуває у приміщенні обмеженого розміру, яке містить металеві елементи небезпечні для здоров`я, умисно відштовхнув працівника поліції, оперуповноваженого СКП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , у напрямку металевого баку для сміття, який від поштовху не втримався на ногах та падаючи вдарився тім`яною частиною голови об вказаний металевий бак для сміття, та згідно висновку судово-медичного експерта отримав тілесні ушкодження, у вигляді забійної рани м`яких тканин волосистої частини голови в тім`яно-потиличній ділянці від центру вправо, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний термін розладу здоров`я.»
Обвинувачений, ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальногго правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, визнав повністю та показав, що дійсно, м. Дніпро його було затримано 19.12.2018 року працівниками поліції Чечелівського ВП в Дніпропетровській області та передано працівникам поліції Закарпатської області, які приїхали за ним, що конвоювати його до Виноградівського районного суду Закарпатської області, чому саме на той час він не знав, бо йому ніхто про причини не повідомив. Він разом з трьома поліцейськими, які були одягнуті у цивільне поїхали на залізничний вокзал, де він за власні грошові кошти купив для всіх них прдукти харчування на дороку та спиртні напої. Після чого вони всі четверо сіли у вагон плацкртного поїзду. Під час конвоювання він не був у кайданках, вільно пересувався у супроводі працівників поліції та користувався сворїм мобільним телефоном. Коли підїжджали до м. Мукачево він зателефонував знайомому, щоб дізнатися чому його везуть в суд м. Виноградів. Той. Йому повідомив, що то у зв`язку з тим, що чоловік якого він недавно поби помер. Почувши таке, в нього виник умисел втекти від конвоїрів, оскільки має чотирьох малолітніх дітей і не хотів сидіти у тьюрмі. Після чого, переконав поліцейських у винекненні у нього гострої необхідності справити природні потреби. Після чого, ОСОБА_7 супроводив його до вбиральні вкінці вагону. Він зайшовши у вбиральню зачинив за собою двері та вискочив через незачинене вікно вбиральної кімнати, коли поїзд упівільнив хід біля станції Мукачево. Штовхати ОСОБА_7 чи будь кого іншого у нього не було потреби, бо він не був у кайданках і вільно заходив у вбиральню. Просить суворо його не карати, бо має на утриманні та вихованні малолітніх дітей, усвідомлює та визнає що мав намір перешкодити його доставці до суду.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 в частині інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочині), передбаченому ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, своєї вини не визнав та показав, що йому не відомо за яких обставин поліцейський ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження. Він особисто до цього непричетний, бо жодного умислу чи причин спричиняти поліцейському ОСОБА_7 будь яких тілесних ушкоджень у нього не було, бо він до нього добре відносився, кайданки до нього не застосовував.
Потерпілий, оперуповноважений СКП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що він у складі групи: дільничного офіцера поліції ДОП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , інспектора СРПП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , згідно наказу № 2440 від 18.12.2018 року ГУНП в Закарпатській області, здійснювали виконання ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду у справі № 299/2394/18 від 14.11.2018 року про надання дозволу на затримання та доставку до суду для розгляду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою гр. ОСОБА_3 .. Прибувши у м. Дніпро, де останнього було затримано 19.12.2018 року працівниками СКЧ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, їм передали ОСОБА_3 і вони застосувавши до нього спецзасіб кайданки доставили його на залізничний вокзал. По приїзду на вокзал пішли купити продуктів на дорогу. Він з коллегами купляв продукти і варга для себе також купляв прдукти будучи при цьому у кайданках. Після чого, пішли на перрон та сіли у потяг. Іхали у плацкартному вагоні. ОСОБА_3 ночував на боковому верхньому місці. Приймав їжу будучи пристебнутим до деталей вагону. Прибувши до м. Львів, де робили пересадку при цьому ОСОБА_3 весь час перебував у кайданках. На пероні поїли та сіли у поїзд Одесе-Ужгород. Іхали у плацкартному вагоні, ОСОБА_3 на боковому верхньому місці. Догорою він просив мобільний щоб написати СМС та подивитися фото дітей, однак нікому не телефонував. Коли вже підїжджали до станції Мукачево, ОСОБА_3 попросився до вбиральні, він його супроводив. ОСОБА_10 йшов попереду, а він позаду нього. Кайданки були пристебнуті. Зайшовши в тамбір він відкрив двері до вбиральні та нагнувся до ОСОБА_3 щоб відстебнути кайданки. ОСОБА_3 ставши у дверях у цей момент силою відштовхнув його у праве плече, від чого він втратив рівновагу похитнувся та падаючи назад вдарився потилечною частиною голови об щось у тамбурі, отримавши легкі тілесні ушкодження. А ОСОБА_3 скориставшись ситуацією закрив двері вбиральні зсередини та вискочив у вікно потягу, який у цей час уповільнив рух. На запитання учасників процессу та суду потерпілий відповів, що алкогольні напої вони не купляли і не вживали під час конвоювання ОСОБА_3 з м. Дніпро до Закарпатської області, ОСОБА_3 весь час знаходився пристебнутим кайданками до одного з конвоїрів, або до частин вагону. Під час передачі їм затриманого ОСОБА_3 у кабіненті працівників поліції м. Дніпра був присутній ОСОБА_3 , працівник того відділення поліції та вони троє конвоїри. Захисника в затриманого не було. Твердження обвинуваченого, що він купляв продукти зхарчування для всіх та спиртне за власні грошові кошти та що знаходився без кайданок під час конвоювання, не відповідає дійсності.
Свідок - інспектор СРПП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_9 показав, що він у складі групи: оперуповноваженого СКП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , інспектора СРПП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, згідно наказу № 2440 від 18.12.2018 року ГУНП в Закарпатській області, здійснювали виконання ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду у справі № 299/2394/18 від 14.11.2018 року про надання дозволу на затримання та доставку до суду для розгляду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою гр. ОСОБА_3 .. Прибувши у м. Дніпро, де останнього було затримано 19.12.2018 року працівниками СКЧ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, їм передали ОСОБА_3 у присутності захисника жінки прізвище не пам`ятає. Після чого, вони застосувавши до нього спецзасіб кайданки доставили його на залізничний вокзал. По приїзду на вокзал пішли купити продуктів на дорогу. Він з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 стояли на пероні, а ОСОБА_8 зайшов у магазин купити продуктів на дорогу. Продуктів купили і для ОСОБА_3 всі за свої гроші. Після чого, пішли на перон та сіли у потяг. Іхали у плацкартному вагоні. ОСОБА_3 ночував на боковому верхньому місці. Приймав їжу будучи пристебнутим до деталей вагону. Прибувши до м. Львів, де робили пересадку при цьому ОСОБА_3 весь час перебував у кайданках. На пероні поїли та сіли у поїзд Одесе-Ужгород. Іхали у плацкартному вагоні, ОСОБА_3 на боковому верхньому місці. Догорою він не бачив щоб ОСОБА_3 користувався мобільним.. Коли вже підїжджали до станції Мукачево, ОСОБА_3 попросився до вбиральні, а ОСОБА_7 його супроводив. ОСОБА_10 йшов попереду, а той позаду нього. Чи був ОСОБА_3 в цей час у кайданках йому з свого місця не було видно, як і не було видно самої події та обставин втечі ОСОБА_3 та отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Бачив, як ОСОБА_11 йому махнув та дав знак, що ОСОБА_10 втік стрибнувши з вікна потягу. У цей момент від побачив у вікно, як ОСОБА_10 біжить, а потяг рухається. На запитання учасників процессу та суду свідок відповів, що алкогольні напої вони не купляли і не вживали під час конвоювання ОСОБА_3 з м. Дніпро до Закарпатської області, ОСОБА_3 весь час знаходився пристебнутим кайданками до одного з конвоїрів, або до частин вагону. Під час передачі їм затриманого ОСОБА_3 у кабіненті працівників поліції м. Дніпра був присутній ОСОБА_3 , його захисник жінка, працівник того відділення поліції та вони троє конвоїри.
Свідок, дільничний офіцер поліції ДОП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 показав, що що він у складі групи: оперуповноваженого СКП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 та інспектора СРПП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , згідно наказу № 2440 від 18.12.2018 року ГУНП в Закарпатській області, здійснювали виконання ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду у справі № 299/2394/18 від 14.11.2018 року про надання дозволу на затримання та доставку до суду для розгляду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою гр. ОСОБА_3 .. Прибувши у м. Дніпро, де останнього було затримано 19.12.2018 року працівниками СКЧ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, їм передали ОСОБА_3 у присутності захисника жінки прізвище не пам`ятає. Після чого, вони застосувавши до нього спецзасіб кайданки доставили його на залізничний вокзал. По приїзду на вокзал пішли купити продуктів на дорогу. Він з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 стояли на пероні, а ОСОБА_9 зайшов у магазин купити продуктів на дорогу. Продуктів купили і для ОСОБА_3 всі за свої гроші. Після чого, пішли на перон та сіли у потяг. Іхали у плацкартному вагоні. ОСОБА_3 ночував на боковому верхньому місці. Приймав їжу будучи пристебнутим до деталей вагону. Прибувши до м. Львів, де робили пересадку при цьому ОСОБА_3 весь час перебував у кайданках. На пероні поїли та сіли у поїзд Одесе-Ужгород. Іхали у плацкартному вагоні, ОСОБА_3 на боковому верхньому місці. Догорою він не бачив щоб ОСОБА_3 користувався мобільним.. Коли вже підїжджали до станції Мукачево, ОСОБА_3 попросився до вбиральні, ОСОБА_7 його супроводив, а він йшов за ОСОБА_7 .. ОСОБА_10 йшов попереду. Точно не пам`ятає чи був ОСОБА_3 в цей час у кайданках. Він бавив, як ОСОБА_3 відштовхнув ОСОБА_7 .. Внаслідок чого, ОСОБА_12 падаючи вдарився задньою частиною голови об щось. Після чого, різко піднявся і вони почали наздоганяти ОСОБА_13 , який вистребнувши з вікна вбиральної кімнати потягу який повільно рухався та втікав. На запитання учасників процессу та суду свідок відповів, що алкогольні напої вони не купляли і не вживали під час конвоювання ОСОБА_3 з м. Дніпро до Закарпатської області, ОСОБА_3 весь час знаходився пристебнутим кайданками до одного з конвоїрів, або до частин вагону. Під час передачі їм затриманого ОСОБА_3 у кабіненті працівників поліції м. Дніпра був присутній ОСОБА_3 , його захисник жінка, працівник того відділення поліції та вони троє конвоїри. У його присутності жодних процесуальних документів не складалося і не оголошувалося затриманому.
Обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушен (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 382 та ч.2 ст. 345 КК України грунтується на письмових доказах, наданих стороною обвинувачення, а саме:
Наказ ГУНП в Закарпатській області від 18.12.2018 року м. Ужгород «Про відрядження співробітників ГУНП в Закарпатській області у м. Дніпро», згідно якого, оперуповноважений СКП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , дільничний офіцер поліції ДОП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, молодший лейтенант поліції ОСОБА_8 та інспектор СРПП Виноградівського, Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , здійснювали виконання ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду у справі № 299/2394/18 від 14.11.2018 року про надання дозволу на затримання та доставку до суду для розгляду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою гр. ОСОБА_3 , шляхом конвоювання ОСОБА_3 з м. Дніпро.
Копії проїзних документів від 20.12.2018 року на всіх трьох співробітників ГУНП в Закарпатській області.
Акти огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 20.12.2018 року на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно яких освідувані особи не перебували у стані алкогольного сп`яніння.
Протокол огляду місця події від20.12.2018 року з доданими до нього ілюстративними таблицями, згідно якого у присутності понятих за участю спеціаліста із застосуванням фотоаппарату «Canon» було проведено огляд примішення вбиральної кімнати (туалету) плацкартного вагону № 10 пасажирського потягу № 107Л, сполученням Одеса-Ужгород. У протоколі зазначено, що прохід до приміщення туалету здійснюється вільно через коридор вагону до тамбура. Двері цілі не ушкоджені, двері відчинили за допомогою дверної ручки. Протокол підписано понятими без зауважень. З ілюстративних таблиць вбачається прохід через вагон потягу, двері в приміщення туалету, розташування предметів у приміщенні туалету та вікно в туалеті., яке на час огляду знаходиться у відчиненому стані. До протоколу додана стандартна схема-план плацкартного вагону на якій шариковою ручкою дописано контейнер для сміття та позначено місце розташування у вагоні конвойованого та конвою.
Ухвала слідчого судді Виноградівського районного суду у справі № 299/2394/18 від 14.11.2018 року про надання дозволу на затримання та доставку до суду для розгляду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою гр. ОСОБА_3 .
Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.12.2018 року, згідно якої 19.12.2018 року, 11:00 год., поблизу будинку № 42 пр. Сергія Нігояна у м. Дніпро, співробітниками СКП Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області в порядку ч.4 ст.208 КПК України, був затриманий ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду від 14.11.2018 року. Вказаний протокол вручений ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_14 , без заначення дати і часу вручення.
Висновок судово-медичного експерта № 1 від 11.01.2019 року, згідно якого у гр. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин волосистої частини голови в тім`яно-потиличній ділянці від центру вправо, яка на момент судово-медичного обстеження представлена у вигляді рубця. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, по ударному механізмі спричинення, тобто при нанесенні одного удару чи одноразовому ударянні у виступаючі поверхні приміщення внаслідок поштовху сторонньої особи. По давності виникнення, вкладаються в строк на який вказує ОСОБА_7 та у строк зазначений в ухвалі про призначення судово-иедичної експертизи, а саме 20.12.2018 р.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.382 КК України, як умисне перешкоджання виконанню ухвали суду, що набрала законної сили, а вина його доведена і ним повністю визнана.
Перш за все, кримінальне правопорушення (злочин), передбачене статтею 382 КК України «Невиконання судового рішення», - є злочином із преюдицією, під яким розуміють таке посягання, кримінальна відповідальність за які настає за умови попереднього притягнення цієї ж особи до юридичної відповідальності іншого виду.
Конституція України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
За частиною 1 ст. 382 КК склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.
Перешкоджання виконанню судового акта це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання.
Предметом злочину за частинами 1-3 ст. 382 КК України, є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений судом та набрав законної сили.
Об`єктом злочину є порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішень.
Суб`єктом злочину з урахуванням спеціальних вимог відповідною частиною статті до суб`єкту злочину виступає фізична особа, проти якої прийнято та винесено судове рішення та зобов`язано вчинити певні дії або утриматись від таких.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Мотиви злочину можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають.
Об`єктивна сторона злочину полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 будучи особою, проти якої винесено судове рішення, яким зобов`язано вчинити певні дії, посягаючи на порядок діяльності суду, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішення, маючи прямий умисел перешкодити виконанню судового акту - ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду про його затримання та доставку до суду для розгляду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вчинив активні дії, що полягали у втечі з вбиральної кімнати вагону потягу під час його конвоювання уповноваженими співробітниками поліції з м. Дніпро, де він був затриманий співробітниками поліції до Виноградівського районного суду Закарпатської області.
Об`єктивно з`ясувавши обставини та дослідивши під час судового розгляду докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, - не знайшло свого підтвердження з таких підстав:
Так, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні стверджував, що під час конвоювання його з м. Дніпро до Виноградівського районного суду Закарпатської області, співробітниками поліції, які його супроводжували не застосовувались до нього кайданки (спецзасіб), тому він вільно пересувався у їх супроводі, і в нього і не було жодних причин штовхати ОСОБА_12 чи спричиняти йому будь-які тілесні ушкодження. Він вільно зайшов у приміщення туалету, після чого зачинив за собою двері та втік через вікно. Крім того, покази потерпілого ОСОБА_12 та допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 містять суттєві розбіжності та неточності в частині того, яким чином здійснювався супровід ОСОБА_3 із застосуванням спецзасобу кайданки, періоду часу їх застосування. Покази потерпілого та свідків не узгоджуються з встановленими обставинами справи в частині присутності адвоката ОСОБА_3 під час вручення йому процесуальних документів, даних про те, хто з конвоїрів відлучався для купляння продуктів харчування в дорогу. Крім того, з досліджених протоколу огляду місця події та ілюстративних таблиць до нього не вбачається, що в тамбурі вагону потягу, розміщено бак для сміття та його технічні і якісні характеристики, що позбавляє суд прийти беззаперечного висновку, що такий там був розташований. Ні потерпілий, а ні свідки не змогли достеменно описати бак для сміття, об який, згідно з викладеним в обвинувальному акті вдарився потерпілий ОСОБА_15 .. У висновку судово-медичного експерта не відображено обставини справи, за яких ОСОБА_12 міг отримати чи отримав тілесні ушкодження та предмет об який той міг вдаритися.
Обвинувачення за ч.2 ст. 345 КК України грунтується на показах самого потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні показав, що під час того, як він відстебував кайданки з ОСОБА_3 , останній штовхнув його в плече, куди саме не пам`ятає, від чого він трошки похитнувся і нахилився взад, але не впав, ударившись об виступ у вагоні, після чого швидко піднявся і побіг наздоганяти ОСОБА_13 який втікав. Свідок ОСОБА_8 показав, що був поряд з ОСОБА_12 , коли той падаючи вдарився об щось, що саме не бачив. Свідок ОСОБА_16 не бачив за яких обставин ОСОБА_12 отримав легкі тілесні ушкодження. У висновку експерта також зазначено, що тілесне ушкодження вклажається у строк на який вказує сам ОСОБА_15 .
Достовірність показань потерпілого ОСОБА_12 щодо часу, місця, механізму та послідовності отримання ним тілесних ушкоджень, та інші обставини такого, органом досудового слідства належним чином не перевірені, а можливість перевірки таких в судовому засіданні вичерпана.
Стороною обвинувачення, не надано суду жодних доказів, які б підтверджували факт наявності сміттєвого баку та його характеристик.
Висновок експерта щодо тілесних ушкоджень та обставин їх виникнення, виготовлений експертом виходячи з усної інформації по об`єкту травмування та зі слів потерпілого.
Разом з цим, наявність у потерпілого ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень, не дає суду беззеперечних доказів того, що такі є наслідком саме неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_3 .
Враховуючи наведене й те, що твердження потерпілого ОСОБА_12 про те, що тілесні ушкодження він отримав внаслідок ударяння об сміттєвий бак від поштовху обвинуваченого ОСОБА_3 , не знаходять свого об`єктивного підтвердження дослідженими судом доказами, суд приходить до висновку про недоведеність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки факт тілесних ушкоджень у потерпілого має місце, але самі обставини їх отримання потерпілим стороною обвинувачення не доведено. Крім того, сторона обвинувачення вичерпала можливість надати інші докази для усунення сумнівів, які виникли.
Обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях щодо наявності в обвинуваченого ОСОБА_3 умислу на заподіянні працівникові правоохоронного органу ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки такі самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та свідчили б про вину обвинувачено ОСОБА_3 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків
У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).
Такий же принцип закріплений у статті 17 КПК України, відповідно до якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом.
Відповідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ст. 373 ч. 1 п.2 КПК України, коли не доведено що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, суд ухвалює виправдувальний вирок.
Сторона обвинувачення не зуміла, переконливо для суду, всебічно, повно й неупереджено доказати факт (подію) вчиненого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України саме обвинуваченим ОСОБА_3 ..
Всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого, тому в цьому випадку він визнається невинуватим з огляду на принцип презумпції невинуватості в доказовому плані - недоведеність вини означає доведеність невинуватості.
Оцінюючи докази, суд за внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку про недоведеність вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , доказів його вини не було здобуто, а обстяг обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, а тому його слід визнати невинуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та виправдати.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 382 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини справи в їх сукупності, дані про особу винного, керуючись законом.
Так, ОСОБА_3 , раніше не судимий, тимчасово не працює, за місцем проживання характеризується негативно, не одружений, має на вихованні чотирьох неповнолітніх дітей, згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства «середній».
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не знаходить.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 382 КК України із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Арешт на майно не накладався.
Речові докази: ухвала слідчого судді Виноградівського районного суду від 14.11.2018 року, протокол затримання, слід залишити при матеріалах судової справи. Магнітний носій з відеозаписом, про який зазначено в обвинувальному акті, суду не недано.
Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368- 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджененого ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 345 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, - через недоведеність вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у данному кримінальному провадженні не застосувався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1