Ухвала

06 березня 2019 року
м. Київ
Справа № 639/9799/16-к
Провадження № 51-739 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 листопада 2017 року та на ухвалу Харківського апеляційного суду від 24 січня 2019 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00002608,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Проте засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);

2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК);

3) невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Так,засуджений ОСОБА_4 просить змінитивирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 листопада 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 24 січня 2019 року у зв`язку з невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість.
Однак у касаційні скарзі засуджений не навів доводів щодо явної несправедливості призначеного йому покарання з огляду на положення ст. 414 КПК враховуючи, що суд призначив ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 Кримінального кодексу України (далі КК), тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 187 КК.
Натомість, як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджений вказує на незастосування положень ст. 75 КК, що позбавляє можливості встановити дійсну позицію ОСОБА_4 з чим саме він не погоджується з розміром призначеного ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, чи з тим, що суди першої та апеляційної інстанції не звільнили засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши засудженому ОСОБА_4 строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3