1Справа № 335/1834/19 1-кс/335/1447/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_3 про арешт майна, поданого у кримінальному провадженні №0000000 86, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, поданого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000000086, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що 06.06.2018 приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , заволодівши шляхом обману насінням соняшника, яке належить ТОВ «Укролія», діючи умисно, надав вказівку водіям автомобілів «Skania», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , «Skania420», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_4 , «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_5 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_6 , у його супроводі прямувати до м. Василівка Запорізької області, зокрема до елеватору ТОВ «Прометей-Транс», який розташований за адресою: м. Василівка, вул. 8 Березня, б.75.
Цього ж дня, приблизно о 18 годині 30 хвилин, прибувши на територію ТОВ «Прометей-Транс» за адресою: м. Василівка, вул. 8 Березня, б.75, ОСОБА_5 , представившись ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснив продаж соняшнику органічного, власником якого є ТОВ «Укролія», представникам ТОВ «Турнир-Агро»», запевнивши останніх в тому, що він є власником вказаного насіння соняшника. Таким чином ОСОБА_5 шляхом обману заволодів грошовими коштами ТОВ «Турнир-Агро», чим спричинив останньому матеріальної шкоди в особливо великому розмірі на суму 808912,00 гривень.
Крім цього, 13.06.2018 приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на легалізацію (відмивання) грошових коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння, шляхом вчинення правочину, перебуваючи у приміщенні нотаріальної контори, у присутності нотаріуса ОСОБА_7 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №470, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_5 вчинив правочин на суму 160 000 гривень, якими останній злочинним шляхом заволодів 06.06.2018, перебуваючи у м. Василівка Запорізької області, під час продажу незаконно здобутого шахрайським шляхом соняшника органічного загальною вагою 87580 кг. на суму 808 912 гривень. Тим самим ОСОБА_5 довів свій злочинний умисел до кінця, шляхом надання вищезазначеним правочином правомірного вигляду.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що 06.06.2018 йому зателефонував менеджер елеватору ОСОБА_11 , яка попросила зустріти чоловіка, який везе на елеватор насіння соняшника. Через деякий він зв`язався по телефону з вказаним чоловіком, та пообіцяв зустріти його на в`їзді в місто Василівка. Після цього біля автомобільного мосту на в`їзді до міста Василівка він зустрів три вантажні автомобілі з соняшником, які супроводжував чоловік, який представився йому ОСОБА_6 . Після того, як вказані вантажні автомобілі розвантажили соняшник на Василівському елеваторі, чоловіку, який представився ОСОБА_6 було передано за соняшник приблизно 820 тисяч гривень, купюрами номіналом 50 та 100 гривень. 30000 гривень з отриманих за продаж соняшника вищевказаний чоловік, передав одному з водіїв, які здійснювали перевезення соняшника.

Під час пред`явлення впізнання за участю свідка ОСОБА_10 , останній вказав на фотознімок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на чоловіка, який 06.06.2018 представився йому як ОСОБА_6 та відвантажив на елеваторі в місті Василівка Запорізької області соняшник, за який отримав грошові кошти.

Допитана в якості свідка бухгалтер елеватору ТОВ «Прометей Транс» в м. Василівка ОСОБА_12 , показала, що 06.06.2018 приблизно о 22 годині її викликав на роботу ОСОБА_10 , який попросив розрахувати по трьом накладним невідомого їй чоловіка, який в цей день привіз на елеватор соняшник. Згідно до трьох накладних, вказаний чоловік представився ОСОБА_6 . Розрахувавши суму грошових коштів по трьом накладним, вона передала чоловіку, який представився ОСОБА_6 808912 гривень, купюрами номіналом 50,100 гривень, за проданий ним соняшник.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 пояснив, що за перевезення соняшника з с. М. Лепетиха Херсонської області до елеватору в місті Василівка Запорізької області чоловік, який представився йому ОСОБА_14 та впізнаний ним, як ОСОБА_5 передав йому грошові кошти в сумі 30000 гривень, купюрами номіналом по 100 гривень.

Під час пред`явлення впізнання за участю свідка ОСОБА_12 , остання вказала на фотознімок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на чоловіка, якому 06.06.2018 вона передала грошові кошти за проданий соняшник та який згідно до товарно-транспортних накладних представлявся, як ОСОБА_6 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 , показав, що у квітні 2018 року він розмістив об яву про продаж власної квартири АДРЕСА_1 . У червні 2018 до нього звернувся невідомий чоловік, який вивив бажання придбати його квартиру. Під час зустрічі вказаний чоловік представився ОСОБА_15 та швидко погодився придбати квартиру. Як пояснив останній він купує квартиру для свого старшого сина, але під час оформлення квартири, нотаріусом виявлено наявність у старшого сина ОСОБА_15 боргів. Враховуючи, це ОСОБА_15 вирішив оформити договір-купівлі продажу на свого молодшого сина. Гроші за квартиру в сумі 160000 гривень, купюрами номіналом 50,100 гривень, йому особисто передавав ОСОБА_15 , однак покупцем квартири в договорі купівлі продажу від 13.06.2018 виступав його син ОСОБА_9 .

Під час пред`явлення впізнання за участю свідка ОСОБА_8 , останній вказав на фотознімок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на чоловіка, який домовлявся з ним за купівлю квартири АДРЕСА_1 та особисто передав за неї грошові кошти в сумі 160000 гривен, купюрами номіналом 50,100 гривень.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно №156670339 від 18.02.2019 у приватній власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває однокімнатна квартири за адресою: АДРЕСА_2 , інформацію про право власності на яку, зареєстровано 13.06.2018 року.
Згідно інформації головного управління ДВС у Запорізькій області у період часу з 2014 по 2018 рік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 будь, яких доходів не отримували. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2011 по 2014 рік отримував дохід у вигляді стипендії.
20.12.2018 року ОСОБА_5 , 30.12.1958 року у кримінальному провадженні №0000421 від 07.06.2018 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Враховуючі, викладене, та те, є достатні підстави вважати, що нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за грошові кошти, які отриманні ним після реалізації соняшника органічного, здобутого кримінально протиправним шляхом.
Таким чином нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_9 , відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки є матеріальним об`єктом, який було набуто за гроші, отриманні після реалізації матеріальних цінностей, здобутих кримінально протиправним шляхом.

Необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_9 обумовлюється збереженням речового доказу, з метою запобігання його відчуження, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України.

Оскільки без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, досягти дієвості цього кримінального провадження в частині збереження речових доказів, відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.170 КПК України слідчий просить накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для заборони їх відчуження, з метою збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Слідчий клопотання підтримав, надавши заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник квартири, відповідно до ч.2 ст.172 КПК України в судове засідання не викликався.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, що додані до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є, в числі інших, арешт майна.

Згідно ч.ч. 1, 3, 10, 11 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише в разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу в кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №000000086, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України.

20.12.2018 ОСОБА_5 , 30.12.1958 року у кримінальному провадженні №0000421 від 07.06.2018 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_9 , відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки є матеріальним об`єктом, який було набуто за гроші, отриманні після реалізації матеріальних цінностей, здобутих кримінально протиправним шляхом.

Тому, враховуючи вищевказані обставини та вимоги закону, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна як арешт такого майна, отже, слід накласти арешт на вказане в клопотанні слідчого майно.

Із поданого клопотання, слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної цивільної діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправдним та необхідним у даному кримінальному провадженні.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, ОСОБА_3 про арешт майна, поданого у кримінальному провадженні №000000086, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для заборони її відчуження, з метою збереження речового доказу та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Ухвала слідчого судді виконується негайно та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1