Справа №586/835/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - Швець
Номер провадження 11-сс/788/274/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 586/835/18 за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Середино-Будського районного суду Сумської області від 18 липня 2018 року, якою накладено арешт на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

володільця майна ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі представник володільця майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та арешт на автомобіль, оскільки клопотання про арешт майна подане з порушенням встановленого законом строку, зазначені в ньому обставини не відповідають дійсності, транспортний засіб не є предметом злочину, а ОСОБА_7 не є підозрюваним, тому арешт не може бути накладений на майно останнього. Крім того, стороною обвинувачення не доведено наявності правової підстави для арешту майна.

16.07.2018 до Середино-Будського районного суду Сумської області з клопотанням про арешт майна, погодженим із начальником С-Будського відділу Шосткинської місцевої прокуратури, звернувся заступник начальника СВ С-Будського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що 13.07.2018 близько 04 год. 19 хв. до чергової частини С-Будського ВП надійшло повідомлення про те, що 13.07.2018 близько 02 год. 40 хв. нарядом ВПС «Зноб Новгородська» в лісосмузі в районі с. Уралове С-Будського району Сумської області затримана невідома група осіб в кількості чотирьох чоловік, ймовірно громадян країни Бангладеш. Цього ж дня близько 06 год. 55 хв. до чергової частини С-Будського ВП надійшло повідомлення, що 13.07.2018 в нічний час спільним нарядом ПС в районі с. Уралове С-Будського району Сумської області була спроба зупинити т/з «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , який не зупинився та вдався до втечі, після чого був зупинений шляхом блокування дороги. Під час перевірки встановлено, що даним т/з керував ОСОБА_7

13.07.2018 під час огляду місця події на ділянці місцевості в лісосмузі біля с. Чигин виявлено та вилучено: 2 рюкзаки, жилетку, виливок сліду підошви взуття та 3 фотознімки підошви взуття. Крім того, 13.07.2018 за письмовою згодою ОСОБА_7 проведений огляд автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого вилучено: 2 мікрооб`єкти схожі на волосся людини; частини захисних кожухів пасажирського та водійського сидінь; кожух з рульового колеса; 4 куртки; блокнот; змиви з ручки коробки передач; покривало; аркуш паперу схожий на квиток; ганчірка, а також сам автомобіль.

13.07.2018 до ЄРДР за № 0000163 внесені відомості про злочин, передбачений ч.1 ст.332 КК.

Зважаючи на те, що вилучені речі мають значення речових доказів та можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то з метою забезпечення їх збереження заступник начальника СВ С-Будського ВП просив накласти на них арешт.

Ухвалою слідчого судді С-Будського районного суду Сумської області від 18.07.2018 накладено арешт на зазначене у клопотанні майно. Своє рішення слідчий суддя вмотивувала тим, що під час розгляду клопотання доведено наявність підстав вважати, що всі вилучені речі є речовими доказами та можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи володільця майна ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу свого представника, доводи прокурора ОСОБА_6 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з положень ч.1 ст.170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Положеннями ч.3 ст.170 КПК регламентовано, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до п.п.1-2, 5-6 ч.2 ст.173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшла правильного висновку, що арешт повинен бути накладений на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином вмотивовані та ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, колегія суддів вважає, що при вирішенні зазначеного вище питання слідчий суддя в повній мірі дотрималася вимог ст.ст.170-173 КПК, з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що СВ С-Будського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000163 за фактом того, що 13.07.2018 близько 02 год. 40 хв. нарядом ВПС «Зноб Новгородська» в лісосмузі в районі с. Уралове С-Будського району Сумської області затримана група іноземних осіб в кількості чотирьох чоловік. Крім того, в нічний час спільним нарядом ПС в районі с. Уралове С-Будського району Сумської області була спроба зупинити т/з «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , який не зупинився та вдався до втечі, після чого був зупинений шляхом блокування дороги. Під час перевірки встановлено, що даним т/з керував ОСОБА_7

13.07.2018 під час огляду місця події на ділянці місцевості в лісосмузі біля с. Чигин виявлено та вилучено: 2 рюкзаки, жилетку, виливок сліду підошви взуття та 3 фотознімки підошви взуття. Також цього дня за письмовою згодою ОСОБА_7 проведений огляд автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого вилучено: 2 мікрооб`єкти, схожі на волосся людини; частини захисних кожухів пасажирського та водійського сидінь; кожух з рульового колеса; 4 куртки; блокнот; змиви з ручки коробки передач; покривало; аркуш паперу схожий на квиток; ганчірка, а також сам автомобіль.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає що наявні в матеріалах кримінального провадження підстави є достатніми для арешту тимчасово вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні, оскільки зазначене у клопотанні майно може зберігати на собі сліди злочину або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому висновок слідчого судді про необхідність арешту майна як речового доказу з метою його збереження є цілком вмотивованим і ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Крім того, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і прецедентну судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави в право володіння майном в даному конкретному випадку є цілком законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Таке втручання є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, не можливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що клопотання про арешт майна подане з порушенням встановленого КПК строку, то вони є безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що майно тимчасово вилучено 13.07.2018, а клопотання про його арешт подане наступного робочого дня 16.07.2018 (14.07. та 15.07.2018 вихідні дні), що узгоджується з вимогами ч.5 ст.171 КПК.

Також не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_7 не є підозрюваним, внаслідок чого не може бути накладений арешт на майно, оскільки у відповідності до положень КПК слідчий суддя повинен врахувати наявність обгрунтованої підозри лише у випадках, передбачених п.п.3 і 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу (накладення арешту з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінального-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди).

Як зазначено вище, клопотання подане з метою збереження речових доказів і саме з цих мотивів виходила слідчий суддя постановляючи свою ухвалу, а оскільки законодавець не визначає наявність обгрунтованої підозри як обов`язковий елемент для арешту майна з вказаною метою, то в даному випадку, відсутність обґрунтованої підозри не може свідчити про відсутність підстав для арешту майна.

Доводи представника володільця майна відносно того, що зазначені у клопотанні обставини не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження є необгрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга представника володільця майна без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Середино-Будського районного суду Сумської області від 18 липня 2018 року щодо накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_5 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3