№ 755/2347/18
№1-кп/755/328/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

"01" квітня 2019 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, кожного окремо,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком не більше двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

У судовому засіданні колегією суддів було постановлено на обговорення питання щодо доцільності продовження ОСОБА_5 , ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор зазначив про доцільність продовження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, можуть переховуватись від суду, впливати на потерпілого, свідків. Зокрема, провадження не закінчено, а тому підстав для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні.

Представник потерпілого та потерпілий підтримали думку прокурора та просили продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_11 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та зазначив, що ОСОБА_6 тримається під вартою з 18.11.2017 року. Тримання під вартою є винятковою мірою запобіжного заходу та ризики відносно його підзахисного відсутні. ОСОБА_6 ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, до затримання мав постійне місце проживання та місце роботи, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки. Зокрема, судом вже допитані потерпілий, свідки, досліджені докази сторони обвинувачення. Ризики впливу на потерпілого та свідків, а також спотворення доказів відсутній. Наявність підозри не може бути єдиною підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_10 також заперечив щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки останній раз останньому було продовжено даний запобіжний захід тому, що не були допитані всі свідки. На даний час, судом допитано потерпілого, свідків та досліджено письмові докази сторони обвинувачення. Ризик впливу на потерпілого та свідків відсутній. Його підзахисний не може спотворити письмові докази, адже вони вже долучені до матеріалів провадження та досліджені судом, тому, просив змінити йому запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали думку своїх захисників.

Заслухавши учасників кримінально провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою, колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, впливати на потерпілого.

Крім того, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 4) міцність соціальних зв`язків; 6) репутацію обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , колегія суддів виходить із того, що на теперішній час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування обвинувачених від суду, оскільки будучи обізнаними про можливу міру покарання, яка загрожує їм у разі їх засудження, можуть переховуватися від суду, а також вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, стан їх здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення, на даний час не в повній мірі дослідженні всі докази в їх сукупності, обвинувачені також ще не допитані, а також приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим, колегія суддів приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, у тому числі й на домашній арешт.

Зокрема, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів не визначає розмір застави у кримінальному провадженні з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком не більше двох місяців - до 29 травня 2019 року включно.

Продовжити запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком не більше двох місяців - до 29 травня 2019 року включно.

Колегія суддів при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не знаходить підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Суддя

Суддя