Справа № 521/7247/18
Провадження по справі № 1-кп/521/631/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2019 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника, представника цивільного відповідача - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 11.04.2017 року за № 0000899, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Пасат Балтського району Одеської області, має середню освіту, працює водієм ТОВ «Авторух Сервіс», одружений, не судимий, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , податковий № НОМЕР_1 ,

-у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 10 квітня 2017 року приблизно о 8 годині, в світлий час доби, керуючи технічно справним автобусом «БАЗ А079.04» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по вул. Грушевського з боку вул. Паркова в напрямку вул. Пестеля в Малиновському районі м. Одеси. Діючи необережно та проявляючи злочинну самовпевненість, при відсутності перешкод технічного або іншого характеру, не вжив заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації, порушивши п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, які передбачають:

- п. 1.5 - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 (б) - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від управління цим засобом у дорозі;

- п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Так, в зазначений день та час водій ОСОБА_5 , здійснюючи рух поблизу розташування будівлі № 22 по вул. М. Грушевського, маючи об`єктивну та реальну можливість своєчасного виявлення пішохода ОСОБА_7 , яка стояла біля правого краю проїзної частини та задньої частини кузову автомобіля «Toyota Starlet» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який також через технічну несправність перебував у правого краю проїзної частини вул. Грушевського, не вжив заходів по зменшенню швидкості руху керованого ним автобуса аж до його зупинки у разі необхідності або до безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Продовжуючи рух в смузі, де перебували перешкоди у вигляді зазначених пішохода та транспортного засобу, ОСОБА_5 скоїв наїзд передньою правою частиною кузову автобуса на пішохода ОСОБА_7 , після чого стався подальший наїзд на нерухому перешкоду задню частину кузову автомобіля «Toyota Starlet».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, які не були небезпечними для життя, але викликали тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день, у вигляді: закритої травми лівого колінного суглобу у вигляді розриву заднього рогу медіального меніску, ушкоджень передньої хрестоподібної та латеральної колатеральної зв`язок із вдавленням (імпресією) передньої поверхні внутрішнього виростку стегнової кістки, а також синців області колінного суглобу; синців правої молочної залози, області правого кульшового суглобу, правого стегна, синця та садна лівої здухвинної області, садна області правого колінного суглобу, лівої гомілки, забою (що проявився набряком) м`яких тканин та синця області лівого гомілково-ступневого суглобу з переходом на стопу.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину в результаті порушення ним Правил дорожнього руху визнав частково та пояснив суду, що під час виконання трудових обов`язків 10.04.2017 року о 8 годині, керуючи маршрутним таксі, рухався по вул. Грушевського в м. Одесі. Видимість була хороша, але перед ним рухалися автомобіль і автобус, які закривали обзор. В безпосередній близькості до пішохідного переходу на дорозі стояв автомобіль потерпілої, а перед ним вона сама. Автомобілі, що рухалися попереду, об`їхали потерпілу, а він не встиг і скоїв наїзд, при цьому транспорті засоби були пошкоджені, а потерпіла отримала тілесні ушкодження. Визнає свою вину в тому, що вчинив наїзд, але вважає, що у дорожньо-транспортній пригоді є вина і потерпілої. Підтвердив, що в автомобілі потерпілої, який стояв на проїзній частині дороги, була включена аварійна світлова сигналізація.

Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим, вина ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 показала суду, що 10.04.2017 року приблизно о 8 годині на власному автомобілі «Toyota Starlet» реєстраційний номер НОМЕР_3 рухалася по вул. Грушевського в м. Одесі. Під час руху в автомобілі відпало колесо та відкотилося на протилежну сторону дороги. Оскільки вона рухалася з невеликою швидкістю, то одразу зупинилася, принесла втрачене колесо. Автомобіль стояв поруч за пішохідним переходом, в безпосередній близькості від нього, з увімкнутою аварійною світловою сигналізацією. Зупинився один з автомобілів, що рухалися по дорозі, і водій допоміг їй відремонтувати і поставити колесо на місце. Під час ремонту водій попросив її дати інструмент, який знаходився у багажнику її автомобіля. Вона підійшла до багажника і намагалась його відкрити. У цей час водій автобуса ОСОБА_5 , що рухався у смузі, де стояв її автомобіль, вчинив наїзд на неї і зіткнення з її автомобілем. При цьому вона отримала тілесні ушкодження, з приводу яких тривалий час лікувалася.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що 10.04.2017 року близько 8 години на своєму автомобілі рухався по вул. Грушевського в м. Одесі. Приблизно за квартал до вул. Пестеля побачив на проїзній частині дороги, біля тротуару, одразу за пішохідним переходом автомобіль без колеса, була включена аварійна світлова сигналізація, а поруч стояла потерпіла і плакала. Він зупинився, запропонував допомогу і встановив колесо на місце. В той час, коли потерпіла підійшла до багажника свого автомобіля і знаходилась на краю пішохідного переходу, до неї, не збавляючи швидкості, наближався автобус маршрутне таксі. Він (свідок), щоб привернути увагу водія автобуса, став махати йому руками. Водій помітив в безпосередній близькості від автомобіля і, щоб уникнути зіткнення, став уходити вліво, але все ж таки автобус ударив у бік автомобіля та притиснув потерпілу до машини. В подальшому жінка впала на тротуар, їй були спричинені тілесні ушкодження.

- Довідкою ТОВ «Авторух Сервіс», копією наказу ТОВ «Авторух Сервіс» № 8-к від 31.01.2012 року підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_5 працює і на момент вчинення злочину працював на посаді водія автотранспортних засобів, автобусу з 01.02.2012 року (ар. 76, 79).

- Згідно з базою даних МВС України транспортний засіб марки «БАЗ А079.04» реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_11 , але 23.06.2016 року на підставі договору оренди видано тимчасовий талон на ТОВ «Авторух Сервіс» з терміном дії до 17.06.2019 року (ар. 77, 176).

- Як вбачається з виписки з наказу директора ТОВ «Авторух Сервіс» № 7 від 01.02.2012 року, за водієм ОСОБА_5 закріплено транспортний засіб автомобіль марки «БАЗ А079.04» реєстраційний номер НОМЕР_2 (ар. 78).

- Відповідно до протоколу огляду місця події, складеному за участю водія ОСОБА_5 , схеми та фототаблиці (ар. 103-112) визначено місце події ділянка дороги в районі будинку № 22 по вул. М.Грушевського в м. Одесі, розташована за пішохідним переходом, в безпосередній близькості від нього. Огляд місця події проводився 10.04.2017 року з 9:50 до 10:50, тобто приблизно через 2 години після події, в сонячну погоду, без опадів. Місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться поблизу нерегульованого перехрестя, на горизонтальній ділянці з асфальтобетонним сухим і чистим покриттям, для двох напрямків руху (по 2 смуги в одному напрямку). Загальний стан видимості дороги 300 м, зона видимості елементів проїжджої частини з робочого місця водія 300 м, праворуч 20 м, ліворуч 20 м, видимість конкретної перешкоди не менше 100 м. Слідів гальмування виявлено не було.

- Як вбачається з протоколу огляду транспортних засобів були виявлені такі пошкодження: в автобусі «БАЗ А079.04» реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкоджено передній бампер праворуч, деформовано декоративну решітку праворуч, передню панель праворуч; в автомобілі «Toyota Starlet» реєстраційний номер НОМЕР_3 хвилеподібна деформація заднього бамперу, деформація дверей багажника, розбите заднє скло. Також на бампері автомобіля виявлено сліди нашарування фарби жовтого кольору, який має автобус, як видно з фототаблиці до протоколу огляду місця події (ар. 113-117).

- Відповідно до висновку № 17-1612 судової транспортно-трасологічної експертизи на автобусі визначається наявність пошкодження на висоті 93-115 см та на відстані 20-52 см від правої частини, які можливо утворились від контактування з тілом людини. Первинний контакт мав місце передньою частиною автобуса із задньою частиною автомобіля при куті між повздовжнімі вісями автобуса та автомобіля близько 335-345? - відлічується від повздовжньої вісі автобуса до поздовжньої вісі автомобіля проти годинникової стрілки (ар. 128-134).

- Відповідно до висновку № 17-613 автотехнічної експертизи на момент ДТП гальмівна система, ходова частина та рульове керування автобуса перебували в працездатному стані і не мали несправностей які б могли раптово позбавити водія можливості рухатися по наміченій траєкторії або можливості зупинити автобус (ар. 139-142).

- Відповідно до висновку № 239-А для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення експертизи, у даній дорожній ситуації водій автобуса ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Він мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода та запобігти зіткненню з автомобілем шляхом екстреного гальмування. В діях водія ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР, яка знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди (ар. 164-167).

Після дослідження зазначеного доказу захисником було піддано сумніву висновки експерта, оскільки, на його думку, слідчим були надані для дослідження недостовірні вихідні дані щодо відстані, на якій у водія ОСОБА_5 виникла небезпека для руху (100 м). При цьому захисник вважає, що такі вихідні дані були взяті слідчим довільно і безпідставно. Однак, суд зважає на те, що дані, які були використані експертом, зазначались в протоколі огляду місця події, а саме: загальний стан видимості дороги 300 м, зона видимості елементів проїжджої частини з робочого місця водія 300 м, видимість конкретної перешкоди не менше 100 м. Тому вказаний висновок експертизи є належним, допустимим і достовірним доказом.

- Відповідно до висновку № 82 судово-медичної експертизи потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості (як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я) у вигляді: закритої травми лівого колінного суглобу у вигляді розриву заднього рогу медіального меніску, ушкоджень передньої хрестоподібної та латеральної колатеральної зв`язок із вдавленням (імпресією) передньої поверхні внутрішнього виростку стегнової кістки, а також синців області колінного суглобу; синців правої молочної залози, області правого кульшового суглобу, правого стегна, синця та саден лівої здухвинної області, саден області правого колінного суглобу, лівої гомілки, забою (що проявився набряком) м`яких тканин та синця області лівого гомілково-ступневого суглобу з переходом на стопу. Зазначені тілесні ушкодження утворилися 10.04.2017 року від дії тупих предметів, якими могли бути частини кузова рухаючогося транспортного засобу в момент контактування з тілом постраждалої, а також внаслідок її подальшого падіння на дорожнє покриття (ар. 147-149).

Таким чином, на підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 винен у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має сім`ю, досяг віку 60 років, на наркологічному обліку не перебуває, тривалий час з 01.02.2012 року працює на посаді водія ТОВ «Авторух Сервіс», за місцем роботи характеризується позитивно (ар. 180).

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його похилий вік.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, встановлені не були.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, який був вчинений з необережності. Крім того суд враховує особу винного, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у вигляді штрафу. Враховуючи вказані обставини, а також, що ОСОБА_5 працює водієм і заробітна плата є його єдиним джерелом доходу, суд вважає за можливе не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов (ар. 73-75) про стягнення:

- солідарно з ОСОБА_5 та Автотранспортного підприємства ТОВ «Авторух сервіс» моральної шкоди в сумі 100 000 грн.; матеріальної шкоди в сумі 14300,78 грн., яка складається з послуг зберігання автомобіля на штрафмайданчику 1631 грн., втрати заробітку 6907,78 грн., вартості юридичних послуг 4000 грн., сплати судового збору 1762 грн.

Позовні вимоги про стягнення зі страхової компанії ПАТ «Галицька» матеріальної шкоди в сумі 27735,11 грн., яка складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля 21309 грн., витрат на лікування 6426,11 грн., потерпіла в ході судового розгляду справи просила залишити без розгляду (ар. 187).

Обвинувачений ОСОБА_5 та представник ТОВ «Авторухсервіс» адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього кодексу. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Проте, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки у зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися.

Судом було встановлено, що ДТП, унаслідок якої позивачу завдано шкоди, сталася з вини обвинуваченого ОСОБА_5 , який на момент цієї пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Авторух Сервіс» та керував транспортним засобом, що перебував у володінні цього підприємства на підставі договору оренди.
Виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6.11.2013 року № 6-108цс13.
Враховуючи вищевказані норми закону та встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми на відшкодування шкоди з ТОВ «Авторух Сервіс» як роботодавця та володільця джерела підвищеної небезпеки.
- Відповідно до частин 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з положеннями частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частиною 2 цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Ураховуючи, що внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, а її автомобіль - значні механічні пошкодження, вона тривалий час знаходилася на лікуванні, втратила працездатність і була обмежена у русі, відчувала фізичний біль, переживала за своє здоров`я, що спричинило їй моральні страждання, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_7 моральної шкоди. Враховуючи характер спричиненої потерпілій моральної шкоди та пов`язаних з нею моральних страждань, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково шляхом стягнення на користь ОСОБА_7 50 000 грн.

- У ст. 1 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір» від 08.07.2011 визначено, що судовий збір включається до складу судових витрат. Оскільки питання про розмір та порядок розподілу судових витрат діючим кримінальним процесуальним кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Так, у ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Потерпілою ОСОБА_7 було сплачено судовий збір в сумі 1762 грн. за подання заяви про стягнення моральної шкоди (ар. 80). Оскільки цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди задоволено в розмірі від заявлених вимог, то стягненню на користь потерпілої підлягає частина від сплаченої нею суми судового збору, тобто 881 грн. Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, визначеною у постанові від 08.02.2018 у справі № 182/2766/16-к.
- На підтвердження позовних вимог щодо стягнення витрат за зберігання автомобіля на штрафмайданчику потерпіла надала копію платіжного документу про здійснення оплати на користь СПД Веселовський в сумі 1620 грн. та банківських послуг в сумі 11,34 грн. (ар. 40).
Розглядаючи позовні вимоги в цій частині, суд виходить з того, що постановою слідчого від 11.04.2017 року автомобіль «Toyota Starlet» реєстраційний номер НОМЕР_3 було визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, а також зазначено, що після проведення необхідних експертиз автомобіль має бути повернутий власнику, тобто потерпілій ОСОБА_7 (ар. 118).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати, пов`язані із зберіганням речей є різновидом процесуальних витрат. Відповідно до ч. 5 ст.100 КПК України речові докази у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, можуть знаходитися у спеціальних місцях зберігання.
Зберігання автомобіля регулюється «Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженим постановою КМУ від 19.11.2012р. №1104.
Відповідно до п. 20 вказаного Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Відповідно до ст.123 КПК витрати, пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів, здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Крім того, відповідно до п.19 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої спільним наказом ГПУ, МВС, ДПУ, СБУ, ВСУ та ДСА від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125: Зберігання транспортних засобів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.
Судом встановлено, що слідчим у постанові від 11.04.2017 року про визнання автомобіля речовим доказом не було зазначено про те, що автомобіль передається на зберігання до штрафмайданчику. Відомості з приводу перебування автомобіля і підстав для його перебування на штрафмайданчику суду надані не були. До того ж, як вбачається з копії платіжного документу (ар. 40), оплата 1620 грн. була здійснена не потерпілою, а іншою особою ОСОБА_12 . За таких обставин відсутні підстави для стягнення на користь ОСОБА_7 відшкодування витрат на зберігання речових доказів.
- Розглядаючи вимоги потерпілої про відшкодування втраченого нею заробітку в розмірі 6907,78 грн., суд виходить з наступного. В судовому засіданні потерпіла пояснила, що під час її тимчасової непрацездатності відбулося підвищення заробітної плати, у зв`язку з чим вона втратила у заробітку при нарахуванні їх коштів за листком непрацездатності. Разом з тим, потерпілою ОСОБА_7 не було надано суду доказів на підтвердження зазначених обставин і позовних вимог. Виходячи з викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позову у цій частині.

- Що стосується стягнення на користь потерпілої вартості юридичних послуг в розмірі 4000 грн., то судом встановлено, що повноваження адвоката, яка є представником потерпілої, а також оплата ОСОБА_7 вартості юридичних послуг саме у вказаному розмірі підтверджені документально (ар. 47). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу є складовою процесуальних витрат, які у відповідності до ч. 1 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого. Таким чином, здійснені потерпілою процесуальні витрати в сумі 4000 грн. підлягають стягненню на її користь з ОСОБА_5 .

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_13 на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати - документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз сумі 1980,80 грн., 1485,60 грн., 1716 грн., а всього в сумі 5182,40 грн. (ар. 135, 143, 163).
Згідно зі ст. 100 КПК України речові докази автобус «БАЗ А079.04» реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль «Toyota Starlet» реєстраційний номер НОМЕР_3 , які були передані на зберігання власникам ОСОБА_11 і ОСОБА_7 відповідно, необхідно залишити в розпорядженні власників, скасувавши арешт, накладений на автомобіль ухвалою слідчого судді від 18.04.2017 року (ар. 118, 122, 152, 156).

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 250 (двохсот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн., без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити частково і стягнути на її користь:

- з автотранспортного підприємства ТОВ «Авторух Сервіс» () - компенсацію моральної шкоди в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн., судовий збір в сумі 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн., а всього стягнути 50881 (п`ятдесят тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн.;

- з ОСОБА_5 процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.

Позовні вимоги ОСОБА_7 про стягнення зі страхової компанії ПАТ «Галицька» компенсації матеріальної шкоди в сумі 27735,11 грн. - залишити без розгляду.

Іншу частину позовних вимог ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 5182 (п`ять тисяч сто вісімдесят дві) грн. 40 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2017 року на автомобіль «Toyota Starlet» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Речові докази автобус «БАЗ А079.04» реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль «Toyota Starlet» реєстраційний номер НОМЕР_3 , які були передані на зберігання ОСОБА_11 і ОСОБА_7 відповідно, залишити в розпорядженні власників.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1