Справа № 307/1868/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23.01.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11сс/4806/14/19 за клопотанням старшого слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000605 про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , в якому прокурор Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду від 17.10.2018.

Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, не судимого, підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що у період з 10 по 25 травня 2018 року в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті ревнощів шляхом систематичного нанесення ударів руками та ногами по різних частинах тіла спричинив потерпілій ОСОБА_10 тяжкі, за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння, тілесні ушкодження.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, але вини не визнав, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, Менш суворий запобіжний захід, на думку слідчого, цим ризикам запобігти не зможе, оскільки ОСОБА_5 раніше вчиняв кримінальні правопорушення, кримінальні провадження щодо нього направлені до Тячівського районного суду, однак він переховується від суду у зв`язку з чим оголошений в розшук.

Відмову в задоволенні клопотання слідчий суддя обґрунтував тим, що ОСОБА_5 вини не визнав, а потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні заявила, що обмовила його з метою виправлення його поведінки. Пояснила, що насправді кримінальне правопорушення щодо неї вчинили інші особи, а її показання на стадії досудового розслідування були неправдиві. Слідчий суддя вказав, що за таких обставин повідомлену ОСОБА_5 підозру обґрунтованою вважати неможна.

Прокурор в апеляційній скарзі, окрім доводів, наведених у клопотанні, вказує, що в даний час у провадженні Тячівського районного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 152 та ч.1 ст. 186 КК України, що новий злочин ним вчинено вже під час розгляду судом іншого кримінального провадження щодо нього, що зміна потерпілою ОСОБА_10 показань на користь підозрюваного є результатом його незаконного впливу на неї. На думку прокурора слідчий суддя цих обставин не врахував, оцінки їм не дав і внаслідок цього дійшов хибних висновків щодо установлених досудовим розслідуванням фактичних обставин кримінального провадження. Просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід в виді тримання під вартою на 60 діб.

Апеляційний розгляд даного провадження через неприбуття прокурора переносився 12.11.2018 та 21.11.2018. 26.12.2018 в судовому засіданні у присутності прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 апеляційний розгляд було перенесено на узгоджений з ним час: 10:00 23.01.2019, однак він у судове засідання не прибув, про причину неприбуття суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду провадження не подав.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, заперечення захисника та підозрюваного проти доводів прокурора і апеляційних вимог, перевірив матеріали провадження і приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 1, п.4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується в учиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років виключно, у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, у клопотанні слідчого ніякими доказами не обґрунтована, тому в ухвалі слідчого судді її наявність піддана сумніву небезпідставно.

Відповідно до ч.3 ст. 42 КПК України підозрюваний, окрім іншого, має право не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання (п.4); давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати (п.5).

Отже довід прокурора про те, що ОСОБА_5 не визнає своєї вини не може бути використаний для обґрунтування рішення про взяття його під варту.

У судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчим суддею та в судовому засіданні під час апеляційного розгляду провадження і ОСОБА_5 і його дружина потерпіла ОСОБА_10 нанесення їй тілесних ушкоджень саме ОСОБА_5 і за обставин, вказаних у клопотанні та в повідомленні про підозру заперечили. Інших доказів, які давали б підставу для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йдеться у клопотанні, саме ОСОБА_5 ні слідчому судді ні апеляційному суду не надано.

Стосовно інших обвинувачень, про які прокурор зазначив в апеляційній скарзі, ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що і вони є необґрунтованими, не підтверджені доказами і саме тому тривалий час не знаходять в суді першої інстанції свого вирішення. Відомості про оголошення його судом в розшук в іншому кримінальному провадженні ОСОБА_5 вважає надуманими, оскільки він постійно проживає в АДРЕСА_1 - за адресою, добре відомою дільничному інспектору поліції, слідчому, прокурору і суду, і прибуває за всіма викликами, які від них отримує.

Фактичних даних, які спростовували б ці твердження підозрюваного або свідчили про ухилення ОСОБА_5 від органу досудового розслідування, прокурора чи суду, перешкоджання ним досудовому розслідуванню в інший спосіб у матеріалах провадження немає.

Апеляційний суд також відзначає, що підозрюваний ОСОБА_5 і потерпіла ОСОБА_10 , на відміну від прокурора, щоразу прибували в судові засідання на апеляційний розгляд справи 25.10.2018, 12.11.2018, 21.11.2018, 17.12.2018, 26.12.2018 та 23.01.2019, який п`ять разів переносився з незалежних від них причин. Ця обставина свідчить на користь доводив підозрюваного, а не тих, які наведені прокурором в апеляційній скарзі.

ОСОБА_5 має постійне місце проживання, сім`ю, в якій неповнолітня дитина 2004 року народження, за місцем проживання характеризується як особа, яка громадського порядку не порушує і скарг на яку немає.

Відсутність доказів, які переконували б в обґрунтованості підозри ОСОБА_5 в учиненні кримінального правопорушення та в існуванні ризиків, на які вказують слідчий і прокурор, на час розгляду клопотання слідчим суддею, унеможливлювали таке втручання у права і свободи ОСОБА_5 , на якому наполягає прокурор.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду від 17.10.2018 про відмову в застосуванні щодо ОСОБА_5 , підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжного заходу в виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: