Номер провадження: 11-кп/785/652/18
Номер справи місцевого суду: 521/560/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2018 року про відмову в задоволенні подання Державної установи «Південна виправна колонія (№51)» про застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2018 року було відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Південна виправна колонія (№51)» про застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , засудженого вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 30.09.2014 року за ст. ст. 162 ч. 1, 152 ч. 1, 153 ч. 2 70 ч. 1,2,3 КК України до 4 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений, вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою, просить скасувати вказану ухвалу, звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, посилаючись на те, що він став на шлях виправлення, має сумлінну поведінку, позитивну характеристику, відповідально ставиться до праці, має 4 заохочення у вигляді подяки, вину свою визнав, розкаявся, раніше не був судимий.
Вислухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Відповідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання. Крім того, у відповідності до ч. ч. 2, 4 ст. 123 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а стимулювання законослухняної поведінки засудженого здійснюється за допомогою програм диференційованого впливу з урахуванням їхньої поведінки, психічного стану і ступеня соціальної занедбаності. На час подання клопотання, ОСОБА_7 відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, що є однією з формальних підстав для умовно-дострокового звільнення, проте, на думку колегії суддів, розглядаючи клопотання представника установи, суд першої інстанції належним чином дослідивши всі обставини провадження, прийняв обґрунтоване рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого, оскільки, з наданої адміністрацією установи характеристики вбачається, що ОСОБА_7 не приймає участі у виховних заходах та у програмах диференційованого виховного впливу, що свідчить про те, що відбутий ним строк покарання не досяг мети виправлення засудженого, та запобігання вчинення ним нових злочинів, оскільки, сумління поведінка, крім стримування від порушень режиму утримання, має виражатися в активній участі засудженого у суспільному житті та сумлінному виконанню громадських доручень, підвищенні свого загальноосвітнього рівня, та прагнення спокутувати свою вину за вчинений злочин. Крім того, суд обґрунтовано врахував, що ОСОБА_7 був засуджений за вчинення середньої тяжкості та тяжких злочинів, направлених проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, тож його пасивне стримування від порушення режиму установи, не може вважатися достатнім для усунення з його поведінки нахилів, що сприяють вчиненню злочинів, оскільки не було надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, коли відбування призначеного покарання перестає бути доцільним, та подальше виправлення засудженого можливе в умовах перебування на волі.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги засудженого є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду міста Одеса від 19 лютого 2018 року про відмову у застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 30.09.2014 року за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України - без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців, а засудженим, що перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3