У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю:

адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 ,

прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду м.Києва клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту

в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000287,-

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000287.

Як зазначається в клопотанні, 18.12.2017 слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва було винесено ухвалу (надалі - ухвала), якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000287 від 25.11.2013.

Зазначеною ухвалою накладено арешт на майно, яке було вилучене 12.12.2017 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, зокрема на два ключі від автомобіля в корпусі чорного кольору, модель х7b, сер. номер НОМЕР_1 , власником яких, за твердженням адвоката ОСОБА_3 , є ОСОБА_4 .

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що необхідність арешту зазначеного майна, яке фактично належить підозрюваному ОСОБА_6 , обґрунтовується запобіганням можливості його відчуження підозрюваним ОСОБА_6 або іншими особами з метою уникнення конфіскації вказаного майна як виду покарання, яке може бути призначене ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, яке інкримінується ОСОБА_6 .

На думку адвоката ОСОБА_3 , накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме на два ключі від автомобіля марки АUDI А6 в корпусі чорного кольору, модель х7b, сер. номер - НОМЕР_1 (надалі - ключі від автомобіля), є незаконним, безпідставним і необгрунтованим.

Так, ОСОБА_4 не є підозрюваною та не має будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000287 від 25.11.2013 р., а тому, згідно КПК України, не несе кримінальної відповідальності за дії інших осіб, в тому числі з якими перебуває у родинних відносинах, та пов`язані з цим правові наслідки, зокрема, конфіскації, про яку зазначається в ухвалі.

Наведена в оскаржуваній ухвалі така підстава арешту майна як його використання особою, яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, не передбачена кримінальним процесуальним законом, оскільки згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арешту підлягає лише те майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Докази того, що зазначені вище два ключі від автомобіля набуті ОСОБА_4 безоплатно або за вищу або нижчу ринкову вартість, її обізнаності у тому, що вказане майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини 1 статті 962 КК України, відсутні.

Також ОСОБА_4 не несе цивільної відповідальності за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваних у даному кримінальному провадженні, якщо вироком суду буде встановлено, що вони (підозрювані) вчинили суспільно небезпечне діяння, за яке КК України передбачене покарання.

Крім того, зазначені вище два ключі від автомобіля не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , не мають, а отже, не зберегли на собі сліди та не містять інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0000287 від 25.11.2013, в т.ч. не є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, чи річчю, набутою кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Таким чином, на думку адвоката ОСОБА_3 , арешт на два ключі від автомобіля марки АUDІ А6, які на праві власності належать ОСОБА_4 , накладений за відсутності легітимних підстав та мети, передбаченої ч. 1, 5 ст. 170 КПК України, а отже необґрунтовано і підлягає скасуванню.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 своє клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, зокрема, що вищевказані ключі від автомобіля були вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 , а адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що ці ключі належать ОСОБА_4 , що це ключі саме від її автомобіля, крім того, арешт накладено з метою забезпечення конфіскації, отже, необхідність в ньому не відпала.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як передбачено п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчим суддею встановлено, що в кримінальному провадженні №0000287 від 25.11.2013 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 18.12.2017, справа №760/27911/17, провадження №1-кс/760/17690/17, з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання накладено арешт на майно, яке було вилучене 12.12.2017 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України, зокрема на два ключі від автомобіля в корпусі чорного кольору, модель х7b, сер. номер НОМЕР_1 .

Згідно з чч.1-3, 5 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи зі змісту клопотання про скасування арешту майна, на думку адвоката ОСОБА_3 , арешт на два ключі від автомобіля в корпусі чорного кольору, модель х7b, сер. номер НОМЕР_1 було накладено необґрунтовано, оскільки власником вищевказаного майна, за твердженням адвоката ОСОБА_3 , є ОСОБА_4 .

При цьому, слідчим суддею встановлено, що вилучення вищезазначених ключів відбулося під час обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України, в кримінальному провадженні № 0000287 від 25.11.2013, в якому ОСОБА_4 статусу підозрюваного не має.

Разом з тим, адвокатом ОСОБА_3 у судовому засіданні не доведено, що власником двох ключів від автомобіля в корпусі чорного кольору, модель х7b, сер. номер НОМЕР_1 , на які накладено арешт, є власне ОСОБА_4 , що не дає підстави вважати, що арешт накладено необґрунтовано.

Отже, в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна з підстав його необгрунтованості слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.18 ч.1 ст.3, стст.170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1