ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 514/734/18
Провадження по справі № 1-кп/514/59/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000345 від 29 серпня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Татарбунари Одеської області, зареєстрованого в будинку АДРЕСА_1 , мешканця будинку АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта не повна середня, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, не працюючого, судимого:

вироком Московського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146; ч. 4 ст. 70 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, судимість якого в установленому законом порядку не знята та не погашена;

вироком Ренійського районного суду Одеської області від 10 серпня 2016 року за ч. 1 ст. 296 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, згідно ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якого судимість знята і погашена в законному порядку,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 29 серпня 2017 року у період часу приблизно з 02:00 години по 03:00 годину, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_3 , територія якого огороджена, реалізуючи свій спільний злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000159, переконавшись у відсутності сторонніх осіб на території подвір`я, таємно, через незачинену хвіртку проник на територію домоволодіння, де через незачинені на замикаючий пристрій двері проник до салону автомобіля та шляхом підбору ключа зі свого автомобіля, привів в дію двигун автомобіля марки ВАЗ моделі 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, сірого кольору, власником якого є ОСОБА_6 та відкривши ворота, виїхав з подвір`я зазначеного домоволодіння на вулицю, в той час як особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження №0000159, залишилась на вулиці біля автомобіля марки ВАЗ моделі 2109, державний номерний знак НОМЕР_2 , зеленого кольору, для того щоб впевнитись, що за їх діями ніхто не спостерігає.

Після чого, ОСОБА_4 разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з місця скоєння злочину зникли, а транспортним засобом розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВАЗ моделі 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, сірого кольору, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 38 530 гривень.

18 травня 2018 року між прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника підозрюванного адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , та його захисник адвокат ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також, вказаною угодою між сторонами була досягнута домовленість про призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна з іспитовим строком.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочині; дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди; просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що вимог матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, свою письмову згоду на укладання та затвердження зазначеної угоди підтверджує.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно та поєднане з проникненням у інше сховище.

Згідно ст. 12 КК України даний злочин передбачений ч. 2 ст. 289 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацом 1, 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника підозрюванного адвоката ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Крім того, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави документально підтверджені витрати по проведенню судової товарознавчої експертизи в сумі 3961 гривня.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений арешт майна на підставі ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 08 вересня 2017 року, 23 жовтня 2017 року .

Долю речових доказів у справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-371; ст.ст.373-376; ст. 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 травня 2018 року укладену між прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника підозрюванного адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком терміном 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В силу положень ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 18 червня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 3961 (три тисячі дев`ятсот шістдесят одна) гривня.

З набранням вироком законної сили слід скасувати:

накладений на підставі ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 08 вересня 2017 року арешт майна, а саме :

автомобіля марки «ВАЗ-2109», державний номерний знак НОМЕР_1 .

накладений на підставі ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2017 року арешт майна, а саме :

автомобільних вузлів-агрегатів; стельової обшивки; чотирьох дверцят від автомобіля; полиці багажника; задньої спинки сидіння; пильників; передніх сидінь; автомобільної пічки обігріву; автомобільної панелі приладів; автомобільних приладів (тахометр та спідометр); ковроліну; керма; блоку системи запобіжників; бокового задньога скла в кількості двох штук; повітряниого фільтру; комплекту електропроводки невідомого призначення; радіатора з вентилятором; фар задніх вогнів в кількості двох штук; двох пружин з гумовими вкладками; двох бачків; склоочисника; гальмового пристрою; фар передніх вогнів в кількості двох штук; трьох гумових шлангів системи опалення; ручного насосу; ножиць по металу; торцевого ключа; внутрішньіх дзеркал заднього виду в кількості двох штук; комплекту чохлів для салону автомобіля; ковроліну; войлочної підкладки; автомобільного гвинтового домкрата; машинобудівнеого кріплення, а саме бовти, гайки, шайби, заклепки тощо, які були поміщені в дві скляні банки об`ємом 3 літри; пластмасово-металевих виробів невідомого призначення; накладки на автомобільну панель приладів; автомобільного підлокітника; виробу з пластику невідомого призначення; автомобільного двигуна автомобіля марки ВАЗ 2109; автомобільної коробки передач; задньої теліжка з тормозними барабанами та амортизаторами; корпуса повітряного фільтру; стартера; паливного баку; двох передніх стойок з пружинами та амортизаторами; комплекта пластикових підкрилків; переднього та заднього бамперів; гумового килимка; глушника.

Речові докази у справі, а саме :

автомобільні вузли-агрегати; стельова обшивка; чотири дверцята від автомобіля; полиця багажника; задня спинка сидіння; пильники; передні сидіння; автомобільна пічка обігріву; автомобільна панель приладів; автомобільні прилади (тахометр та спідометр); ковролін; кермо; блок системи запобіжників; бокове заднє скло в кількості двох штук; повітряний фільтр; комплект електропроводки невідомого призначення; радіатор з вентилятором; фари задніх вогнів в кількості двох штук; дві пружини з гумовими вкладками; два бачки; склоочисник; гальмовий пристрій; фари передніх вогнів в кількості двох штук; три гумові шланги системи опалення; ручний насос; ножиці по металу; торцевий ключ; внутрішнє дзеркало заднього виду в кількості двох штук; комплект чохлів для салону автомобіля; ковролін; войлочна підкладка; автомобільний гвинтовий домкрат; машинобудівне кріплення, а саме бовти, гайки, шайби, заклепки тощо, які були поміщені в дві скляні банки об`ємом 3 літри; пластмасово-металеві вироби невідомого призначення; накладка на автомобільну панель приладів; автомобільний підлокітник; виріб з пластику невідомого призначення; автомобільний двигун автомобіля марки ВАЗ 2109; автомобільна коробка передач; задня теліжка з тормозними барабанами та амортизаторами; корпус повітряного фільтру; стартер; паливний бак; дві передні стійки з пружинами та амортизаторами; комплект пластикових підкрилків; передній та задній бампери; гумовий килимок; глушник, які переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 - вважати повернутим останньому.

Речові докази у справі, а саме :

два різні фрагменти підошви низу взуття, які вилучено за допомогою гіпсового розчину, упаковано у сейф-пакет експертної служби МВС України №3258986 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУ НП в Одеській області знищити.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку обвинуваченому та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1