Справа № 548/1916/17
провадження № 1-кп/527/67/18
В И Р О К
04 травня 2018 року м. Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області, українця, громадянина Російської Федерації, з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, розлученого, малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не є інвалідом, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -
ОСОБА_5 вчинив злочин при наступних обставинах.
27 січня 2017 року приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 керуючи технічно-справним автомобілем «DAEWOO Matiz», д.н.з. НОМЕР_1 по проїзній частині вулиці Шевченка в селі Вишняки Хорольського району Полтавської області не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з ОСОБА_6 , яка в темну пору доби керувала велосипедом без встановленого та увімкненого ліхтаря (фари), чим порушив вимоги п. 12.1. «Правил дорожнього руху України».
В результаті зіткнення потерпіла ОСОБА_6 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 145 від 17.08.2017 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки, закритої черепно-мозкової травми, гематом на обличчі, лівому колінному суглобі та гомілці, які відносяться ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав повністю, не заперечував фактичних обставин викладених в обвинувальному акті.Від дачі показів відмовився відповідно до ст. 63 Конституції України.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за її відсутності.
Прокурор в судовому засіданні, в зв`язку з тим, що обвинувачений вину у вчиненому злочині визнав повністю за обставин викладених в обвинувальному акті, запропонував визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого йому обвинувачення, врахувавши думку захисника, відповідно ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обсяг дослідження доказів обмежив дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України є злочином середньої тяжкості.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує, що він є особою раніше не судимою, пенсіонер, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дані про притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні.
Враховуючи викладене, з метою виправлення ОСОБА_5 та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу. Додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд не застосовує, оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху відсутні.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування до обвинуваченого акту амністії, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Статтею 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, зокрема осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».
Згідно наданого суду паспорту громадянина Російської Федерації, а також посвідки на постійне проживання вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» йому виповнилося 73 роки, а тому він згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» досяг пенсійного віку.
Також судом встановлено, що ОСОБА_5 не відноситься до категорії тих осіб, до яких згідно ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» або ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується. Вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України.
За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз на загальну суму 2175,14 грн. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу розміром 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 копійок) без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертиз врозмірі 2175,14 грн.
-автомобіль «DAEWOO Matiz», реєстраційний номер НОМЕР_1 який знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_5 повернути йому ж;
-велосипед «Україна» який знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_6 повернути їй же.
Підстав для обрання ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу суд не вбачає.
Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1