Єдиний унікальний номер 722/503/19
Номер провадження 1-в/722/55/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2019 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт,
ВСТАНОВИВ:
Захисник ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним вище клопотанням, в якому просила замінити засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 20% його заробітку.
Судовий розгляд справи здійснювався за відсутності засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_3 , представника СВК ОСОБА_5 та прокурора Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , які подали на адресу суду письмові заяви з проханням розглянути справу без їхньої присутності. При цьому, засуджений та захисник підтримали клопотання, а представник колонії та прокурор проти його задоволення не заперечували.
У зв`язку з неприбуттям учасників в судове засідання, у відповідності з ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Врахувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та частково особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.10.2014 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23.12.2014 року, за ст.ст.152 ч.3,69 КК України на 5 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 відраховано з 11.11.2015 року.
Кінець строку відбування покарання засудженого 11.11.2020 року.
До державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» прибув 05.12.2015 року. З березня 2016 року по лютий 2017 року був працевлаштований різноробочим деревообробного цеху підприємства установи. Поставлені йому змінні виробничі завдання не завжди виконував. У період з березня 2017 року по квітень 2017 року та у лютому 2018 року до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався. З приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався. З травня 2017 року по серпень 2018 року був працевлаштований різноробочим виробничої майстерні установи, поставлені йому змінні виробничі завдання на 100% виконував не завжди. Під час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки в одному випадку був заохочений у виді оголошення подяки. В 2016 році отримав спеціальність «Машиніст крана (кранівник) ІІ розряду», закінчивши навчальний центр, який функціонує при установі.
За постановою начальника колонії від 20.08.2018 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації при установі. По прибуттю працевлаштований в якості вибірника-складальника каменю стінового гірничого цеху №2. З грудня 2018 року по поданий час працевлаштований гірничим робітником гірничої дільниці №2. Поставлені йому завдання виконує, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Порушень встановленого режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Має одне заохочення у виді подяки. У відношенні до персоналу колонії ввічливий, виконує їх законні вимоги. По відношенню до інших засуджених не конфліктний, будує із ними рівні та товариські відносини.
Роботи з благоустрою установи виконує. Заходи виховного характеру, які проводяться у дільниці соціальної реабілітації відвідує, реагує на них позитивно. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» читає духовну літературу. Намагається утримувати у чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку. Дбайливо ставиться до майна установи.
Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.
Згідно з п.11 розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить періодична оцінка ступеня виправлення засуджених.
Відповідно до атестаційних листів засудженого, які містяться в матеріалах особової справи, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 як:
- станом на 28.01.2016 року «не став на шлях виправлення» (протокол №1 від 28.01.2016 року);
- станом на 12.01.2017 року «дотримується вимог режиму утримання» (протокол №1 від 12.01.2017 року);
- станом на 11.01.2018 року «дотримується вимог режиму утримання» (протокол №1 від 11.01.2018 року);
- станом на 07.07.2018 року «стає на шлях виправлення» (протокол №2 від 07.07.2018 року).
Згідно протоколу засідання комісії Сокирянської виправної колонії №5/2019 від 14.03.2019 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено в клопотанні перед судом про застосування ст.82 КК України як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення відповідно.
Суд не погоджується з таким висновком комісії СВК з огляду на таке.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п.17 вказаної Постанови, під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Як вбачається, законодавець в якості критеріїв оцінки виправлення засудженого вказує на беззаперечне дотримання засудженим режиму відбування покарання, сумлінне ставлення до праці, яке полягає у систематичному виконанні норм виробітку та прагненні здобуття чи підвищення професійного та освітнього рівня.
Бездоганна поведінка засудженого під час відбування покарання повинна проявлятися у виконанні засудженим всіх засобів виправлення, що у своїй сукупності створило б йому позитивну характеристику, за наслідками чого, до нього було би застосовано відповідні заходи заохочення з боку адміністрації установи.
Така поведінка засудженого має бути зразковою для інших осіб, які відбувають порання та повинна стимулювати їх до позитивних змін.
З виданої відділом організації та нормування праці СВК довідки №96 від 10.04.2019 року встановлено, що за період з березня 2016 року по лютий 2017 року, з травня 2017 року по березень 2019 року включно засуджений працював на виробництві колонії, в тому числі з грудня 2019 року з погодинним обліком робочого часу. З грудня 2017 року по листопад 2018 року норму виробітку виконував на 100% і більше, за винятком: (січень 2018 року 11,1%, лютий 2018 року не працював, липень 2018 року 50,5%).
Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях позбавлення волі і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах, за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарань.
Судом встановлено, що в матеріалах особової справи засудженого та поданих до суду адміністрацією СВК №67 документах відсутні будь-які докази ухилення чи відмови засудженого ОСОБА_4 від запропонованих адміністрацією колонії робіт. З наведених підстав, суд вважає необґрунтованими викладені у характеристиці обставини щодо відсутності звернень засудженого до адміністрації з приводу його працевлаштування з березня 2017 року по квітень 2017 року та у лютому 2018 року в СВК №67.
З довідки про заохочення та стягнення встановлено, що за час перебування в установі до моменту звернення з даним клопотанням до суду ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, що свідчить про дотримання засудженим вимог режиму утримання засуджених у виправних колоніях. Разом з тим, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці за ІІ-й квартал та ІV-й квартал 2018 року ОСОБА_4 , відповідно 10.07.2018 року та 14.01.2019 року заохочений у вигляді подяки.
Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Згідно п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
На день подання клопотання до суду та на день розгляду даної справи ОСОБА_4 фактично відбув більше половини строку призначеного покарання.
Враховуючи наведені вище вимоги законів та встановлені обставини в їх сукупності, із врахуванням особи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі довів, що став на шлях виправлення.
При цьому суд враховує, що задоволення судом клопотання засудженого про застосування щодо нього вимог ст.82 КК України має на меті не остаточно звільнити засудженого від відбування покарання, а передбачає продовження відбування ним більш м`якого виду покарання, продовження процесу виправлення та подальшу можливість доведення свого виправлення.
За таких обставин, ОСОБА_4 заслуговує заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а висновок атестаційної комісії СВК по результатах атестації засудженого не відповідає фактичним обставинам, що зазначені в особовій справі засудженого та матеріалах даної справи.
Належними та допустимими доказами підтверджується, що в разі звільнення ОСОБА_4 має намір працевлаштуватися до приватного підприємця ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 , в якості різноробочого та проживатиме в будинку своєї дружини ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .
З наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_3 підлягає до задоволення.
На підставі ст.82 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.3, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
ОСОБА_4 замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.10.2014 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23.12.2014 року, за ст.ст.152 ч.3,69 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців 4 (чотири) дні виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд.

Головуючий суддя Сокирянського районного
суду Чернівецької області ОСОБА_1