Справа № 175/3916/16-к
Провадження № 1-кп/175/175/16
У х в а л а
Іменем України
06 листопада 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000055 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000055 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_4 заявив письмове клопотання про визнання доказу очевидно недопустимим, а саме висновку №58 судової будівельно-технічної експертизи від 21.09.2016 рокускладеного експертом ОСОБА_6 , оскільки він за формою та за змістом є незаконним, а також ґрунтується на недопустимих доказах.
Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Прокурор заперечував про задоволення даного клопотання, оскільки не вбачає очевидної недопустимості даного доказу.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частина 2 цієї статті передбачає, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
За приписом ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.2 ст.89 КПК України).
Відповідно до положень ст. ст. 94, 375 КПК України суд в нарадчій кімнаті за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності.
За таких обставин питання про допустимість чи недопустимість вказаного доказу може бути вирішено лише під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цього доказу у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Очевидної недопустимості даного доказу суд не вбачає.
За таких обставин питання щодо визнання доказів неналежними та недопустимими буде вирішено судом у загальному порядку, передбаченому ч.1 ст.89 КПК України, тобто під час ухвалення судового рішення.
Керуючись ст.ст.86, 87, 89, 363, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвокат ОСОБА_4 про визнання недопустимим доказом висновку експерта №58 від 21.09.2016 року - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1