У Х В А Л А

Справа №:755/11014/17

Провадження №: 1-кп/755/383/18

10.08.2018

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва колегіально судом у складі трьох суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2016 за № 0003153 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :

Суддя ОСОБА_1 у рамках даного кримінального провадження подала заяву про самовідвід, яку умотивувала тим, що не має можливості надалі приймати участь у даній справі з огляду на наявність обставин визначених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Наявність такого роду обставин суддя умотивувала тим, що 10.11.2016 у провадження суду надійшло кримінальне провадження № 0001909 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке автоматизованою системою документообігу суду було передано для розгляду складу суду - ОСОБА_1 (головуючий), судді ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

У справі відносно ОСОБА_6 23.06.2018 судом було постановлено вирок.

Провадження відносно ОСОБА_5 є виділеним з провадження відносно ОСОБА_6 .

Як наслідок у цій справі підлягають доказуванню, у порядку ст. 91 КПК України, ті ж самі обставини, яким суддею ОСОБА_1 уже у іншому складі суду, надано відповідну оцінку, тим самим висловлену свою думку.

Суд, розглянувши заяву судді про самовідвід у порядку ч. 1 ст. 81 КПК України, яка регламентує, що у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду, надходить таких висновків.

Статтею 80 КПК України регламентовано, що за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У цій ситуації судом установлено, що 19.07.2017 до суду надійшло дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду було визначено склад суду із числа суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Разом з тим, 10.11.2016 у провадження суду також надійшло кримінальне провадження № 0001909 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке автоматизованою системою документообігу суду було передано для розгляду складу суду - ОСОБА_1 (головуючий), судді ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

У справі відносно ОСОБА_6 23.06.2018 судом було постановлено вирок.

Провадження відносно ОСОБА_5 є виділеним з провадження відносно ОСОБА_6 .

Як наслідок у цій справі підлягають доказуванню, у порядку ст. 91 КПК України, ті ж самі обставини, яким дійсно, як вірно указує у заяві про самовідвід суддя ОСОБА_1 , нею уже у іншому складі суду, надано відповідну оцінку, тим самим висловлену свою думку.

В рішенні ЄСПЛ «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v Italy), 19874/92, 7 серпня 1996 року 59… Суд встановив, що сумніви й побоювання заявників щодо безсторонності суду є обґрунтованими.

Таких висновків Суд дійшов з огляду на те що головуючим та доповідачем у їх справі на національному рівні був той самий суддя, який декілька років потому в якості головуючого та доповідача розглядав справу відносно їх співучасників, а у вироку відносно останніх діям заявників було приділено значну увагу.

З огляду на що суд уважає за доречне дану заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід задовольнити.

Адже, згідно рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обгрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, суд підкреслює, що критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

У цій ситуації, у ракурсі наведеної позиції ЄСПЛ у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» забезпечити відсутність будь-яких потенційних сумнівів, щодо безсторонності суду у такому складі, з часу постановлення вироку відносно ОСОБА_6 , тобто з 23.06.2018, змоги не має, адже суддя висловила свою позицію по відношення до обставин справи, які стосовно ОСОБА_9 за ст. 190 КК України, є тотожні з обставинами справи ОСОБА_6 , що установлено шляхом порівння відомостей обвинувального акту стосовно першого та даних указаних у вироку відносно другого за ст. 190 КК України.

У той час, як у рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав саме незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 75, 76, 80, 81, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 про самовідвід у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2016 за № 0003153 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, задовольнити.

Судове провадження передати на повторний автоматизований розподіл у порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3