Справа № 194/600/18
Номер провадженняя № 1-кп/194/12/19
УХВАЛА
10 січня 2019 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області матеріали обвинувального акту по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2018 року за № 0000120 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-06 травня 2009 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 20 травня 2013 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, звільнився 22 березня 2017 року по відбуттю строку покарання;
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор в судовому засіданні заявив та надав суду письмове клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та зазначив, що ОСОБА_4 серед інших злочинів вчинив тяжкі злочини, передбачені ч. 2 ст. 289 КК України, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, а також тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, злочини середньої тяжкості, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, раніше судимий, в тому числі і за корисливий злочин, судимість в встановленому законом порядку не погашена, не працює, офіційного джерела доходів не має, неодружений, на утриманні нікого не має, за місцем фактичного проживання характеризується посередньо. Отже, ризики, передбачені п.п.1,5 ст.177 КПК України не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора не заперечував.
Захисник ОСОБА_5 просив клопотання прокурора залишити без задоволення, оскільки воно не відповідає вимогам чинного законодавства.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, два з яких є тяжкими злочинами, за один з яких передбачено покарання до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, кількість епізодів злочинної діяльності, в яких він обвинувачується, деякі з яких є корисливими та які скоєнні відповідно до пред`явленого обвинувачення після звільнення з місць позбавлення волі менш ніж за рік в короткий проміжок часу, інкримінованих ОСОБА_4 , та те, що обвинувачений не працює, офіційного джерела доходу не має, неодружений, у зв`язку з чим суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, його слід утримувати під вартою, оскільки, наявні ризики, передбачені п.п.1,5 ст.177 КПК України не відпали.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Також судом враховано, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12 березня 2013 року у справі «Волосюк» проти України).
До того ж судом враховано, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Отже, суд вважає виправданим продовження тримання під вартою.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що менш суворий вид запобіжного заходу не може бути застосований через тяжкість кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується та які він скоїв за короткий проміжок часу між собою, отже наявні ризики, передбачені п.п.1,5 ст.177 КПК України.

Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.107,110,177,183,331,369,371,372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тернівка Дніпропетровської області, строк тримання під вартою строком до 17-00 години 09 березня 2019 року в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань УДПтСУ у Дніпропетровській області (№ 4)
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1