Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/95/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 березня 2019 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей:
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 22.03.2017 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001562, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України строком на 60 днів, а саме до 15 год. 00 хв. 27.04.2019 року,з визначенням застави в сумі 38420 гривень,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідча СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_11 звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням, у кримінальному провадженні № 0001562, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській областізнаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001562,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 27.02.2019 року, близько 01 год. 00 хв. перебував в гаражному кооперативі «Автолюбителів», що розташований по вул. Ціолковського 1, м. Кропивницький.
Проходячи повз гараж № НОМЕР_1 який на праві приватної власності належить ОСОБА_12 , у ОСОБА_8 винник умисел спрямований та таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в інше приміщення. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_8 , підійшов до приміщення гаражу, та доклавши зусиль зірвав ручку яка замикала двері до вказаного гаражу.
Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, ОСОБА_8 , зайшов до приміщення вказаного гаражу, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме: велосипед дитячий марки «Ардіс», інструменти: викрутки, плоскогубці, праска марки «Saturn ST-CC7116», дві каструлі з алюмінію об`ємом 7 та 10 літрів з кришками, люстра, чайник електричний марки «Delfa», гиря металева 1 вагою 24 кг., соковижималка електрична марки «Daewoo», радіо марки «Palito», рукавички боксерські, дитячий шкільний портфель червоного кольору, загальній вартість викраденого майна зі слів потерпілого ОСОБА_12 складає 10 000 гривень.
Після цього, викрадене майно ОСОБА_8 сховав до гаражу № НОМЕР_2 , що розташований на території гаражного кооператив «Автолюбителів», який на праві приватної власності належить його батьку ОСОБА_13 , тим самим спричинив матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 10000 грн.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 березня 2019 рокузадоволено клопотання слідчого та щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, з визначенням застави в сумі 38420 гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного, корисливого, тяжкого кримінального правопорушення проти власності, вчиненого під час іспитового терміну, вказане свідчить про схильність підозрюваного до вчинення злочинів. Зі слів підозрюваного є розлученим та утримує двох малолітніх дітей, які проживають окремо, проживає разом з батьком та бабусею, нерухомості не має, накопичень не має, вказує, що злочин вчинив із-за потреби у коштах на лікування дитини. Відтак соціальні зв`язки є сумнівними, оскільки навпаки сприяли вчиненню злочину.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою його підзахисному обрати більш м`який запобіжний захід.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що слідчий судця виніс необґрунтоване, незаконне рішення всупереч законним України та інтересам підозрюваного, оскільки судом не в повному обсязі досліджені підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором та слідчим, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК не доведено що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Навпаки, у нашому конкретному випадку, підозрюваний сприяє слідству у збиранні доказів, добровільно надає свідчення, не переховується, зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки.
Крім того, слідчим суддею не взято до уваги такі обставини як особу обвинуваченого: наявність двох неповнолітніх дітей, позитивну характеристику з місця проживання.
Також, підозрюваний стверджує, що не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа якнайшвидше закінчилась.
ОСОБА_8 має на утриманні двох малолітніх синів 2011 та 2017 років народження, надає їм матеріальну допомогу, а тому тримання під ватрою батька дітей позбавить можливості отримувати кошти на їх утримання, що призведе до порушення прав малолітніх дітей.

Вислухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили обрати більш м`який запобіжний захід, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не врахування особи обвинуваченого, а саме наявність двох неповнолітніх дітей, характеристику з місця проживання.
Однак, зазначене колегія суддів не бере до уваги.
Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленого вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2017 року.
У відповідності до вимог ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
А тому, колегія суддів залишає без задоволення доводи захисту стосовно необґрунтованості застосування запобіжного заходу.
Крім того, не можуть бути враховані доводи захисту стосовно наявності двох неповнолітніх дітей та характеристики, оскільки: по-перше характеристика з місця проживання в матеріалах клопотання слідчого відсутня, та навіть позитивна характеристика підозрюваного не може бути достатнім чинником, що свідчить про належну репутацію підозрюваного; по-друге відповідно до Законів України у разі вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку до обвинуваченого не можливо застосувати повторно звільнення від відбування покарання з випробуванням; по-третє ОСОБА_8 після вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи необхідність утримання своїх дітей, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення.

А тому підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити нові кримінальне правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів доданих слідчим до матеріалів клопотання (протокол огляду місця події, протокол допиту потерпілого, протокол допиту свідка, протокол допиту підозрюваного, згідно до якого останній підтвердив факт вчинення ним інкримінованого йому злочину).

Кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України є умисним, повторним, тяжким, корисливим злочином, посягає на приватну власність

Сукупність обставин в яких підозрюється ОСОБА_8 та його особистість істотно підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки діянь, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останньою процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда, якою підозрюваному застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 дні, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 березня 2019 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001562, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України строком на 60 днів, а саме до 15 год. 00 хв. 27.04.2019 року,з визначенням застави в сумі 38420 гривень,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_14 Ремез