пр. № 1-кп/759/1337/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про застосування до малолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру, у кримінальному провадженні № 0008484, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.10.2018 року стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, освіта неповна базова середня освіта, учень 8-А класу середньої школи № 235 м. Києва, не одружений, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, -
який обвинувачується у скоєнні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

малолітнього ОСОБА_4

законного представника малолітнього ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 20.06.2018 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, знаходячись біля будинку №3-А по вул. Покотило в м. Києві, разом з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент вчинення злочину не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, помітив наочно йому знайомого неповнолітнього ОСОБА_8 , який проходив біля вказаного дому, тримаючи сумку з особистими речами, та з метою покращення свого матеріального становища, вирішив вчинити злочин, пов`язаний з відкритим викраденням чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 20.06.2018 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, продовжуючи далі свої злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, відкрито викрав сумку, яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності, в якій знаходились наступні речі:
-колонка «Джібі ей» червоного кольору, вартістю 600 гривень;
-навушники чорного кольору до мобільного телефону, вартістю 20 гривень;
-флешка, об`ємом 2 Гб, вартістю 150 гривень.
-мобільний телефон «Н тісі АТ8181», вартістю 400 гривень, в корпусі якого знаходилась сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 30 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було, а всього майна на загальну суму 1200 гривень.
Заволодівши в такий спосіб майном у неповнолітнього ОСОБА_8 , ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент вчинення злочину не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, з місця вчинення злочину втекли разом із викраденим майном, з метою подальшого його обернення на свою користь та особистого незаконного збагачення, чим завдали батьку неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1200 гривень.
В підготовчому судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав у повному обсязі, Фактичні обставини кримінального провадження викладені в клопотанні не оспорює.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання та просила застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі малолітнього під нагляд матері строком на 1 рік.
Захисник ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просив застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі малолітнього під нагляд матері строком на 1 рік.
Законний представник малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 не заперечувала проти застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та передачі малолітнього під нагляд матері строком на 1 рік.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.
ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилося 13 років, тому, відповідно до 22 КК України, він не досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до ст. 22 КК України, кримінальна відповідальність за даний злочин настає з чотирнадцяти років, що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Вирішуючи питання щодо застосування до малолітнього ОСОБА_4 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо малолітніх (неповнолітніх), перш за все, має бути забезпечення інтересів самого малолітнього (неповнолітнього).
Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 , суд враховує особу малолітнього, який виховується матір`ю, яка приділяє належну увагу вихованню сина, навчається у 8-А класі середньої школи № 235 м. Києва, де характеризується посередньо, стан здоров`я малолітнього задовільний, даних про його розумове чи інше психологічне захворювання, чи затримку психічного розвитку не встановлено, згідно акту обстеження житлово-побутових умов родині ОСОБА_10 створені належні житлово-побутові умови, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та у в службі у справах дітей, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатр, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.
Виходячи з вищевикладеного, до ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру в виді застереження та передачі під нагляд матері.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.
Оцінивши зібрані в даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що вина малолітнього ОСОБА_4 у скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведена в повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі малолітнього під нагляд матері.
Керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 284, 292, 301, 498-501, 392-395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008484 від 22.10.2018 року відносно малолітнього ОСОБА_4 у вчиненні діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - задовольнити.
Застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі малолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 (один) рік.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1