Провадження № 1-кп/756/1295/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишгород Київської області, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, офіційно працюючого водієм КП «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року до суду надійшов обвинувальний акт, відповідно до якого 22.08.2018 року приблизно о 00 год. 05 хв. за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 15-А, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Вольво 460», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у крайній лівій смузі руху по вул. Богатирській зі сторони вул. Полярної в напрямку м. Вишгорода зі швидкістю приблизно 84-87.7 км/год., чим перевищив максимальну швидкість, зазначену в п. 12.4 ПДР України. Тим самим ОСОБА_6 порушив вимоги пункту 12.9 б) ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину вул. Богатирської поза межами пішохідного переходу з ліва на право відносно руху автомобіля, яким керував ОСОБА_6 .

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні 8 листопада 2018 року потерпілий ОСОБА_4 пред`явив цивільний позов, який було прийнято судом до розгляду разом із обвинувальним актом прокурора, в якому просить стягнути з ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Цивільний позов обґрунтовано тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому було заподіяно числені тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітини, переломи 1-8 ребер справа, 3-8 ребер по навколовертебральній лінії зі зміщенням уламків, яка супроводжувалась розвитком підшкірної емфіземи справа, крововиливами у тканину правої легені та правобічним гемотораксом; закрита травма правого плеча: перелом діалізу правої плечової кістки в середній третині, лінійної форми садна по задній поверхні правого ліктьового суглобу, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. З місця ДТП ОСОБА_4 було госпіталізовано і протягом тривалого часу він перебував у лікарні на стаціонарному лікуванні, переніс оперативне втручання, що підтверджується медичною документацією та висновком судово-медичної експертизи, наявної в матеріалах кримінальної справи. За підрахунками збережених фіскальних чеків, на придбання ліків та інших медичних препаратів потерпілим витрачено 22 690 грн 86 коп. Таким чином, перебуваючи тривалий час на стаціонарному лікуванні та перенісши оперативне втручання, потерпілий був позбавлений можливості вести звичне життя, займатись особистими справами, ходити на роботу та заробляти на життя. Крім того, потерпілого було звільнено з роботи, оскільки він тривалий час перебував на лікуванні. Після ДТП та завдання тілесних ушкоджень стан здоров`я потерпілого значно погіршився, оскільки його постійно турбують головні болі, болять кістки в місцях переломів, у зв`язку з чим він не може повноцінно спати вночі. Крім того, у зв`язку з порушенням ОСОБА_6 правил дорожнього руху та заподіяння йому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, він та його родичі пережили значний стрес та нервове потрясіння, оскільки змушені були перейматись за життя та здоров`я потерпілого, займатись тривалим лікуванням потерпілого, на що змушені були відшукувати значні кошти. Враховуючи принципи справедливості та розумності, потерпілий оцінює завдану йому моральну шкоду у 50 000 грн.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав, а також частково визнав заявлений потерпілим цивільний позов. Зокрема, показав суду, що 21 серпня 2018 року приблизно о 00 год. 05 хв., рухаючись на автомобілі у крайній лівій смузі руху по вул. Богатирській у м.Києві в напрямку м.Вишгорода зі швидкістю 84-87 км/годину, він раптово для себе помітив пішохода, який почав перетинати дорогу зліва направо відносно руху машини поза межами пішохідного переходу, внаслідок чого одразу ж взяв вправо. Пішохід у той самий момент також почав рух праворуч відносно руху автомобіля, внаслідок чого він збив пішохода. Одразу ж після цього він вийшов з машини, вийшов з аптечкою з автомобіля та викликав швидку допомогу. Першу медичну допомогу потерпілому надали свідки, оскільки він ( ОСОБА_6 ) перебував у шоковому стані. Очевидно, свідки також викликали поліцію, оскільки разом із машиною швидкої медичної допомоги також прибула поліція. Після цього потерпілого госпіталізували, а в нього взяли аналіз крові на вміст алкоголю, відібрали пояснення та відпустили. Після ДТП особисто він не просив вибачення у потерпілого, але під час лікування останнього в лікарні спрямував до нього свого адвоката для узгодження питання відшкодування завданої шкоди; був згоден на відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн, але домовитись щодо цього не вдалось. Пояснив також, що на час ДТП працював неофіційно монтажником, а після ДТП влаштувався водієм в КП «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради, де й працює на даний час. У судовому засіданні обвинувачений вибачився перед потерпілим та пояснив, що розкаюється у вчиненому.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі, щодо викладених в обвинувальному акті обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Водночас суд ухвалив допитати потерпілого в межах розгляду цивільного позову, із дослідженням доданих до цивільного позову доказів.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що вночі 21 серпня 2018 року переходив дорогу по вул. Богатирська у м.Києві поза межами пішохідного переходу, оскільки рідко бував в цьому районі і не знав, де знаходиться найближчий пішохідний перехід. Переконавшись, що автомобілі перебувають досить далеко від нього він почав перетин дороги, але його раптово збила машина. Після удару він пам`ятає події фрагментарно. Після ДТП його відвезли до лікарні, де зробили операцію, після чого довгий час лікували легені і зламані ребра, а потім зробили ще одну операцію із встановлення титанової пластини в руку. На стаціонарному лікуванні він перебував 25 днів. Водночас потерпілий визнав, що на час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. Після ДТП їх офіс у складі 4 працівників вже не був потрібен дирекції компанії, тому 31 жовтня 2018 року його та всіх інших працівників офісу звільнили з роботи за згодою сторін. Після ДТП обвинувачений жодної допомоги не надав. Водночас до нього в лікарню дійсно приходила адвокат обвинуваченого, пропонувала 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та допомогти у відшкодування майнової шкоди. Від дня ДТП і по цей час він відчуває дискомфорт, оскільки його болять ребра і він не повністю відновився від оперативних втручань. Крім того, невдовзі йому потрібна буде ще одна операція для видалення пластини з руки.

З огляду на викладене, суд вважає, що винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, доведена.

За встановлених обставин, дії ОСОБА_6 повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, а саме п.п. 12.4 та 12.9б ПДР України, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні ОСОБА_6 міри покарання судом враховуються матеріали, що характеризують особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, офіційно працевлаштований.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати покарання ОСОБА_6 у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Водночас суд не вбачає підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи те, що обвинувачений офіційно працює водієм у КП «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради із заробітною платою 4 958 грн 27 коп. на місяць, що є його основним джерелом доходів.

У судовому засіданні потерпілий та його представник також просили задовольнити цивільний позов у повному обсязі, посилаючись на доведеність всіх обставин справи, а обвинувачений та його захисник просили задовольнити позов частково, а саме в розмірі 10 000 грн.

Надаючи оцінку доводам цивільного позову потерпілого, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд враховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги доведеність підстав та розміру заявленого цивільного позову.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є у тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За результатами судового слідства встановлено, що ОСОБА_6 своїми діями, вчиненими під час використання на відповідній правовій підставі джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу автомобіля «Вольво 460», д.н.з. НОМЕР_1 , заподіяв шкоду потерпілому ОСОБА_4 у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Суд, враховуючи ступінь тяжкості моральних страждань позивача, приходить до висновку, що позивачу дійсно було завдано моральну шкоду, що виразилась у фізичних, душевних стражданнях та порушенні звичайного режиму її життя, однак вважає, що розмір шкоди визначений позивачем в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень є завищеним.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд керується вимогами справедливості, розумності, а також зважає на те, що до ДТП призвела в тому числі й недбалість потерпілого, який переходив дорогу у невстановленому для цього місці, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зменшити заявлений цивільним позивачем розмір моральної шкоди з 50 000 грн до 30 000 грн, оскільки саме такий розмір, на думку суду, буде розумним та достатнім для відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди.

При ухваленні вироку суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 1 796 грн 90 коп. та 1573 грн.

Питання про речові докази суд не вирішує, оскільки прокурором не надано відповідних доказів і клопотань щодо цього заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 100, 127, 128, 349, 370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального павопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави витрати за проведення авто-технічної експертизи в розмірі 1 573 (однієї тисячи п`ятсот сімдесят три) гривень та витрати за проведення судово-медичної експертизи в розмірі 1 796 (однієї тисячи сімсот дев`яносто шість) гривень 90 коп.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1