Ухвала Іменем України
20 лютого 2019 року м. Київ
справа № 663/2592/17 провадження № 51-9942ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Скадовського районного суду

Херсонської області від 25 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 16 серпня 2018 року,
встановив:

За вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 25 травня 2018 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінграда Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7935,21 грн, моральної шкоди 10 000 грн та витрат на юридичну допомогу - 6000 грн.

У справі вирішено процесуальні витрати.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 16 серпня 2018 року вирок щодо ОСОБА_5 частково змінено. Виключено з вироку вказівку на кваліфікацію дій засудженого за ч. 1 ст. 122 КК України і призначення йому покарання на підставі ст. 70 КК України. Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 6 років.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він 19 вересня 2017 року близько 01:00, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , під час суперечки завдав ОСОБА_6 один удар металевою сапою по голові, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. Після цього, ОСОБА_5 , користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_6 , завдав йому декілька ударів ногами по тулубу, заподіявши середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 висуває вимоги про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Вважає, що дії засудженого ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ст. 124 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого переконання.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив та належно оцінив.
Зокрема винуватість ОСОБА_5 підтверджується: показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що під час конфлікту між ОСОБА_7 та засудженим, він утримував руками останнього зі спини за верхню частину тулуба, а після того як відпустив його і відійшов, засуджений завдав йому удар металевою сапою по голові та декілька ударів ногою по тулубу; показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були очевидцями злочину; даними протоколу огляду місця події; даними протоколу слідчого експерименту від 19 серпня 2017 року; даними письмових доказів та висновками експертиз.
Враховуючи викладене, колегія суддів касаційного суду вважає, що винуватість ОСОБА_5 у заподіянні ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя, доведено повністю, а його дії за ч. 1 ст. 121 КК України кваліфіковано правильно.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, місцевий суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, частково відшкодував заподіяну шкоду, і дійшов обґрунтованого висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Таким чином, призначене засудженому ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Доводи касаційної скарги захисника про те, що ОСОБА_5 заподіяв тяжкі тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони, належним чином перевірялись судами першої та апеляційної інстанції і визнані безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження. З цими висновками погоджується і суд касаційної інстанції, оскільки вони є обґрунтованими та належно вмотивованими.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника, та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам

ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
Касаційна скарга не містить переконливих доводів, які потребують перевірки за матеріалами кримінального провадження.

Із поданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Скадовського районного суду

Херсонської області від 25 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 16 серпня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3