Номер провадження:1-кп/521/462/18
УХВАЛА
10 серпня 2018 року м.Одеси

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України.

ВСТАНОВИВ
Судом поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченому ОСОБА_5 під вартою до спливу двомісячного строку, у зв`язку з тим, що строк тримання під вартою спливає у передбачений законом строк .

Прокурор в судовому засіданні висказав думку щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів, посилаючись на те, що доведені під час досудового розслідування ризики не змінились і не відпали, а саме: що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, які відносяться до категорії тяжких, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, та, знаходячись на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків, перешкоджати слуханню справи.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечив проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підтримала думку свого підзахисного.

Вислухавши думку сторін по справі, перевіривши обвинувальний акт, суд приходить до висновку про доцільність продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді триманні під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішекуючи питання щодо доцільності продовження строків утримання під вартою обвинуваченому, суд керується вимогами ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, які будуть перешкоджати судовому провадженню.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого, суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченої особи, яка скоїла тяжкий злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до 10 років, неможливість обрання в силу приписів ст. 176 ч. 5 КПК України інших видів запобіжних заходів, а також що знаходячись на свободі обвинувачений, можє переховуватися від суду і незаконно впливати свідків. (ч.1 ст. 177 КПК України). Судом також враховуються дані про особистість обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, міцність соціальних зв`язків за місцем їх проживання та інші характеризуючи їх дані.

В зв`язку з цими обставинами, суд вважає наявними ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, та приходить до висновку про доцільність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Також, суд при вирішенні питтяння щодо доцільності тримання під вартою обвинуваченому, приймає до уваги рішення ЄСПЛ у справі «Єчус проти Литви», про те, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою. Суд вражає, що перебування обвинуваченого під вартою не може свідчити про тривалість такого періоду.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід, обраний під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 днів в умовах ОУВП № 21, а саме до 14.10.2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору Одеської місцевої прокуратури № 21, захиснику, направити копію ухвали до ОУВП № 21.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_6