Провадження № 11-сс/824/996/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2018 року, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Держаного бюро розслідувань щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, повернуто особі, яка її подала,
В С Т А Н О В И Л А:
17.12.2018 року ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність службових осіб Держаного бюро розслідувань щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2018 року вказану скаргу було повернено особі, яка її подала.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що з матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_6 оскаржується бездіяльність посадових осіб Державного бюро розслідувань, котре знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15 (Солом`янський район м. Києва), у зв`язку з чим, враховуючи вимоги ст.32 КПК України, вказана скарга не підлягає розгляду у Печерському районному суді м. Києва, та, відповідно до положень ст. 304 КПК України, вона підлягає поверненню.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2018 року та ухвалити нову ухвалу, якою спрямувати матеріали справи до Печерського районного суду на новий розгляд. Вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки він не звертався до органу досудового розслідування, який дійсно розташований за адресою вул. Симона Петлюри, 15, м. Київ, а звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, юридична адреса якого м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27, що є територією Печерського району м. Києва. Також апелянт вказує, що навіть посилання суду першої інстанції на те, що ГУ ДБР, розташоване за адресою вул. Симона Петлюри, 15, м. Київ, відноситься до юрисдикції Солом`янського районного суду м. Києва, є помилковим, оскільки це територія Шевченківського району. ОСОБА_6 зазначає, що він належним чином звернувся до ТУ ДБР, і цей орган розташовано на території Печерського району м. Києва, тобто, в юрисдикції Печерського районного суду м. Києва, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції порушило його конституційне право на захист.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Абзацом 2 частини 3 статті 395 КПК України передбачено, що якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2018 року була постановлена без виклику сторін, у зв`язку з чим, строк на апеляційне оскарження починається для особи з моменту отримання копії ухвали.

Так, відповідно до наданого апелянтом конверту та реєстру відстежень поштових відправлень, копія оскаржуваної ухвали суду першої інстанції була отримана ним 08.01.2019 року.

Враховуючи, що однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 подано у передбачений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Частина 3 вказаної статті передбачає, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Частиною 1 статті 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У ч. 8 вказаної вище статті встановлено, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.

Так, Київським апеляційним судом розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 призначено на 13 годину 45 хвилин 17.01.2019 року, про що засобами телефонного зв`язку повідомлено апелянта та засобами факсимільного зв`язку Генеральну прокуратуру України Департамент процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних ДБР.

Тобто, всі учасники кримінального провадження були повідомлені належним чином.

Однак, 17.01.2019 року в зазначений час сторони не з`явилися, у зв`язку з чим, колегія суддів прийшла до висновку, що їх неявка не перешкоджає судовому розгляду, оскільки вони були належним чином повідомлені та їх процесуальні права було дотримано.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 4 частини 1 статті 409 КПК України як підставу для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції передбачено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Під неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до п. п. г) п. 1 ч. 1 ст. 38 КПК України, органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є слідчі підрозділи органів державного бюро розслідувань.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державне розслідувань» Систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні органи, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні та інші підрозділи. Організаційну структуру Державного бюро розслідувань затверджує Директор Державного бюро розслідувань за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Частина 5 вказаної статті визначає, що територіальні органи Державного бюро розслідувань є юридичними особами, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Розпорядженням Кабінету міністрів України №938-р Про погодження затвердження організаційної структури Державного бюро розслідувань від 13.12.2018 року, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» було погоджено пропозицію Держаного бюро розслідувань щодо затвердження організаційної структури зазначеного Бюро.

Так, структуру Державного бюро розслідувань утворюють: центральний апарат, сім територіальних управлінь, Академія та Науково-дослідний інститут. До центрального апарату ДБР входять 15 управлінь та 4 самостійних відділів. Територіальні управління, згідно з Законом України «Про Державне бюро розслідувань», розташовані у містах: Львів, Хмельницький, Миколаїв, Мелітополь, Полтава, Краматорськ та Київ.

Юрисдикція Територіального управління Державного бюро розслідувань в м. Києві поширюється на місто Київ, Київську, Черкаську та Чернігівську області.Вказане Територіальне управління ДБР розташовано за адресою 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, що територіально відноситься до юрисдикції Печерського району м. Києва.

12.12.2018 року ОСОБА_6 до ТУ ДБР у м. Києві було подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, яка була прийнята ТУ ДБР у м. Києві, про що свідчить вхідний номер 690/01.1/12-18 /а. п. 14-15/.

Частиною 1 статті 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Відповідно до ч. 4 вказаної статті Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною першою статті 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318380 цього Кодексу, з урахуванням положень Глави 26.

Територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора Главою 26 розділу ІІІ КПК України не визначено.

Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 року № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», оскільки законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України), з урахуванням положень частини шостої статті 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, частина перша статті 306, частина третя статті 234 КПК України тощо).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що у таких випадках не можна керуватися положеннями частини першої статті 32 КПК, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК України, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді.

Водночас у більшості випадків КПК України визначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України).

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування аналогії права, у зв`язку з чим, зазначене вище правило має застосовуватись й до розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність стосовно невнесення відомостей до ЄРДР.

Таким чином, висновки суду першої інстанції на ту обставину, що скарга на бездіяльність службових осіб ДБР подана ОСОБА_6 з порушенням правил територіальної підсудності, є помилковими та такими, що порушують конституційні права особи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 звернувся до належного суду, до компетенції якого віднесено розгляд його скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2018 року, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Держаного бюро розслідувань щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, повернуто особі, яка її подала скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою матеріали скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Держаного бюро розслідувань щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 306-307 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

____________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4