Справа № 453/1290/18
№ провадження 1-в/453/31/18
У Х В А Л А
іменем України

14 листопада 2018 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника Сколівського РС філії Державної

установи «Центр пробації» у Львівській області

Міністерства юстиції України ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області у порядку вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, справу за поданням Сколівського районного сектора філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Міністерства юстиції України про застосування покарання за наявності кількості вироків щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, засудженого 30.05.2018 року Білоцерківського міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на два роки із покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України, та засудженого 05.06.2018 року Білоцерківського міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на три роки із покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України,-

в с т а н о в и в:

Старший інспектор Сколівського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Міністерства юстиції України ОСОБА_4 як особа, уповноважена згідно ч. 1 ст. 539 КПК України звертатися до суду для вирішення питань, які виникають під час виконання вироку, 26.10.2018 року вніс на розгляд суду подання, погоджене у встановленому порядку, в якому просить вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 ..

Подання обґрунтоване тим, що 12.07.2018 року до Сколівського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Міністерства юстиції на виконання надійшло розпорядження та вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2018 року відносно ОСОБА_5 , яким його засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. 12.09.2018 року до Сколівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Міністерства юстиції на виконання надійшло розпорядження та вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.06.2018 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст.407, із застосуванням ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі, засудженого від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки в якому відсутні відомості про врахування попереднього вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2018 року. Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив злочин до постановки на облік в Сколівському районному секторі та продовжує перебувати на обліку, інспектор Сколівського районного сектора з питань пробації був змушений звертатися до суду із даним поданням.

Представник Сколівського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Міністерства юстиції України старший інспектор ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги подання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 підтримав у повному обсязі з підстав, що у ньому викладені.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні висловив позицію, згідно котрої при вирішенні справи по суті поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши висновок прокурора, яка не підтримала подання про застосування покарання за наявності кількості вироків в силу його безпідставності, пояснення учасників справи, вивчивши зібрані матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 539 та п.11 ст. 537 КПК України орган, який виконує вирок, вправі звернутись до суду за місцем виконання вироку для вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, але не вправі порушувати питання про призначення покарання, оскільки це є компетенцією прокурора.

30.05.2018 року ОСОБА_5 , засуджений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На виконання до Сколівського РС філії Центру пробації у Львівській області вирок надійшов 12.07.2018 року.

05.06.2018 року ОСОБА_5 , засуджений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На виконання до Сколівського РС філії Центру пробації у Львівській області вирок надійшов 12.09.2018 року.

Таким чином, встановлено, що на даний час на виконанні у Сколівському РС філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Міністерства юстиції України відносно ОСОБА_5 перебувають два вироки від 30.05.2018 року та від 05.06.2018 року, згідно з якими його звільнено від відбування покарання з випробуванням строком два роки та три роки відповідно.

Вказані вироки перебувають на виконанні у Сколівському РС філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Міністерства юстиції України окремо, що підтверджено сторонами кримінального провадження, матеріалами подання, розпорядженнями суду про направлення вказаних вироків на виконання та повідомленнями Сколівського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Міністерства юстиції України про прийняття вказаних вироків до виконання.

Так, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Зі змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст.71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Як вбачається із матеріалів справи, вищезазначені вироки відносно ОСОБА_5 набрали законної сили та усі направлені на виконання начальнику Сколівського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Міністерства юстиції України, де перебувають на виконанні.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», роз`яснено, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі та, як встановлено у судовому засіданні, навіть до вчинення злочину, за який вона була засуджена першим вироком, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК України не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_5 , оскільки інший злочин ним вчинено до постановлення попереднього вироку, а не під час іспитового строку.

Суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що вирішення зазначеного клопотання порушує суть вироків та може погіршити становище засудженого, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Крім того, щодо заявленого клопотання про приведення вироку у відповідність до ч. 4 ст. 70 КК України, суд зазначає, що вирок суду від 30.05.2018 року та вирок суду від 05.06.2018 року, які фактично просить змінити заявник у своєму клопотанні, не оскаржені сторонами кримінального провадження та набрали законної сили.

Керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року № 11, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання Сколівського районного сектора філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Міністерства юстиції України про застосування покарання за наявності кількості вироків щодо засудженого ОСОБА_5 , - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1