Справа № 610/2240/18
Провадження № 1-в/610/250/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

засудженого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 ,

представника адміністрації ПВК (№17) - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, засудженого 29.03.2013р. Старобільським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28 ст. 353, ч. 3 ст. 28 ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 358 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.01.2016р. строк попереднього ув`язнення зарахований за правилами ч. 5 ст. 72 КК України,

початок строку відбування покарання 19.02.2011р., кінець строку 14.03.2020р.,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2018 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання обґрунтоване тим, що засуджений відбув необхідну частину строку покарання.

У судовому засіданні засуджений та його захисник просили задовольнити клопотання.

Представник ПВК (№ 17) та прокурор вважали відсутніми підстави для задоволення клопотання, вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення, характеризується посередньо.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Дійсно, засуджений з урахуванням правил ч. 5 ст. 72 КК України, відбув необхідні 3/4 частини строку покарання.

Як убачається з матеріалів судової справи і особової справи засудженого, ОСОБА_3 перебуває у місцях позбавлення волі з 28.02.2011 року, внаслідок захворювання на туберкульоз легень 27.03.2016р. прибув до Покровської ВК (№ 17), де перебуває і на цей час.

За час відбування покарання до засудженого ОСОБА_3 було застосовано 14 стягнень, крайнє застосовано у 2016 році. На даний час стягнення погашені. Жодного заохочення за час відбування покарання до ОСОБА_3 застосовано не було.

За цей період відбування покарання у Покровській ВК (№ 17) участі у самодіяльних організаціях не бере, не входить до ради колективу засуджених або до її керівного органу, заяв про прийняття до них не подавав, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, відповідних заяв не подавав, до погашення цивільного позову, який становить 148664,22 гривень, не приступив.

Згідно ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Програми диференційованого виховного впливу є складовою соціально-виховної роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 127 КВК України, участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і враховується при визначенні ступеня його виправлення.

У колоніях із числа засуджених, які зарекомендували себе позитивно, створюються ради колективів колоній і відділень соціально-психологічної служби. У колоніях можуть створюватися й інші самодіяльні організації засуджених, якщо їхня діяльність не суперечить порядку і умовам відбування покарання.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002р. «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Поведінка засудженого враховується за весь період відбування ним цього покарання.

За висновком характеристики засуджений за час відбування покарання не став на шлях виправлення.
Суду не надано доказів про те, що в особистості засудженого відбуваються позитивні зміни, які створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок суду про виправлення засудженого також повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину.

Не знайшли в суді свого підтвердження доводи про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці вже довів своє виправлення, цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

А тому його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України та ст.ст. 537-539 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1