печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
28.03.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001183.
Слідчий або прокурор в судове засідання не з`явились, слідчий направив заяву про розгляд клопотання без його участі та задоволення клопотання.
В обґрунтування клопотання, слідчий зазначив наступне.
Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001183 від 05.05.2016 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 , будучи членом спостережної ради АБ «Укргазбанк» (далі Банк), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, використовуючи підконтрольне йому підприємство ТОВ «Контракт 2007» та свій вплив на службових осіб Банку, на виконання заздалегідь розробленого злочинного плану, організував укладення 14.11.2008 між АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Контракт 2007» договору оренди нежитлових приміщень № 1-11/08 та підписання 01.04.2009 акту прийому-передачі до вказаного договору оренди нежитлових приміщень, загальною площею 5 035,90 м2, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, 19, 21, АДРЕСА_1 , якими Банк фактично не користувався та необхідність використання яких документально не підтверджено. Внаслідок перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Контракт 2007» за надані послуги з оренди нежитлових приміщень та за відшкодування ремонтно-будівельних робіт нежитлових приміщень, АБ «Укргазбанк» завдано матеріальну шкоду (збитки) на загальну суму 39 098 436 гривень 87 копійок.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
11.02.2019 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачає, окрім позбавлення волі, конфіскацію майна.
Зокрема, до ОСОБА_5 12 лютого 2019 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах 500 розмірів прожиткового мінімуму, що становить 960500,00 грн.
Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №158661445 від 06.03.2019, володіє нерухомим майном за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .
Слідчий суддя, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.
На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , а саме на нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , шляхом заборони їх відчуження та розпорядження.
Передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження та збереження їх економічної вартості.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1