Справа № 718/1953/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2018 року Заставнівський районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Снятин Івано-Франківської області, проживає в АДРЕСА_1 , має вищу освіту, працює дистриб`ютором, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має статус учасника бойових дій, раніше не судимий,
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.368 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:

Так, 22 квітня 2017 року о 18 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , обіймаючи посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції Заставнівського ВП Кіцманського ВП відповідно до наказу ГУ НП в Чернівецькій області № 64 о/с, разом з інспекторами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заступив на чергування по патрулюванню території обслуговування на автомобілі марки «ВАЗ».
Під час перебування в м. Заставна Чернівецької області, близько 03.00 год. 23.04.2017, працівники поліції помітили автомобіль марки «Форд Сієра» під керуванням ОСОБА_9 , в якому також знаходився ОСОБА_10 , та розпочали переслідування цього транспортного засобу на автомобілі марки «ВАЗ». У свою чергу, ОСОБА_9 продовжив рух в напрямку села Веренчанка Заставнівського району, де він та ОСОБА_10 проживають.
Оскільки транспортний засіб, який переслідували працівники поліції, не зупинявся, ними було здійснено два попереджувальні постріли з пістолета у повітря. Почувши ці постріли, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зрозуміли, що стріляють саме з автомобіля марки «ВАЗ», який їх переслідує.
Виїхавши за село, ОСОБА_9 зупинив свій автомобіль, вийшов з нього та втік. У свою чергу, ОСОБА_10 втекти не зміг і був затриманий обвинуваченим ОСОБА_5 та іншими працівниками поліції.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_11 та почав вимагати повернення водія-втікача. При цьому ОСОБА_5 повідомив останньому прізвище особи, яку вони затримали. Цю розмову чув ОСОБА_9 , який переховувався неподалік.
По розмові та по діях осіб, які затримали ОСОБА_10 , ОСОБА_9 зрозумів, що особа, яка його розшукує, є працівником поліції. Дочекавшись коли працівники поліції від`їдуть, ОСОБА_9 підійшов до свого автомобіля та виявив, що документи на його транспортний засіб вилучені працівниками поліції.
В зв`язку із цим, прийшовши в с. Веренчанка Заставнівського району, ОСОБА_9 став просити своїх знайомих з`ясувати коло поліцейських, які його наздоганяли та забрали документи на автомобіль, дізнатися причини переслідування та дізнатись про порядок одержання назад своїх документів.
На таке прохання знайомий ОСОБА_9 . ОСОБА_12 зателефонував знайомому співробітнику поліції, яким був обвинувачений ОСОБА_5 , який, як було відомо ОСОБА_12 , обслуговував територію Заставнівського району. ОСОБА_12 повідомив останньому, що той разом із своїми колегами ловили його друга ОСОБА_9 . Обвинувачений ОСОБА_5 відповів, що такий факт дійсно мав місце, оскільки працівниками поліції здійснювалось переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_9 , який не зупинився на вимогу працівників поліції та вони вимушені були застосувати зброю. При цьому ОСОБА_5 сказав ОСОБА_12 , що працівники поліції складають на ОСОБА_9 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, а також за незупинку транспортного засобу. ОСОБА_12 , вважаючи, що ОСОБА_9 вчинено серйозні правопорушення, запитав в ОСОБА_5 про можливість позитивного вирішення питання на користь ОСОБА_9 .
В подальшому ОСОБА_12 неодноразово телефонував обвинуваченому ОСОБА_5 з ініціативою давання неправомірної вигоди працівникам поліції з метою допомоги ОСОБА_9 уникнути притягнення до адміністративної відповідальності, а також повернення автомобіля та документів. В ході цього обвинувачений ОСОБА_5 висловив прохання надання неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США.
При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював, що ОСОБА_9 та ОСОБА_12 знають його як працівника Заставнівського відділення поліції, який, відповідно, близько знайомий із іншими співробітниками поліції, які мають намір скласти щодо ОСОБА_9 протокол про адміністративне правопорушення, і, відповідно, останній сприймає прохання ОСОБА_5 надати неправомірну вигоду правоохоронцям такою, що виходить із намагання останнього допомогти ОСОБА_9 та спрямована на вчинення дій на його користь.
На таку пропозицію надання неправомірної вигоди працівникам поліції в розмірі 300 доларів США (станом на 21.04.2017 по курсу НБУ 8028 грн.) ОСОБА_12 повідомив, що таких коштів в ОСОБА_9 немає, а є лише 200 Євро (станом на 21.04.2017 по курсу НБУ 5750 грн.). На це ОСОБА_5 вказав, що така сума не влаштовує його колег, а тому ОСОБА_9 має знайти ще додатково 1500 грн. Наприкінці розмови остаточна сума неправомірної вигоди, яку мав надати ОСОБА_9 працівникам поліції через ОСОБА_5 , була визначена в розмірі 200 Євро (станом на 21.04.2017 по курсу НБУ 5750 грн.) та 1000 грн.
ОСОБА_9 , побоюючись настання негативних наслідків у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності, позбавлення права керування транспортним засобом та вилучення відповідних документів, погодився на прохання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо надання через нього працівникам поліції неправомірної вигоди в розмірі 200 Євро (станом на 21.04.2017 по курсу НБУ 5750 грн.) та 1000 грн. Про це він сказав ОСОБА_12 , а той, в свою чергу, зателефонував обвинуваченому та повідомив про це. З метою забезпечення виконання умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 за непритягнення останнього до адміністративної відповідальності, обвинувачений ОСОБА_5 назвав ОСОБА_12 місце, куди має під`їхати ОСОБА_9 і передати неправомірну вигоду, а саме до АЗС «WOG», що розташована в м. Чернівці на початку вулиці Хотинської. На це ОСОБА_12 повідомив, що приїде разом із ОСОБА_9 на власному автомобілі.
Приїхавши на визначене місце, ОСОБА_9 підійшов до присутніх працівників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виявивши відсутність ОСОБА_5 , повідомив їм, що останні пошкодили його ( ОСОБА_9 ) транспортний засіб, а також що йому відомо про застосування щодо ОСОБА_10 кайданок та неофіційне вилучення документів на транспортний засіб. На це працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не будучи обізнаними про надану ОСОБА_9 згоди обвинуваченому ОСОБА_5 надати неправомірну вигоду за непритягнення до адміністративної відповідальності та повернення документів, усвідомлюючи недодержання ними вимог чинного законодавства щодо переслідування транспортних засобів, затримання громадян та вилучення речей, предметів і документів, побоюючись скарг зі сторони ОСОБА_9 , повернули йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія.
В цей час до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підійшов ОСОБА_5 з метою одержання від останнього обумовленої неправомірної вигоди в сумі 200 Євро (станом на 21.04.2017 по курсу НБУ 5750 грн.) та 1000 грн. Проте, ОСОБА_9 , фактично вже одержавши назад свої документи та зрозумівши, що працівники поліції не мають підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, відмовився надати обвинуваченому ОСОБА_5 визначену раніше неправомірну вигоду в сумі 200 Євро (станом на 21.04.2017 по курсу НБУ 5750 грн.) та 1000 грн.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 висловив прохання надати неправомірну вигоду для третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, скоївши кримінальне правопорушення передбачене ст.368 ч.1 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за наведених вище обставин свою вину в пред?явленому обвинуваченні визнав повністю та показав наступне. Вказав, що 22.04.2017 року він заступив на чергування щодо патрулювання території м.Заставна. Близько 00-00 години 23.04.2017 року вони зупинились на службовому транспортному засобі з увімкненими проблисковими маячками по вул..Бажанського. В цей час по вул..Незалежності їхала машина марки Форд Сієра сірого кольору без увімкненого світла лівої фари. Він проводив зупинку даного транспортного засобу за допомогою катафоту, однак водій почав тікати. Працівник поліції ОСОБА_8 залишився на місці, а він спільно з ОСОБА_7 почав переслідувати вказаний автомобіль в напрямку с.Веренчанка. Вони намагались зупинити його за допомогою сирени та оголошення в рупор. Переслідування по с.Веренчанка тривало близько 20 хвилин та потім виїхавши за межі села машина виїхала в сад і заглохла. З неї вибігло близько 3-4 чоловік, одного з яких вони затримали та забрали в відділення поліції. В машині вони виявили та вилучили технічний паспорт на даний транспортний засіб та посвідчення водія. В ході перевірки було встановлено, що водієм був ОСОБА_9 , який втік з місця пригоди. Особу, яку вони затримали після з`ясування віх обставин відпустили. В подальшому на його номер мобільного телефону почали надходити телефонні дзвінки з пропозиціями «вирішити питання» та не складати документи про притягнення водія до адміністративної відповідальності. Зателефонував ОСОБА_12 з яким він домовився про зустріч на АЗС «ВОГ» в м.Чернівці по вул.Хотинська, 3 та обумовили умови повернення документів. Пізніше вони зустрілися там, він був із своїми двома напарниками ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а ОСОБА_12 приїхав з ОСОБА_9 . Напарники повернули документи водію, однак грошових коштів ніхто не отримував, хоча саме ОСОБА_9 був ініціатором надання неправомірної вигоди. При цьому він вказав, що сам не вчиняв жодних дії щодо вимагання чи переконування надання неправомірної вигоди. Всі телефонні розмови його з ОСОБА_12 чули його напарники. Вказав, що у вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати.

Незважаючи на визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, із звукозапису судового засідання допиту свідка ОСОБА_9 проведеного в порядку ст..225 КПК України (а.с. 58) вбачається, що він їдучи за кермом транспортного засобу побачив патрульний автомобіль поліції та почав тікати. В подальшому він покинув автомобіль в с.Веренчанка, однак поліція затримала одного з його пасажирів. Він зустрівся із ОСОБА_12 , щоб останній допоміг йому врегулювати питання та уникнути відповідальності. Останній запропонував домовитись із обвинуваченим ОСОБА_5 . Вході перемовин було домовлено зустрітись на АЗС «ВОГ» в м.Чернівці по вул.Хотинській, де вони мали передати працівнику поліції ОСОБА_5 200 євро та 1000 гривень.

В ході досудового розслідування проведено негласну слідчу (розшукову) дію зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно обвинуваченого ОСОБА_5 по номеру мобільного оператора № НОМЕР_1 , який перебував в його користуванні, в період часу з 12.04.2017 по 18.05.2017 року. Згідно стенограми його розмов (а.с. 8-37) зафіксовано факт його спілкування з ОСОБА_12 та обставини в ході яких було висловлено прохання надання неправомірної вигоди.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.368 КК України, як прохання надати неправомірну вигоду для третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

У обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України, - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому у відповідності до ст.67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

Суд, при призначенні покарання оцінив надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, враховуючи положення ст.ст.50, 65 КК України, а також всі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, характеристику особи винного, який за місцем проживання та служби характеризується виключно з позитивної сторони, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, має статус учасника бойових дій, раніше не судимий, вину в скоєному визнав повністю. Згідно досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення особи обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, можливість вчинення ним повторного правопорушення є середньою.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті 368 ч.1 КК України у вигляді штрафу. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Крім того, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого також і додатковий вид покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади та займатись певною діяльністю.

Підстав для застосування судом вимог ст.69 КК України не встановлено, оскільки відсутня мінімальна необхідна кількість обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також урахування особи не дають змогу застосування такої норми.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст.368 ч.1 КК України та призначити йому покарання, що визнано судом доведеним, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 22117 (двадцять дві тисячі сто сімнадцять) гривень з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах та займатися діяльністю в правоохоронній сфері строком на два роки.

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ ОСОБА_1