Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/952/18
Номер провадження 1-кп/540/34/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ССД Машівської РДА ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000285 від 21 жовтня 2018 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старицьківка, Машівського району, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не військовозобов`язаного, учня 2 курсу «Полтавського професійного ліцею транспорту», непрацюючого, не одруженого, не депутата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,
в с т а н о в и в :

20.10.2018 року близько 22:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території парку, що знаходиться в центрі с. Старицьківка, Машівського району Полтавської області, біля приміщення сільського будинку культури поблизу лавок в сумці, що знаходилась на велосипеді, помітив звукову бездротову колонку «JBL», що належить потерпілому ОСОБА_8 , та в цей час у нього виник прямий, корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме вказаної звукової бездротової колонки «JBL».

ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий, корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), з корисливою метою, таємно, шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю уваги потерпілого та інших осіб, які в той час перебували неподалік, підійшов до вказаного велосипеду та правою рукою вийняв із сумки звукову бездротову колонку «JBL», таким чином незаконно заволодівши нею, здійснив крадіжку звукової бездротової колонки «JBL» вартістю 463 гривні, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на вказану суму.

Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, а саме переховав за місцем свого проживання.

За таких обставин, дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні даного злочину визнав повністю за обставин вказаних в обвинуваченні та показав, що ввечері 20.10.2018 року він відпочивав з друзями в парку в с.Старицьківка Машівського району, де випив пляшку пива, та побачив незнайомого йому раніше чоловіка, який випивши спиртне, заснув на лавочці. В цей час він помітив в сумці останнього музикальну колонку, яка засвітилася, взяв колонку та відніс додому. На наступний день до нього приїхали працівники поліції і він відразу відав вказану річ, в скоєному щиро розкаюється, просив пробачення в потерпілого.

Законнний представник обвинуваченого ОСОБА_6 показала, що син в скоєному кається, переживає що так вчинив. ОСОБА_9 завжди допомагає їй по господарству, доглядає за меншими дітьми, на зауваження реагує, вчиться посередньо, вона контролює навчання, але сину більше подобається практика. Поміченим в зловживанні алкоголем не був. Вважає що син може виправитися без покарання.

Крім повного визнання обвинуваченим вини по висунутому обвинуваченню, суд вважає, що його винуватість в скоєному злочині, підтверджується іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема документами, та оцінюючи докази в сукупності, суд находить винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, повністю доведеною.

Так, з витягу з кримінального провадження № 0000285 та протоколу про прийняття заяви про вчинений злочин від 21.10.2018 року убачається, що відомості до ЄРДР були внесені 21.10.2018 року за письмовою заявою ОСОБА_8 про те, що 20.10.2018 року у період часу з 20:00 год. по 23:50 год. в парку с.Старицьківка Машівського району невідома особа викрала належну йому звукову бездротову колонку (а.с. 43-45).

21.10.2018 року було оглянуто територію парку в с.Старицьківка, та лавочки, біля яких стояв велосипед з речами потерпілого на час вчинення злочину (а.с. 48,49).

Як убачається з протоколу огляду від 21.10.2018 року, постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів та розписки потерпілого (а.с.53-55,58,59) речовий доказ музичну бездротову колонку «JBL», яку видав обвинувачений ОСОБА_5 , було оглянуто та вилучено, передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 .

Вартість вказаної музичної колонки встановлено висновком № 176/18 (а.с.56).

Прокурор в судовому засіданні під час судових дебатів просила суд, у відповідності до положень ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_5 від покарання та застосувати до нього заходи виховного характеру строком до настання повноліття у виді, передбаченому п.2 ч.2 ст.105 КК України, підтримуючи клопотання захисника.

Захисник подав клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання та застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, обґрунтовуючи клопотання тим, що ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, проте беззаперечно визнав вину, у скоєному розкаявся, має задовільні характеристика за місцем проживання та навчання, належну поведінку в сім`ї, а тому на момент постановлення вироку не потребує покарання.

В судових дебатах обвинувачений, його законний представник та захисник підтримали клопотання захисника щодо звільнення обвинуваченого від покарання та застосування до нього заходів виховного характеру.

Представник ССД проти застосування примусових заходів виховного характеру не заперечувала.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч.ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. 75, 79, 104 КК України ), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до вимог ст.12 КК України скоєний ОСОБА_10 злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.

ОСОБА_5 вину свою у вчиненому визнав повністю, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на спеціальних обліках не перебуває, навчається на 2 курсі «Полтавського професійного ліцею транспорту» та за місцем навчання характеризується задовільно, має постійне місце проживання зареєстрований в с.Старицьківка, проживає в АДРЕСА_2 з матір`ю та в сім`ї поводить себе добре, допомагає матері з меншими дітьми та по господарству (а.с.64-67), потерпілий цивільного позову не заявив та викрадене майно йому повернуто.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує його покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При ухваленні даного вироку, крім наведених відомостей про особу неповнолітнього, суд враховує його ставлення до вчиненого злочину, умови його життя та виховання. Останній виховується рідною матір`ю, за поясненнями матері обвинуваченого сім`я багатодітна, та за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно.

Враховуючи, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься до злочинів середньої тяжкості, і його вчинено ним у неповнолітньому віці, обставини справи та дані, які характеризують особу обвинуваченого, який вчинив злочин вперше, щиро розкаявся, думку прокурора, яка просила звільнити неповнолітнього обвинуваченого від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, та клопотання захисника про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, думки інших учасників судового розгляду, враховуючи висновок органу пробації, за яким обвинувачений не становить небезпеки для суспільства, суд доходить висновку, що обвинувачений на час постановлення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу обвинуваченого та те, що він вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_5 заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього обмеження перебування поза домівкою в нічний час доби з 22 години по 05 годину; заборону відвідувати ресторани, кафе, бари; змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання.

Крім того, як вказано в абзаці 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати примусові заходи виховного характеру до досягнення ОСОБА_5 повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України та вважає що музичну бездротову колонку «JBL», яку передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 (а.с.59), слід залишити останньому як власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. 105 КК України, ст.368, 370 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачених п.2 ч.2 ст.105 КК України, у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього: обмеження перебування поза домівкою в нічний час доби з 22 години по 05 годину; заборону відвідувати ресторани, кафе, бари; заборону змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання, на строк до 15.05.2019 року.

Речові докази у справі: музичну бездротову колонку «JBL» - залишити потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1