Справа № 148/1779/17
Провадження №11-кп/801/604/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні подання провідного інспектора Тульчинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_9 про звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбуття покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
08.02.2019 до Тульчинського районного суду Вінницької області надійшло подання провідного інспектора Тульчинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року у задоволенні подання відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 27.10.2017, Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, з встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України на один рік.

Згідно з вироком суду на нього було покладено обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

26.04.2018 року засудженому ОСОБА_8 оголошено підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України (провадження №0000187).

Станом на дату звернення із поданням рішення у вказаному кримінальному провадженні не прийнято, обвинувального вироку не постановлено.

В цілому засуджений ОСОБА_8 обов`язки покладені на нього вироком суду виконав. Іспитовий строк закінчився 27.10.2018.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року повністю та постановити нову, якою звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.10.2017 у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину і період іспитового строку не доведена, обвинувальний вирок у справі не винесено, інших порушень під час іспитового строку з боку ОСОБА_8 судом не встановлено, іспитовий строк закінчився, тому на підставі ч. 1 ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 165 КВК України ОСОБА_8 підлягає звільненню від призначеного вироком суду покарання в зв`язку із закінченням іспитового строку. Посилається на презумпцію невинуватості.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_7 подану апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

ОСОБА_8 , будучи на належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, тому відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України судовий розгляд проведено у його відсутність.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду
Заслухавши доповідача, захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Згідно вимог ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Також відповідно до ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Із роз`яснень, що викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», вбачається, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Системний аналіз вказаних законів та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання.
Як вбачається із матеріалів провадження, вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.10.2017 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України на один рік.

Іспитовий строк закінчився 27.10.2018.

Звертаючись до суду з поданням про звільнення засудженого від покарання, провідний інспектор Тульчинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_9 обґрунтовував його тим, що ОСОБА_8 завжди своєчасно з`являвся для реєстрації до органу пробації та проведення з ним профілактичної роботи, за місцем проживання та роботи характеризується задовільно. Два рази за період відбування покарання притягувався до адміністративної відповідальності, що не рахується систематичним вчиненням правопорушень, так як згідно ч.3 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України «Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення i свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох i більше таких правопорушень».
Водночас, у поданні зазначено, про те, що 26.04.2018 засудженому ОСОБА_8 оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (провадження №0000187).
Як вбачається із повідомлення Немирівського районного суду Вінницької області від 28.01.2019 дане кримінальне провадження перебуває у провадженні цього суду.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком районного суду про передчасність висновку щодо доцільності звільнення засудженого від покарання і вважає, що він в повній мірі узгоджується з вимогами закону та рекомендаціями, викладеними в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року.
Колегія суддів зазначає, що дійсно, відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 цього Кодексу.
Як зазначено, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000187 від 17.04.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, перебуває на розгляді у Немирівському районному суді Вінницької області (справа № 148/816/18).
Таким чином, у разі ухвалення обвинувального вироку суд, відповідно до вимог ст. 71 КК України, зобов`язаний призначити покарання за сукупністю вироків, якщо буде встановлено, що засуджений після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин.
Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає, що до розгляду кримінального провадження №0000187 від 17.04.2018 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 по сутті, є передчасним вирішення питання про звільнення останнього від відбуття призначеного йому покарання за закінченням іспитового строку, про що правильно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, оскільки у разі ухвалення обвинувального вироку у кримінальному провадженні №0000187, суд буде позбавлений можливості призначити законне та обґрунтоване остаточне покарання із застосуванням ст. 71 КК України.
Якщо ж суд дійде висновку про невинуватість особи, питання про його звільнення від відбуття призначеного покарання за попереднім вироком в подальшому може бути вирішене судом.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги адвоката про те, що в даному випадку особа не може вважатися винною до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку, оскільки відмова суду у звільненні такої особи від покарання до ухвалення судом рішення за її обвинуваченням у вчиненні іншого злочину не порушує права особи, яка не вчиняла злочин, так як не несе негативних правових наслідків. Між тим, безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила новий злочин, порушують такі загальні засади кримінального провадження, як законність та рівність перед законом і судом.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, її висновки відповідають фактичним обставинам провадження, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування або зміни ухвали, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В АЛ И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: