Справа № 357/5742/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.04.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква кримінальне провадження № 0005110, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.09.2017 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження: прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч. 1 КК України, за наступними обставинами.

Так 26.09.2017 приблизно о 13.40 год. водій ОСОБА_3 , керуючи автобусом марки «Богдан А-09202» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті бульвару Олександрійський вул. Леся Курбаса, напроти приміщення № 2 по вул. Леся Курбаса в м. Біла Церква, Київської області, у напрямку вул. Героїв Небесної Сотні в м. Біла Церква, Київської області, в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бутим уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п. 12.9 (г) Правил дорожнього руху України, де вказано, що водієві забороняється різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді), невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, виявивши, що автомобіль, який рухається попереду нього зменшив швидкість, застосував різке гальмування, і пасажир ОСОБА_8 , яка стояла в салоні автобуса, впала та вдарилась об металеві поручні.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, а також переломи 10-го, 11-го ребер справа. Переломи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (б), 12.9 (г) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в судовому засіданні визнав, фактичні обставини не оспорював, просив закрити провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Не зважаючи на визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині повністю доведена дослідженими безпосередньо у судовому засіданні доказами у їх сукупності, які суд враховує та бере до уваги, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_8 , яка зазначила, що 26.09.2017 приблизно о 13.40 год., коли остання перебувала в автобусі марки «Богдан» під керуванням водія ОСОБА_3 , після його різкого гальмування, впала в салоні автобуса та вдарилась об металеві поручні, в наслідок чого була госпіталізована, оскільки отримала струс головного мозку, переломи 10-го та 11-го ребер справа;

- показами свідка ОСОБА_9 , який показав, що 26.09.2017 приблизно о 13.40 год., керував транспортним засобом «TOYOTA» Camri державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Леся Курбаса, перед перехрестям бул. Олександрійський з вул. Леся Курбаса в м. Біла Церква, Київської області, попереду нього їхав автобус «Богдан» жовтого кольору, державний номерний знак не запам`ятав, який різко здійснив об`їзд припаркованого автомобіля, таким чином виїхавши на смугу, по який рухався свідок ОСОБА_9 , у зв`язку з чим, останній скористався звуковим сигналом за для звернення уваги водія автобуса на неприпустимість різко змінювати напрямок руху. Після чого ОСОБА_9 здійснив обгін зазначеного автобуса та поїхав далі по вул. Лесі Курбаса. Перед світлофором на зазначеній вулиці ОСОБА_9 рухався зі швидкістю 30 км/год., оскільки світлофор змінив світло з зеленого на жовтий, ОСОБА_9 перестроївся з лівої смугу в праву та повільно зупинився. Після того, як загорівся зелений сигнал світлофору, продовжив свій рух, при цьому на задньому сидінні в автомобілі знаходився ОСОБА_10 ;

- показами свідка ОСОБА_10 , який зазначив, що 26.09.2017 приблизно о 13.40 год. перебував на задньому сидінні у транспортному засобі «TOYOTA» Camri державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_9 , рухаючись по пл. Свободи, напроти парку Олександрійський в м. Біла Церква в Київській області, водій автобусу «Богдан» здійснив різкий об`їзд стоячого автомобіля, на що ОСОБА_9 подав звуковий сигнал, після чого водій автобусу, зайняв свою праву смугу, а ОСОБА_9 здійснивши його обгін та продовжив рух далі, рухаючись по вул. Леся Курбаса в м. Біла Церква в Київській області, побачивши, що світлофор змінює сигнал на жовтий ОСОБА_9 почав повільно гальмувати, а коли повністю здійснили зупинку, почули позаду звуки гальмування, обертаючись ОСОБА_10 побачив, що гальмував водій автобусу «Богдан».

Із протоколу огляду місця події від 26.09.2017 вбачається, що місцем події є ділянка місцевості у вигляді проїзної частини, розташованої на перехресті бул. Олександрійському та вул. Леся Курбаса в м. Біла Церква Київської області.

Із протоколу огляду транспортного засобу від 26.09.2017 встановлено, що транспортний засіб марки «Богдан А-09202» державний номерний знак НОМЕР_1 механічний ушкоджень немає, перебуває у робочому стані.

Із висновка алкотестера Драгера встановлено, що водій транспортного засобу марки «Богдан А-09202», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 керував транспортним засобом тверезим.

Із звіту GPS-трекеру встановлено, що водій транспортного засобу «TOYOTA» Camri, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по вул. Леся Курбаса в м. Біла Церква, Київської області, з максимальною швидкістю 28 км./год.

Із висновку експерта № 12-1/364 від 19.03.2018 встановлено, що водій автомобіля «TOYOTA» Camri, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_9 , у дорожній ситуації, що склалась, з технічної точки зору, повинен був керуватися вимогами п.п 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху України, зміст яких викладений в дослідницькій частині висновку.

В даній дорожній ситуації, з технічної точки зори, в діях водія автомобіля «TOYOTA» Camri, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_9 , невідповідностей у виконанні ним вимог п.п 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху України не вбачається.

Водій автобуса «БОГДАН А-09202» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 , у дорожній ситуації, що склалась, з технічної точки зору, повинен був керуватися вимогами п. 12.9 г) Правил дорожнього руху України, зміст яких викладений в дослідницькій частині висновку.

В заданій дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автобуса «БОГДАН А-09202» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 , мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «TOYOTA» Camri, державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухається в попутному напрямку не застосовуючи екстреного гальмування, для чого у нього в даному випадку не було перешкод технічного характеру відомих експертові.

З технічної точки зору, в діях водія автобуса «БОГДАН А-09202» вбачаються невідповідності вимогам 12.9 г) Правил дорожнього руху України.

Із висновка експерта № 720/д від 21.12.2017 вбачається, що при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_8 , 1962 року народження, знайдені наступні ушкодження: струс головного мозку. Описане ушкодження заподіяне тупими предметами можливо в строк та при обставинах вказаних у постанові. Дане ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Визначити відповідність даті травми виявленого на КТ сканах органів грудної порожнини від 28.09.2017 перелому ребра справа по лопатковій лінії не представляється можливим, а тому даний перелом не може бути врахованим при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Із висновка експерта № 46/Е від 14.02.2018 вбачається, що згідно наданої медичної документації та заключення консультанта рентгенолога КОБ СМЕ у ОСОБА_8 , 1962 року народження мали місце пошкодження у вигляді: струсу головного мозку, а також переломів 10-го, 11-го ребер справа. Описані пошкодження утворились від дії тупого /их/ предмету/ів/, по давності можуть відповідати строку і обставинам, вказаному у постанові, і відносяться до категорії середньої ступені тяжкості так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілої, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.

Дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України суд кваліфікує як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час судового розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_8 , через свого представника адвоката ОСОБА_5 , надала суду заяву, яку останній підтримав в судовому засіданні, згідно якої ОСОБА_8 відмовляється від обвинувачення та просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, мотивуючи тим, що повністю примирилась із обвинуваченим ОСОБА_3 і не має до нього жодних матеріальних та моральних претензій. Цивільний позов просила залишити без розгляду, оскільки ОСОБА_3 добровільно, в повному обсязі відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину.

Представник потерпілої наполягав, що відмова потерпілої від обвинувачення є добровільною і не пов`язана з тиском на неї з боку будь-яких осіб, заяву остання писала в його присутності, а у зв`язку зі станом здоров`я просила розглянути зазначену заяву та провести судове засідання в її відсутності.

Вислухавши клопотання потерпілої, з`ясувавши думку, прокурора, який не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстав зазначених потерпілою, а також враховуючи позиції обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення клопотання потерпілої, а обвинувачений в судовому засіданні щиро каявся, вину визнав у повному обсязі, суд проаналізувавши та зіставивши клопотання потерпілої з вимогами КПК України, приходить до наступного висновку.

Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності розглядається невідкладно після його подання.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, згідно з вимогами ст. 12 КК України, відноситься до правопорушень невеликої тяжкості.

Раніше ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався.

З потерпілою, обвинувачений досяг примирення, в результаті чого потерпіла просила звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, що в судовому засіданні підтримав представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 .

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілої стало результатом її добровільного волевиявлення.

Крім того, постановою Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Таким чином, відповідно до ст. 46 КК України ОСОБА_3 підлягає обов`язковому, безумовному звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою та відшкодуванням завданих ним збитків. Відповідно до ч. 2 п.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Судові витрати в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України стягнути з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи вимоги п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Заяву ОСОБА_8 про залишення позовної заяви до ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Керуючись ч. 2 п. 1 ст. 284, 370, 372 КПК України, на підставі ст. 46 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, закрити на підставі ч. 2 п. 1 ст. 284 КПК України, звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави: витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи у розмірі: 1144,00 гривень (одна тисяча сто сорок чотири гривні).

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

СуддяОСОБА_1