Справа № 457/866/18
провадження №1-кп/457/144/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Трускавці кримінальне провадження № 457/866/18 (провадження1-кп/457/144/18) про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364 від 29.08.2018 року та внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399 від 20.09.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє 05.05.2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст.186 , ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 06.06.2016 року Кам`янко-Бузьким районним судом Львівської області за ч.2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, 26.02.2016 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01.06.2017 року в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України визначено остаточну міру покарання, з урахуванням вищевказаних вироків, у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого, востаннє 25.11.2011 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст.187, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, 15.08.2014 року умовно-достроково звільнений з Дрогобицької виправної колонії Львівської області №40 з невідбутим терміном покарання 1 рік 4 місяця 6 днів;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, українця, громадянин України, із середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого, востаннє 25.07.2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисників обвинувачених ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 28.08.2018 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Стефаника в м. Трускавці Львівської області неподалік будинку №4, маючи умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 під приводом попросити 5 гривень. В той час ОСОБА_4 наніс один удар кулаком в ділянку потиличної частини голови потерпілого, внаслідок чого останній присів. Після цього ОСОБА_4 керуючись єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, спільно з ОСОБА_5 , шляхом ривка зірвали з плеча потерпілого чоловічу сумку в якій знаходились : грошові кошти в сумі 716 гривень, мобільний телефон марки «SUMSUNG C 3010» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 500 гривень, із вставленою сім - карткою «Київстар» вартістю 35 гривень, розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору вартістю 65 гривень, три ключі кожен вартістю 25 гривень, кнопка від домофона вартістю 35 гривень, носовик вартістю 15 гривень, гребінець вартістю 20 гривень, крем для рук вартістю 40 гривень, пенсійне посвідчення на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , окуляри для читання вартістю 350 гривень, а ОСОБА_3 в той час тримав за руки потерпілого не даючи йому змоги чинити опір. Викравши майно потерпілого, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 втекли з місця події.

Всього ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 1851 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив викрадення чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Також судом визнано доведеним, що 28.08.2018 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , знаходячись на АДРЕСА_5 , маючи умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс один удар кулаком в ділянку потиличної частини голови потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок чого останній присів. Після цього ОСОБА_4 керуючись єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, спільно з ОСОБА_5 , шляхом ривка зірвав з плеча потерпілого чоловічу сумку в якій знаходились: грошові кошти в сумі 716 гривень, мобільний телефон марки «SUMSUNG C 3010» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 500 гривень, із вставленою сім - карткою «Київстар» вартістю 35 гривень, розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору вартістю 65 гривень, три ключі кожен вартістю 25 гривень, кнопка від домофона вартістю 35 гривень, носовик вартістю 15 гривень, гребінець вартістю 20 гривень, крем для рук вартістю 40 гривень, пенсійне посвідчення на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , окуляри для читання вартістю 350 гривень, а ОСОБА_3 в той час тримав за руки потерпілого не даючи йому змоги чинити опір. Викравши майно потерпілого, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_5 втекли з місця події.

Всього ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повторно відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 1851 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив викрадення чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Також судом визнано доведеним, що 28.08.2018 приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , знаходячись на АДРЕСА_5 , маючи умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, після того як ОСОБА_4 наніс один удар кулаком в ділянку потиличної частини голови потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок чого останній присів, ОСОБА_5 , керуючись єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, спільно із ОСОБА_4 , шляхом ривка зірвав з плеча потерпілого чоловічу сумку в якій знаходились: грошові кошти в сумі 716 гривень, мобільний телефон марки «SUMSUNG C 3010» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 500 гривень, із вставленою сім - карткою «Київстар» вартістю 35 гривень, розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору вартістю 65 гривень, три ключі кожен вартістю 25 гривень, кнопка від домофона вартістю 35 гривень, носовик вартістю 15 гривень, гребінець вартістю 20 гривень, крем для рук вартістю 40 гривень, пенсійне посвідчення на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , окуляри для читання вартістю 350 гривень, а ОСОБА_3 в той час тримав за руки потерпілого не даючи йому змоги чинити опір. Викравши майно потерпілого, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 втекли з місця події.

Всього ОСОБА_5 разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повторно відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 1851 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив викрадення чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, пояснивши, що 28.08.2018 року вони приїхали з ОСОБА_11 до м. Трускавця погуляти. Пізніше він позвонив до ОСОБА_12 , щоб він теж приїхав в м. Трускавець, відмітити день його звільнення з місць позбавлення волі. Йшовши тільки з ОСОБА_4 по вул.. Стефаника в м. Трускавці вони побачили потерпілого, який був в нетверезому стані. Він підбіг до потерпілого ОСОБА_7 і попросив у нього 5 грн., на що потерпілий йому відмовив. Тоді він другий раз попросив в потерпілого 5 грн., однак він знову йому відмовив, але схопився руками за свою сумку. Він зрозумів, що у нього є гроші. Після цього він вирвав у потерпілого з рук сумку і вони втекли з ОСОБА_13 . Гроші йому були потрібні на маршрутку додому.

Крім того, пояснив, що вчиняв грабіж він з ОСОБА_14 , а ОСОБА_5 з ними не було, хоча на досудовому слідстві працівникам поліції він говорив, що ОСОБА_15 з ними був та вирвав сумку в потерпілого, але це його заставили так говорити працівники поліції.

-В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково в частині того, що він вчинив злочин разом з ОСОБА_3 , пояснивши, що 28.08.2018 року він разом з ОСОБА_16 приїхав в м. Трускавець електричкою. Вони пішли гуляти. На вул.Стефаника в м. Трускавці ОСОБА_3 підійшов до потерпілого та попросив у нього 5 грн., але він йому відмовив. Він другий раз попросив потерпілого 5 грн., однак він йому знову відмовив. Тоді він разом з ОСОБА_16 намагались вирвали сумку в потерпілого, але сумку вирвав ОСОБА_3 і вони побігли в сторону вокзалу. ОСОБА_16 забрав собі телефон , а він взяв тільки 250 грн. Розділивши гроші між собою вони пішли погуляти. Пізніше вони зустріли ОСОБА_12 і всі троє разом пішли в центр. Згодом вони повернулись на місце злочину і їх затримали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснивши, що 28.08.2018 року йому зателефонував ОСОБА_16 і сказав, щоб він приїхав до нього в Трускавець відмітити день його звільнення. Він приїхав до них в м. Трускавець на таксі о 20.20 год. На вокзалі його чекав ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Коли вони зустрілись, ОСОБА_17 і ОСОБА_19 випили горілку, а він пив лише пиво. Їхня зустріч тривала 10-15 хв. Пізніше вони троє пішли в сторону санаторію «Бескид», щоб на таксі повернутися додому в м. Дрогобич, однак по дорозі їх забрали працівники поліції.

Незважаючи на визнання частково своєї вини обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 й невизнання свої вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення їхня вина доводиться наступними доказами, які безпосередньо досліджені у судових засіданнях.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 28.08.2018 року біля 21.00 год. йому повернули борг біля магазину «Колібріс» і він йшов додому. На вул. Стефаника до нього підбіг ОСОБА_3 і сказав, щоб він дав йому п`ять грн. Він йому відповів, що немає, однак ОСОБА_3 знову почав просити 5 грн. На що він знову йому відмовив. Тоді підбіг ОСОБА_19 і легко вдарив його долонею в потиличну частину голови, на що він присів. Після цього підбіг третій хлопець із заду почав виривати у нього сумку (барсетку). Йому допомагав виривати сумку ОСОБА_19 , а ОСОБА_17 в цей час тримав його за руки. Третього ОСОБА_5 він в лице не бачив, але впізнав його по стрижці та статурі. Пізніше він пішов у відділ поліції та написав заяву. Згодом йому позвонили працівниики поліції, з якими він поїхав на місце злочину та поліція вилучила в обвинувачених його речі. На даний час йому шкода не відшкодована.

Крім цього, вина обвинувачених у вчиненому кримінальному правопорушенні доводиться письмовими доказами, безпосередньо дослідженими в судових засіданнях, а саме:

1.Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від 29.08.2018 року, згідно якого від потерпілого ОСОБА_7 було прийнято усну заяву про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме, що 28.08.2018 року близько 21.00 год. троє невідомих осіб відкрито викрали його майно.

2.Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.08.2018 року, а саме працівниками поліції було затримано ОСОБА_20 , який знаходився неподалік місця вчинення кримінально правопорушення і при обшуку якого було виявлено та вилучено грошові кошти, мобільний телефон марки «Samsung» C3010, ніж та інші речі..

3.Постановою про визнання речових доказів слідчого СВ Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_21 від 29.08.2018 року, згідно якої грошові кошти в сумі 252 грн., мобільний телефон марки «SUMSUNG C 3010» ІМЕІ НОМЕР_1 , ніж та викрутку вилучених в ОСОБА_22 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

4.Ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 31.08.2018 року накладено арешт на майно, вилучене 29 серпня 2018 року під час обшуку ОСОБА_3 , а саме грошові кошти в сумі 252 гривні - банкнотами; 17 грн. 40 коп. - копійками; мобільний телефон марки «SUMSUNG C 3010» з імей: НОМЕР_1 ; розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору, з обламаним кінцем леза ножа; викрутку салатового кольору.

5.Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.08.2018 року, а саме працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 , який знаходився неподалік місця вчинення кримінально правопорушення і при обшуку якого було виявлено та вилучено грошові кошти та речі.

6.Постановою про визнання речових доказів слідчого СВ Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_21 від 29.08.2018 року, згідно якої грошові кошти в сумі 330 грн., мобільний телефон марки Samsung C140 ІМЕІ НОМЕР_2 , стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», мобільний телефон марки Нокія 150 ІМЕІ НОМЕР_2 вилучених в ОСОБА_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

7.Ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 31.08.2018 року накладено арешт на майно, вилучене 29 серпня 2018 року під час обшуку ОСОБА_4 , а саме грошові кошти в сумі 330 грн., мобільний телефон марки Samsung C140 ІМЕІ НОМЕР_2 , стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», мобільний телефон марки Нокія 150 ІМЕІ НОМЕР_2 .

8.Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.08.2018 року з фототаблицею, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав розкладний ніж, який був у нього викрадений 28.08.2018 року близько 21.00 год.

9.Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.08.2018 року з фототаблицею, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав мобільний телефон марки «SUMSUNG C 3010», який був у нього викрадений 28.08.2018 року близько 21.00 год.

10.Довідкою про вартість майна за № 283 від 30.08.2018 року, згідно якої вартість викраденого майна в потерпілого ОСОБА_7 становить 1435 грн.

11.Протоколом проведення слідчого експеременту від 30.08.2018 року, згідно якого перебуваючи на місці вчинення злочину ОСОБА_3 пояснив, що у вечірній період часу він зі своїм другом ОСОБА_4 підійшов до невідомого чоловіка старшого віку і попросив у нього 5 грн. Втой час підбіг ОСОБА_5 та виравав сумку в потерпілого і вони втрьох побігли в напрямку залізничного вокзалу. Добігши до вокзалу вони повернули на право та зупинились. ОСОБА_5 вийняв з сумки речі та цінності і викинув їх за огорожу. Даний слідчий експеремент було зафіксовано на відеозйомку.

12.Протоколом проведення слідчого експеременту від 14.09.2018 року з фототаблицею, згідно якого перебуваючи на місці вчинення злочину ОСОБА_7 розповів, як невідомі особи вчинили відносно нього злочин, а саме 28.08.2018 року близько 21.00 год. до нього з правої сторони підійшов невідомий та попросив 5 грн., однак він відповів що немає. Тоді з-заді його вдарив по голові інший невідомий. В той час підбіг третій невідомий, який обома руками потягнув за барсетку, при цьому йому допомагав інший, а хлопець який просив в нього гроші тримав його за руки.

13.Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_3 .

14.Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 .

В судовому засіданні судом проводився перегляд відеофайла слідчого експеременту за участю ОСОБА_3 , який під час слідчого експерименту чітко вказав що їх було троє та третім був ОСОБА_23 .

Аналізуючи покази обвинувачених, які були надані ними в судовому засіданні, то на думку суду, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 давали їх для уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , оскільки вони є непослідовними, мають розбіжності з показами, які ними давались на досудовому слідстві та розходяться з показами обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема ОСОБА_4 повідомив, що коли приїхали у м. Трускавець, то біля вокзалу купили одне пиво і випили на трьох; у викраденій сумочці було близько 700 гривень, які вони поділили порівну з Скутельником «по 200 з чимось гривень».
Крім цього, суд критично оцінює покази самого ОСОБА_5 , які на думку суду надані ним з метою уникнення від кримінальної відповідальності, є непослідовними, зокрема щодо часу приїзду ним в м. Трускавець, спочатку він повідомив, що приїхав в м. Трускавець на таксі о 20.20 год. і весь час після його приїзду з ним перебували ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , хоча в подальшому повідомив, що о 20.20 год. він лише виїзджав із дому з м. Дрогобича, беручи до уваги, що злочин було вчинено близько 21.00 год.

Натомість покази потерпілого ОСОБА_7 є послідовними як на досудовому слідстві так і в ході судового розгляду, а тому заслуговують на увагу.

При призначенні покарання обвинуваченим, суд керується вимогами частини 2 статті 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

Аналізуючи безпосередньо досліджені докази в судовому засіданні на їх належність та допустимість, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України. Його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив грабіж поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини, доведеність його вини і така кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, законодавцем віднесено до тяжких злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Обставини, які пом`якшують покарання чи обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, шкода потерпілому не відшкодована, будучи неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, знову вчинив злочин, тому суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України та вважає за необхідне обрати міру покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Аналізуючи безпосередньо досліджені докази в судовому засіданні на їх належність та допустимість, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України. Його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив грабіж поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини, доведеність його вини і така кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, законодавцем віднесено до тяжких злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Обставини, які пом`якшують покарання чи обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, по місцю відбуття покарання характеризується позитивно, однак шкода потерпілому не відшкодована, будучи неодноразово судимим на шлях виправлення не став, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України та вважає за необхідне обрати міру покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2018 року.

Аналізуючи безпосередньо досліджені докази в судовому засіданні на їх належність та допустимість, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України. Його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив грабіж поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Незважаючи на невизнання ним своєї вини, доведеність його вини і така кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, законодавцем віднесено до тяжких злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_5 , при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Обставини, які пом`якшують покарання чи обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, по місцю проживання характеризується позитивно, однак шкода потерпілому не відшкодована, будучи неодноразово судимим на шлях виправлення не став, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України та вважає за необхідне обрати міру покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Поцесуальні витрати у справі відсутні.

Арешт на майно накладений згідно ухвал слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 31.08.2018 року скасувати.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, ст. ст. 71, ч. 2 ст. 186 КК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити без змін та строк відбування покарання рахувати йому з моменту затримання, тобто з 29.08.2018 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту міру покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2018 року у виді позбавлення волі строком два місяці та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без змін та строк відбування покарання рахувати йому з моменту затримання, тобто з 29.08.2018 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Строк відбування покарання йому рахувати з моменту затримання.

Речові докази: грошові кошти в сумі 252 гривні - банкнотами; грошові кошти в сумі 330 грн., мобільний телефон марки «SUMSUNG C 3010» з імей: НОМЕР_1 ; розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору, з обламаним кінцем леза ножа; які знаходяться в камері схову речових доказів Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Речовий доказ: рошові кошти в сумі 17 грн. 40 коп. - копійками; які знаходяться в камері схову речових доказів Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Речові докази: мобільний телефон марки Samsung C140 ІМЕІ НОМЕР_2 , стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», мобільний телефон марки Нокія 150 ІМЕІ НОМЕР_2 , які знаходяться в камері схову речових доказів Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Речовий доказ: викрутку салатового кольору, яка знаходяться в камері схову речових доказів Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для обвинувачених ОСОБА_22 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з моменту отримання копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію.

Суддя: ОСОБА_1