Номер провадження: 11-сс/785/1090/18
Номер справи місцевого суду: 521/9668/18 , 1-кс/521/3604/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 12 червня 2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000567 від 21 березня 2018 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12 червня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 та накладено арешт на житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною розпорядження арештованим майном.

Арештовану квартиру передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 з правом користування, але з забороною розпорядження вказаним майном.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

1.вжиті заходи забезпечення кримінального провадження повністю позбавляють права власності ОСОБА_7 ;

2.арештована квартира не є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні;

3.матеріали кримінального провадження не містять доказів вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.171 КПК України;

4.арешт накладено на майно третьої особи з порушенням вимог ст.170 КПК України.

В судові засідання апеляційного суду призначені на 03 та 04 липня 2018 року особа, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_10 двічі не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. З заявами про відкладення судового розгляду до апеляційного суду не зверталися.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Відповідно до ч.2 ст. 422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи положення ст.172 та ч.2 ст.422 КПК України, а також приймаючи до уваги скорочений термін розгляду апеляційних скарг на ухвалу слідчого судді, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_10 , які дві не з`явились в судові засідання апеляційного суду без поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Абзацом 2 ч.4 ст.170 КПК України встановлено, що арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, а саме:

1) одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалося (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) було предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) було підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

На теперішній час слідчим відділом Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000567 від 21 березня 2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 березня 2018 року до Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_11 про те, що невстановлені особи шахрайським щляхом здійснили переоформлення її квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яку в подальшому продали.

В ході допиту ОСОБА_11 було встановлено, що 15 травня 2015 року її чоловік ОСОБА_9 отримав соціальну допомогу у вигляді квартири від «Фонду сприяння добудови» за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він є учасником АТО та в ході бойових дій став інвалідом 3 групи. ОСОБА_11 та ОСОБА_9 проживають в м.Запоріжжі та приїжджають до своєї квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 на сезонний відпочинок.

20 березня 2018 року ОСОБА_11 намагалась зайти до вказаної квартири, але виявила, що на ній замінений замок. В подальшому було встановлено, що вказана квартира була продана без відома власника.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 30 листопада 2017 року квартира, за адресою: АДРЕСА_3 була продана згідно договору купівлі-продажу, серія та номер 3557, виданий та посвідчений 30.11.2017 року приватним нотаріусом Одеського місцевого нотаріального округу ОСОБА_12 .

В подальшому 18.04.2018 року, в ході виконання ухвали про надання тимчасового доступу до речей і документів, у приватного нотаріуса ОСОБА_12 були вилучені оригінали документів, які стали підставою для посвідчення договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та оригінали документів, які стали підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході аналізу документів, які були вилучені у приватного нотаріуса ОСОБА_12 було встановлено, що копія паспорта громадянина ОСОБА_13 , яка міститься в переліку вилучених документів має ознаки підроблення. В подальшому Малиновський РВ ГУДМС України в Одеській області надав відповідь щодо достовірності вказаного паспорту, в якій вказав, що бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 до підрозділу не надходив, та вказаний паспорт Малиновським РВ ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_9 не надавався, та має ряд ознак підроблення.

Оцінюючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що арештована квартира, яка була придбана ОСОБА_14 за підробленими документами, є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і згідно з положеннями ст.98 КПК України відповідає критеріям майна третьої особи, на яке, відповідно до положень ч.4 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.

За таких обставин доводи ОСОБА_7 про те, що арештована квартира не є належним об`єктом застосування заходів забезпечення кримінального провадження є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, передбачених ч.4 ст.170 КПК України для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 .

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_14 , з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування, повернення майна здобутого злочинним шляхом або відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на квартиру, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_14 стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 12 червня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4 з передачею квартири на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3