Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 16.04.2019. Зареєстровано: 17.04.2019. Забезпечено надання загального доступу: 18.04.2019.
Дата набрання законної сили: 15.04.2019
Номер судового провадження: 11-кп/807/239/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/239/19 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Запоріжжя, одружений, на утриманні малолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, працюючий на посаді водія в ПрАТ «Запорізьке автотранспортне підприємство 12329», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1581 грн. 92 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

2 жовтня 2017 року об 11 год. 22 хв. ОСОБА_7 , керуючи пасажирським автобусом «MERSEDES-BENZ SPRINTER 312 D», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині пр. Соборного, рухаючись з боку вул. Сталеварів в напрямку вул. Лермонтова в м. Запоріжжя, попереду якого в попутному напрямку рухався з меншою швидкістю невстановлений вантажний автомобіль «Газель», а в салоні мікроавтобуса в цей момент перебували пасажири, в тому числі ОСОБА_9 .

Під час руху на перехресті пр. Соборного з пр. Маяковського в м. Запоріжжя, наближаючись до невстановленого автомобіля «Газель», який рухався попереду, ОСОБА_7 своєчасно не відреагував на зниження швидкості останнім, скоротив безпечну дистанцію та діючи в порушення вимог п. 12.9 «г» Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що водієві забороняється різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді), застосував екстрене гальмування, в результаті якого відбулося падіння ОСОБА_9 , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішньої щиколотки правого гомілковостопного суглобу, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає, що при призначенні йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки таке покарання не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Вважає, що оскільки ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто досяг пенсійного віку, суд першої інстанції повинен був призначити йому штраф, який є більш м`яким, хоча і реальним видом покарання, у зв`язку з тим, що обвинувачений позитивно характеризується, раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки з родиною та вчинив злочин невеликої тяжкості.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, а в іншій частини вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, вирок суду просила скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Переглядаючи оскаржуванийвирок вмежах апеляційноїскарги,колегія суддівприходить довисновку прообґрунтованість доводівапеляційної скаргищодо неправильногозастосування законуУкраїни прокримінальну відповідальність,з оглядуна наступне.

Як вбачається з резолютивної частини вироку суду, за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_7 було призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

З огляду на ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується, в тому числі, до осіб, що досягли пенсійного віку.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і є особою, яка досягла пенсійного віку, колегія суддів зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі, суд першої інстанції порушив вищевказані вимоги закону про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_7 раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується та має стійкі соціальні зв`язки, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо з призначенням йому покарання у вигляді штрафу, що буде відповідати тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень буде відповідати меті, визначеній у ст.50КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У ХВ АЛ ИЛ А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2018 року задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...