КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0010941 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чечельник, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за апеляційними скаргами прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційною скаргою зі змінами представника потерпілих захисника ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року,

за участю сторін у кримінальному провадженні:

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування ОСОБА_6 покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме період з 28 вересня 2015 року по 26 листопада 2015 року включно.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у виді домашнього арешту залишено без змін.

Стягнуто із ОСОБА_6 кошти на користь держави.

В апеляційній скарзі прокурор Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 296 КК України.
На обґрунтування своїх вимог вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважає, що висновки суду про відсутність в діях обвинуваченого кваліфікуючої ознаки ч. 4 ст. 296 КК України «вчинення хуліганських дій із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень» не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Посилаючись на положення п.п. 9, 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» та вказуючи напокази потерпілих, які визнано судом належними та допустимими і покладено разом з іншими доказами в основу вироку, вважає, що в ході судового розгляду підтверджено, що ОСОБА_6 діяв спільно та узгоджено з іншими учасниками хуліганства та сприяв застосуванню предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Звертає увагу на те, що суд, встановивши неправильну кримінально-правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , призначив йому необґрунтоване покарання.

Вважає, що в суді апеляційної інстанції необхідно повторно дослідити обставини, які досліджені судом першої інстанції не в повній мірі, а саме: протокол огляду місця події від 27 вересня 2015 року, висновок експерта № 2773 (т.2 а.п. 32-33), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 вересня 2015 року (т.2 а.п. 34-37 ), висновки експерта № 2759 від 28 вересня 2015 року, висновок експерта № 2770 від 28 вересня 2015 року, (т.2 а.п. 52-54), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 вересня 2015 року (т.2 а.п. 55-56), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 вересня 2015 року (т.2 а.п. 63-66), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 вересня 2015 року (т.2 а.п. 75-78), висновок експерта № 853 від 29 вересня 2015 року (т.2 а.п. 88- 93), протокол огляду від 20 жовтня 2015 року з фототаблицею та відеозаписом, (т.2 а.п. 101-121), висновок експерта № 2884 від 06 жовтня 2015 року (т.2 а.п. 127-129), відеозапис камер спостереження кафе «Чайхона», де зафіксовані події, які відбувалися 27 вересня 2015 року в період часу з 03 год. 24 хв. по 03 год. 29 хв. (т. 2 а.п. 163-170), показання потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

В апеляційній скарзі зі змінами представник потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 захисник ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання в межах санкції вказаної статті.

Вважає, що суд не в повній мірі провів судовий розгляд, допустив порушення норм процесуального законодавства щодо порядку дослідження та аналізу доказів, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про кваліфікацію діянь ОСОБА_16 за ч.2 ст. 296 КК України, і неправильно застосував її при призначенні покарання.
Вказує на те, що судом залишено поза увагою наданий ним доказ, а саме відеозапис та фототаблицю, на яких зафіксовано розвиток скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема, як обвинувачений хоча безпосередньо і не застосовує вогнепальну зброю по відношенню до потерпілих, однак не вчиняє жодних дій, спрямованих на припинення застосування зброї іншою особою, тим самим виражаючи свою згоду та схвалюючи використання зброї у даній ситуації, відтак його дії слід кваліфікувати саме за ч. 4 ст. 296 КК України. Звертає увагу на те, що вказаний доказ в порядку ст.ст.85-89 КПК України не визнано судом недопустимим та/або неналежним.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1 104 (одну тисячу сто чотири) гривні 84 коп. витрат за проведення трасологічної експертизи № 1253 від 30 вересня 2015 року; 1107 (одну тисячу сто сім) гривень 96 коп. витрат за проведення судово-хімічної експертизи №726 від 15 жовтня 2015року.
На обґрунтування своїх вимог вказує на те, що прокурором при складанні обвинувального акту відносно ОСОБА_16 не дотримано усіх положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та допущено суперечність, при кваліфікації дій за ч. 4 ст. 296 КК України. Вважає, що прокурор, пред`явивобвинувачення, що за кваліфікацією не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, а суд, в порушення вимог ст. 291 КПК України, відмовляючи в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків,вплинув на обрання способу захисту обвинуваченим ОСОБА_6 .
Вважає, що висновок суду про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав своєї вини не відповідає дійсності, оскільки 29 лютого 2016 року в судовому засіданні обвинувачений частково визнав свою вину, заперечуючи в частині використання зброї.

Зазначає про порушення судом норм закону в частині ст.ст. 15, 50, 58 КПК України, через допущення до розгляду справи в судовому проваджені в якості представників потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 адвокатів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які на підтвердження своїх повноважень суду не надали договорів про надання правової допомоги та витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, а долучили до матеріалів справи лише ордери.

Окрім тоговважає, що судовий розгляд справи проведено з порушенням основного принципу судових проваджень - неупередженого судового розгляду у зв`язку із тиском на суд представниками потерпілих через представників засобів масової інформації.

Зазначає, що під час судового засідання на підставі ст. 359 КПК України проводилася демонстрація відеозапису з місця події, проте у вироку суду в порушення вимог ст. 94 КПК України не надано належної оцінки даному речовому доказу, який спростовує або підтверджує покази усіх учасників процесу.

Вказує на те, що у вироку суду не надано оцінки поведінці обвинуваченого ОСОБА_6 щодо намагання припинити конфлікт, що підтверджується єдиним беззаперечним доказом - відеозаписом, та єдиним незалежним свідком інспектором патрульної служби ОСОБА_19 , яка заслуговує на пом`якшуючу ознаку.

Крім того, вважає необґрунтованим висновок суду про відсутність обставини, що пом`якшують покарання, оскільки згідно ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання, визнаються з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину. Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 28 вересня 2015 року обвинувачений ОСОБА_6 затриманий у приміщенні Святошинського РУТУ МВС України в м. Києві, куди прибув за власною ініціативою для дачі показів після визначення його статусу, як свідка або підозрюваного. Сприяння розкриттю злочину підтверджується постановою про захист учасників кримінального процесу слідчого СВ Святошинського РУТУ МВС України в м. Києві від 29 вересня 2015 року, у якій зазначено, що відносно ОСОБА_6 , який дав показання стосовно інших учасників скоєння злочину, надходять реальні погрози щодо життя та здоров`я.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_20 , 27 вересня 2015 року близько 03 год. 25 хв. разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, після перебування в приміщенні кафе «Чайхона Базар», розташованого по пр. Леся Курбаса, 6-Г в м. Києві, прослідували на вулицю. В цей час на майданчик, розташований між будівлями супермаркету «Велика Кишеня», що на пр. Леся Курбаса, 6-Д в м. Києві, та фірмового магазину «Рошен», що на пр. Леся Курбаса, 6-Г в м. Києві, прибули сім військовослужбовців, які повернулися з зони проведення антитерористичної операції на сході держави, та які у зв`язку зі святкуванням зустрічейбатальйонів перебували на території Святошинського району м. Києва.
Враховуючи те, що близько 02 год. цієї ж ночі на майданчику, розташованому поблизу будівлі супермаркету «Велика Кишеня» по пр. Леся Курбаса, 6-Д в м. Києві, між військовослужбовцями АТО та групою невстановлених осіб виникла бійка, військовослужбовці звернулися до ОСОБА_6 та осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження з метою з`ясування їх можливої причетності до побиття товаришів.
Однак, ОСОБА_6 разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи в громадському місці, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, спровокували конфлікт, який переріс в бійку.

При цьому, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, спочатку нанесла ОСОБА_13 один удар ногою по тулубу, від чого останній впав на асфальт. Коли ОСОБА_13 підвівся, то інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, кулаком лівої руки наніс останньому один удар в обличчя, а в цей час ОСОБА_6 , кулаком правої руки наніс один удар в обличчя ОСОБА_21 . Продовжуючи хуліганські дії, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, дістав два предмети, схожих на пістолети, та почав здійснювати постріли в напрямку ніг військовослужбовців.

В цей час особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, кулаком правої руки та правою ногою наніс два удари по тулубу ОСОБА_13 , від чого останній впав на асфальт. В свою чергу особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, утримуючи в руках предмети, схожі на пістолети, правою ногою вдарив Грищука А.І. по тулубу та здійснив постріл з предмета, схожого на пістолет в напрямку ОСОБА_15 . Одночасно з цим, ОСОБА_6 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, руками та ногами наносили удари по тілуОСОБА_13 .
Завдавши таким чином тілесні ушкодження ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_6 та особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, один з яких продовжував здійснювати постріли з предметів, схожих на пістолети, в напрямку військовослужбовців АТО, з місця вчинення злочину втекли.

За вказаних обставин ОСОБА_6 та особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, завдали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 тілесні ушкодження, які відносяться до легких.

Крім того, у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження, яке відноситься до легких (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Потерпілі та їх представники до суду апеляційної інстанції не з`явилися, направили суду заяви про розгляд апеляційних скарг у їх відсутність.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, про підтримання поданої апеляційної скарги, апеляційної скарги представника потерпілих та заперечення доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційнускаргу захисника та просили залишити без задоволення апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскаржуваний вирок суду першої інстанції вказаним вимогам кримінального процесуального закону відповідає

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчиненого групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, за наведених у вироку обставин відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та підтверджений зібраними у встановленому законом порядку доказами, які ретельно досліджено, належно оцінено судом та детально викладено у вироку.
Судом апеляційної інстанції задоволено клопотання прокурора та безпосередньо досліджено усі письмові докази, які надано стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_6 .

Перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах прокурора та представника потерпілих про те, що судом першої інстанції безпідставно перекваліфіковано дії ОСОБА_6 з ч.4 ст.296 КК України на ч.2 ст.296 КК України, колегія суддів вважає, що вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Частина 2 ст.296 КК України передбачає відповідальність за вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчиненого групою осіб.

Об`єктом захисту у ст.296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці у побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюється в активній формі, в основному, з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Поєднує вчинення хуліганських дій те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, згідно показань обвинуваченого ОСОБА_6 , 27 вересня 2015 року близько 3 год. 00 хв. він зустрівся із своїми знайомими ОСОБА_22 та ОСОБА_23 біля кафе «Чайхона» по пр. Леся Курбаса. Під час розмови з ними він почув образливі викрики на свою адресу та побачив людей в камуфляжній формі і запитав чи вони до нього крикнули, на що вони дали ствердну образливу відповідь. Він разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_23 підійшовши до них запитав, що сталося. ОСОБА_24 ,який був у камуфляжній формі, відповів, що все нормально, його друзі просто в стані алкогольного сп`яніння. Раптом підбіг ОСОБА_13 та почав кричати ОСОБА_23 , що він «чурка», вони стріляли і будуть таких стріляти. ОСОБА_23 , не витримавши, ударив кулаком ОСОБА_13 . Обвинувачений стояв між людьми в формі і своїми знайомими та, розправивши руки і притримуючи ОСОБА_22 , просив всіх заспокоїтися. На відстані біля трьох метрів від обвинуваченого знаходивсяОСОБА_13 , який тримав в руках ножа та, закликаючи до бійки, йшов на обвинуваченого. В цей момент обвинувачений, підбігши до нього, наніс йому один удар ногою в задню частину тіла та один удар ногою в ногу. Потерпілий впав і в цей момент в нього випав ніж. Обвинувачений підняв ножа, склав його та поклав у кишеню, відійшовши в сторону. Одразу прибігли поліцейські, ОСОБА_22 побіг у парк, один поліцейський побіг за ним, а ОСОБА_23 сів в свій автомобіль. Особи в камуфляжній формі почали розносити автомобіль. ОСОБА_23 , включивши задню передачу, почав вирулювати. Біля «Чайхони» був ще автомобіль обвинуваченого. Коли він підійшов до автомобіля, то там були працівники поліції. На його запитання про можливість забрати свій автомобіль, йому відповіли, щоб підійшов пізніше. Він пішов додому, ліг спати, а наступного дня пішов в райуправління міліції, щоб забрати свій автомобіль та дати пояснення з приводу подій, які відбулися. В цей день він був затриманий працівниками міліції. Обвинувачений чув хлопки, проте, що це було і хто стріляв він на той момент не знав, оскільки був сконцентрованийлише на ножі, якого тримав ОСОБА_13 . Наполягав, що під час конфлікту нікому удари не наносив, побачивши ножа - просто його вибив.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 частково визнав свою вину, заперечуючи в частині використання зброї, у зв`язку з чим не погодився з запропонованою органом досудового розслідування юридичною оцінкою його дій за ч.4 ст.296 КК України.
На підтвердження встановлених фактичних обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано послався на докази, досліджені безпосередньо в судовому засіданні:
показання потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив, що 26 вересня 2015 року на Печерську біля скульптури «Батьківщини-матері» у нього відбулася зустріч із батальйоном (біля 300 чоловік), де вони спілкувалися та вживали спиртні напої, після чого відпочивали на Дніпрі. Орієнтовно о 24 год. він, ОСОБА_15 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 поїхали на вул. Потапова в район парку. Близько 3 год. до них подзвонив ОСОБА_26 та повідомив, що його та ОСОБА_14 побили. Вони прийшли до хлопців, які розповіли ситуацію, яка з ними сталася. ОСОБА_26 і ОСОБА_14 відійшли шукати осіб, які їх побили. Через декілька секунд з-за рогу будинку в їхньому напрямку швидким кроком йшло троє осіб. Перед ними вийшов ОСОБА_24 і через кілька секунд потерпілий побачив, що почалася розмова на підвищених тонах. Потерпілий також підійшов до них та одразу відчув удар кулаком в голову, заподіяний ОСОБА_23 , від якого впав. Вставши, він почув як прозвучав постріл і ОСОБА_22 вдарив його ще раз. Після цього почув постріли бойовими патронами, оскільки бачив як йшли іскри від кулі, коли вона в щось попадала чи рикошетила. Він просив ОСОБА_22 поговорити, щоб той кинув зброю. Однак до нього підійшов ОСОБА_23 , який вдарив його рукою в голову і ногою. Коли хотів уникнути удару спіткнувся за сходинку біля входу в магазин і впав, отримавши від ОСОБА_22 ще один удар ногою. Коли почав вставати, ОСОБА_6 наніс йому декілька ударів, при цьому він чув як луналипостріли. Вважає, що конфлікт виник через неповагу до суспільства, оскільки їх честь і гідність як учасників АТО ображали, висловлюючи погрози вбити їх. Вважає, що у ОСОБА_6 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 були узгоджені дії як в час бійки, так і під час пострілів;

показання потерпілого ОСОБА_14 , який пояснив, що 26 вересня 2015 року протягом дня він з товаришами, яких було близько 300-400 чоловік, відпочивали біля скульптури «Батьківщини-матері». Близько 2 год. 30 хв. він та ОСОБА_26 поїхали на Борщагівку, до «Колібрісу», де на них напали три незнайомі особи і побили їх. Нападаючих не бачив, бо прикривав голову. Після чого вони разом з ОСОБА_26 пішли шукати осіб, які їх побили. Відійшовши на декілька метрів, побачили своїх побратимів, які розмовляли з обвинуваченим та ще з двома чоловіками. Підійшовши до них, він побачив як ОСОБА_23 вдарив ОСОБА_13 . Потім ОСОБА_22 вдарив ОСОБА_13 в обличчя ногою, від чого той впав. При цьому ОСОБА_6 підбіг позаду ОСОБА_13 і вдарив його в спину, від чого той впав. Потім ОСОБА_6 наніс удари ОСОБА_27 та рукою в обличчя ОСОБА_25 . При цьому ОСОБА_22 дістав два пістолети та, погрожуючи ними, почав стріляти вгору, потім в їхній бік, всього було здійснено 8-9 пострілів з пістолетів. Він з товаришами просив, щоб той кинув зброю. Декілька пострілів було в бік ОСОБА_15 , потім ОСОБА_22 вдарив ОСОБА_25 та його (потерпілого). Вони почали відходити, оскільки йшли на ОСОБА_22 , щоб забрати в нього зброю. В цей час приїхали працівники поліції і ці хлопці почали тікати. Вважає, що ОСОБА_6 з ОСОБА_22 та ОСОБА_23 діяли спільно;

показання потерпілого ОСОБА_15 , який пояснив, що 26 вересня 2015 року о 10 год. 00 хв. відбувся збір батальйону. Близько 24 год. він, ОСОБА_13 , ОСОБА_25 і ОСОБА_24 поїхали на Борщагівку в район вул. Потапова. Орієнтовно о 03 год. зателефонував ОСОБА_26 і попросив, щоб вони прийшли, оскільки його та ОСОБА_14 побили. До хлопців вони підійшли через 10 хв., де зі сторони кафе «Чайхона» з`явилися три хлопці, як стало відомо ОСОБА_6 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 . Потерпілий разом з товаришами підійшли до вказаних хлопців і поцікавились чи їм щось відомо про побиття їх побратимів, однак молоді чоловіки були агресивно налаштовані і ОСОБА_23 наніс ОСОБА_13 удар кулаком в обличчя, через декілька секунд ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_27 , а потім ОСОБА_25 , а вже ближче до закінчення конфлікту ОСОБА_13 ногою в спину. В той же час у ОСОБА_22 з`явилося два пістолети, з яких він здійснював постріли в їхню сторону. Він вистрілив орієнтовно по пів в обойми із обидвох пістолетів, два рази йому попав в ногу. Після появи працівників поліції ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_6 втекли. Вважає, що вони діяли спільно та злагоджено;
показання свідка ОСОБА_27 , який пояснив, що в кінці вересня 2015 року він приїхав із зони АТО та ввечері 26 вересня 2015 року перебував в кафе «Чайхона» із своїм другом. Біля 03.00 год. 27 вересня 2015 року він вийшов з кафе та, побачивши, що троє молодих чоловіків високого зросту та спортивної статури б`ють осіб в камуфляжній формі, одразу вибіг захищати своїх побратимів. Попавши на першу лінію відчув, що його хтось ударив. Пізніше дізнався, що це був ОСОБА_6 , оскільки запам`ятав його обличчя. Бачив як ОСОБА_25 зігнувся від удару, хто саме його ударив він не бачив, але біля нього був лише ОСОБА_6 .. Через декілька секунд побачив як хлопець, що був по центру, пізніше ним виявився ОСОБА_22 , дістав два пістолети та почав стріляти. В той час, коли його побратими йшли на молодиків, він, забравши двох осіб в камуфляжній формі, почав відходити;

показання свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що кінці вересня 2015 протягом дня він із своїми товаришами відпочивали. Ввечері він із своїми побратимами (близько 10 чоловік, в т.ч. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_26 ) відпочивали в кафе. Він залишався у кафе, а ОСОБА_14 та ОСОБА_26 поїхали на зустріч та орієнтовно о 24 год. зателефонували йому та повідомили, що їх побили. Вони з хлопцями прибули на місце події, де побачили ОСОБА_14 та ОСОБА_26 , в яких були побиті руки та обличчя. Вони з побратимами намагалися з`ясувати, що сталося, однак між ними почалася штовханина. Він підійшов до обвинуваченого ОСОБА_6 та запитав у нього, що трапилося. Обвинувачений нічого не відповів та наніс йому один удар в обличчя. До ОСОБА_6 підійшов інший боєць із зони АТО, який проходив поруч, обвинувачений його також ударив, почалася стрілянина. Стріляв чорнявий хлопець міцної статури, пізніше дізнався, що це був ОСОБА_22 , у якого було два пістолети та який здійснив близько 10 пострілів спочатку по ногах, а потім уже в область голови. Потім свідок ще один удар отримав від ОСОБА_22 та бачив як ОСОБА_6 руками наніс два удари ОСОБА_13 ;
показання свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що працює інспектором патрульної служби. 27 вересня 2015 року він заступив на чергування в Святошинському районі м. Києва та отримав виклик, що по вул. Гната Юри сталося ДТП. Приїхавши з напарником на місце, почали оформляти ДТП. Через хвилин 40 він почув три постріли біля кафе «Чайхона». Одразу побіг на місце події, та діставши зброю побачив як на нього йшли 7-8 чоловіків у камуфляжній формі та кричали в бік двох осіб, які йшли від них на відстані 2-3 грів та були в цивільному одязі. Один з них ОСОБА_6 , стояв справа від свідка, поступово відходячи назад. Інший молодий чоловік в сірій футболці та в шортах тримав в руках два предмети, схожі на зброю, з яких стріляв то вверх, то вниз. Свідок навів на ОСОБА_22 свою зброю і наказав, щоб той стояв і поклав пістолети, після чого ОСОБА_22 різко розвернувся та втік в бік парку;
показання свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які пояснили, що були понятими під час обшуку квартири їх сусідів на АДРЕСА_3 , під час якого нічого не знайшли. Крім того, свідок ОСОБА_29 повідомила, що з квартири вилучили лише коробку з-під мобільноготелефону.
Показання потерпілих та зазначених свідків є послідовними, логічними, такими, що узгоджуються з іншими доказами, у тому числі письмовими, на які, зокрема, суд обґрунтовано послався у вироку на підтвердження встановлення судом обставин:
дані протоколу огляду місця події від 27 вересня 2015 року, відповідно до якого встановлено місце вчинення злочину відносно потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ділянка місцевості за адресою: м. Київ, вул. Гната Юри, 6-г, на якій виявлено та вилучено вісім металевих гільз, дві металеві кулі (т.2 а.п. 3-18);
дані протоколу огляду місця події від 27 вересня 2015 року (т.2 а.п. 20-26);
дані протоколу огляду від 27 вересня 2015 року, відповідно до якого виявлено на приміщеннях будівель із вивісками «Домінос», «Чайхона Базар», «Рошен», «Пальміра», «Велика кишеня», «Дім взуття», кінотеатр «Лейпціг» камери відеоспостереження (т.2 а.п. 27-31);
дані висновку експерта № 2773 від 28 вересня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_15 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до легких (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (т.2 а.п. 32-33);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_15 впізнав за загальним зовнішнім виглядом особу, зображену на фото під № 1, яким виявився ОСОБА_6 (т.2 а.п. 34-37 );
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_15 впізнав за загальними зовнішніми ознаками особу, зображену на фото під № 4 як того, що стріляв в нього та його товаришів, яким виявилась особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (т.2 а.п. 38-41);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_15 впізнав за загальними зовнішніми ознаками особу, зображену на фото під № 2 як того, що наносив удари ОСОБА_13 , яким виявилась особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (т.2 а.п. 43-46 );
дані висновку експерта № 2759 від 28 вересня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до легких (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (т.2 а.п. 46-47);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_13 впізнав за загальним зовнішнім виглядом, особу, зображену на фото під № 1 як того, що наносив йому удари, яким виявилась особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (т.2 а.п. 48-51);
дані висновку експерта № 2770 від 28 серпня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до легких (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (т.2 а.п. 52-54);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_14 впізнав за рисами обличчя особу, зображену на фото під № 3, якою виявився ОСОБА_6 (т.2 а.п. 55-56);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_14 впізнав за рисами обличчя особу, зображену на фото під № 2 як того, що здійснював постріли, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження (т.2 а.п. 57-58);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 серпня 2015, відповідно до якого ОСОБА_14 впізнав за рисами обличчя особу, зображену на фото під № 3 як того, що наносив удари ОСОБА_13 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження (т.2 а.п. 59-62);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_25 впізнав особу, зображену на фото під № 3 як того, що наносив йому удар по обличчю, яким виявився ОСОБА_6 (т.2 а.п. 63-66);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_25 впізнав особу, зображену на фото під № 3 як того, що здійснював постріли по ньому та його товаришах, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження (т.2 а.п. 67-70);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_25 впізнав особу, зображену на фото під № 4 як того, що наносив удари кулаками та ногами ОСОБА_13 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження (т.2 а.п.71-74);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_27 впізнав особу, зображену на фото під № 2 як того, хто його ударив, яким виявився ОСОБА_6 (т.2 а.п. 75-78);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 вересня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_27 впізнав особу, зображену на фото під № 2 як того, що здійснював постріли по ньому та його товаришах, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження (т.2 а.п. 79-82);
дані висновку експерта № 1253 від 30 вересня 2015 року (т.2 а.п. 84-86);
дані висновку експерта № 853 від 29 вересня 2015 року (т.2 а.п. 88- 93);
дані висновку експерта № 726 від 15 жовтня 2015 року (т.2 а.п. 95-97);
дані ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року, протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19 жовтня 2015 року, відповідно до яких отримано відеоматеріали з магазину «Рошен», розташованого за адресою: м. Київ, пр. Леся Курбаса, 6-г (т.2 а.п. 98-100);
дані протоколу огляду від 20 жовтня 2015 року з фототаблицею та відеозаписом (т.2 а.п. 101-121);
дані висновку експерта № 2884 від 06 жовтня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження, яке відноситься до легких (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (т.2 а.п. 127-129);
дані ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року та протокол обшуку від 05 жовтня 2015 року (т.2 а.п. 130-134);
дані ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року та протокол обшуку від 10 жовтня 2015 року (т.2 а.п 135-141);
дані відеозапису з камер спостереження кафе «Чайхона», де зафіксовані події, які відбувалися 27 вересня 2015 року в період часу з 03 год. 24 хв. по 03 год. 29 хв. (т. 2 а.п. 163-170).
Згідно статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Згідно статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до статті 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Аналіз зібраних у справі доказів свідчить про те, що виходячи із мотивів, характеру дій обвинуваченого та осіб, які діяли у групі з ним, його стосунків з потерпілими та іншими учасниками конфлікту до події і під час її, місця та часу вчинення злочину, протиправні дії обвинуваченого у складі групи осіб посягали на громадський порядок.
З огляду на те, що грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_6 громадського порядку супроводжувалось насильством із заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що стороною обвинувачення доведено як ознаку хуліганства - особливу зухвалість.
Твердження захисника, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 були направлені лише на врегулювання конфлікту, який виник між його знайомими та учасниками АТО, не знайшли свого підтвердження.
Зазначені показання обвинуваченого слід розцінювати як спосіб захисту, обраний ним, з метою уникнення покарання або пом`якшення покарання за скоєне.
Як вбачається із показань, наданих у судовому засіданні як самими потерпілими ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , так і свідками ОСОБА_27 та ОСОБА_25 , всі вони є учасниками АТО, які підтвердили що обвинувачений ОСОБА_6 , діючи в групі з іншими особами, вів себе агресивно, нецензурно висловлювався, погрожував заподіянням тілесних ушкоджень, а також наносив удари руками і ногами безпосередньо ОСОБА_13 , ОСОБА_27 та ОСОБА_25 .
Вказані потерпілі та свідки підтвердили, що між ними та обвинуваченим ОСОБА_6 раніше не було неприязних відносин, і обвинувачений цього не заперечував. Окрім цього, згадані потерпілі та свідки підтвердили, що безпосередньо перед конфліктом ніхто не провокував ОСОБА_6 та інших осіб, які були з ним, на вчинення хуліганства, а протиправні дії обвинуваченого та осіб, які були з ним - раптовими, його поведінка - неадекватною, і такою, що не відповідала навколишній обстановці.
На підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження учасникам АТО свідчить також і характер отриманих ним тілесних ушкоджень - у виді садна на тильній поверхні правої кисті в проекції 5-го п`ясно-фалангового суглобу (т. 2 а п. 127-129).
Колегія суддів вважає, що наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Висновки суду підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а відтак підстав визнати їх неправильними не встановлено, як і доказів недопустимими.

Окрім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство»при вчиненні хуліганства групою осіб за ч. 4 ст. 296 КК України можуть бути кваліфіковані дії тих його учасників, які особисто застосували зброю або інший предмет, спеціально пристосований чи заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, а також тих осіб, які хоча самі й не застосовували зазначених знарядь, але дали згоду чи в інший спосіб сприяли їх застосуванню іншими виконавцями цього злочину. Якщо один з учасників злочину застосував такі знаряддя без відома інших, то відповідальність за ч. 4 ст. 296 КК має нести лише він.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що особисто ОСОБА_6 застосовував предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, або докази, що він дав згоду на застосування такого предмета, або докази, які б доводили факт сприяння ним у будь-якій формі на застосування такого предмету, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_6 відсутня така кваліфікуюча ознака як вчинення хуліганських дій із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Окрім того, слід зазначити, що вироком Святошинського районного суду м.Києва від 02 лютого 2018 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року, ОСОБА_23 , визнано винуватим у вчиненні, зокрема, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та виразилося у заподіянні тілесних ушкоджень групою осію, в тому числі і обвинуваченим ОСОБА_6 , та кваліфіковано його дії за ч.2 ст.296 КК України.
Зважаючи на те, що ОСОБА_6 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення групою осіб, у тому числі і з ОСОБА_23 , дії якого кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 на ч.4 ст.296 КК України.
Доводи захисника обвинуваченого про те, що прокурором при складанні обвинувального акту відносно ОСОБА_6 не дотримано усіх положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та допущено суперечність, при кваліфікації дій за ч. 4 ст. 296 КК України не є підставою для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, оскільки судом першої інстанції вірно та обгрунтовано прийнято рішення про перекваліфікацію дій обвинуваченого на ч.4 ст.296 КК України та ч.2 ст.296 КК України.
Посилання захисника на порушення судом норм закону в частині ст.ст. 15, 50, 58 КПК України, через допущення до розгляду справи в судовому проваджені як представників потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 адвокатів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які на підтвердження своїх повноважень суду не надали договорів про надання правової допомоги та витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, а долучили до матеріалів справи лише ордери не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Положення пункту 2 частини першої статті 50 КПК передбачають, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, а документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Тобто ордер і договір є документами, які в рівному ступені посвідчують існування договірних відносин між адвокатом і його клієнтом.

Верховний Суд у своїй постанові від 06 лютого 2018 року у справі №752/11464/16-к зазначив, що повноваження захисника мають вважатися підтвердженими, якщо - на додаток до документу, передбаченого пунктом 1, - захисник надав хоча б один з документів, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті. Відповідно до частини другої статті 50 КПК «встановлення будь-яких додаткових … умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається».

Доводи захисника стосовно того, що судовий розгляд справи проведено з порушенням основного принципу судових проваджень - неупередженого судового розгляду у зв`язку із тиском на суд представниками потерпілих через представників засобів масової інформації, не підтверджено жодними доказами.

Посилання захисника на те, що під час судового засідання на підставі ст. 359 КПК України проводилася демонстрація відеозапису з місця події, проте у вироку суду в порушення вимог ст. 94 КПК України не надано належної оцінки даному речовому доказу, який спростовує або підтверджує покази усіх учасників процесу не заслуговують на увагу та спростовуються висновком суду щодо доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.
Доводи захисника обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд дотримався вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахувавши характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, те, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, працевлаштований - працює в ТОВ «Охоронна група «Форт-3» на посаді охоронця, з середньою освітою, не одружений, утриманців не має, його позитивну характеристику, стан його здоров`я, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання.

Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки, призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 за видом та розміром відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи.»
Підстав для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України колегія суддів, не убачає.
Доводи захисника обвинуваченого про безпідставне невизнання обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю злочину не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 359/6489/13-к з`явлення із зізнанням це особисте, добровільне письмове чи усне повідомлення заявником правохоронний орган, прокурора або су про скоєний скоєний чи підготовлюваний ним злочин.
Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. При цьому, активне сприяння - це добровільні дії особи, що вчинила злочин, спрямовані на допомогу органам досудового розслідування у встановленні знарядь, засобів, співучасників вчиненого злочину, а також інших обставин, які мають кримінально-правове чи кримінально-процесуальне значення для розслідування та розкриття злочину.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 , після 27 вересня 2015 року він пішов додому, ліг спати, а наступного дня пішов в райуправління міліції, щоб забрати свій автомобіль та дати пояснення з приводу подій, які відбулися, а не зізнатися у вчиненні злочину.
Разом з тим, матеріали кримінального провадження, не містять підтвердження того, що обвинуваченим надано слідству такі докази, які б викривали його злочинну поведінку та отримати їх іншим чином, неможливо. Надання ж детальних показів обвинуваченим є прямим обов`язком ОСОБА_6 як сторони кримінального провадження та визначається Кримінальним процесуальним кодексом України.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів не вбачає підстав визнати, що ОСОБА_6 здійснив з`явлення із зізнанням та активно сприяв розкриттю злочину, а тому доводи захисника про наявність таких пом`якшуючих обставин, які можуть бути у сукупності із усіма наведеними вище обставинами підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання не заслуговують на увагу.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладе, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення поданих апеляційних скарг не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційну скаргу зі змінами представника потерпілих захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3