Справа № 403/527/18
провадження № 1-кп/403/52/18
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2018 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Інгульське Устинівського району
Кіровоградської області, адреса місця проживання, зареєстрована у
встановленому законом порядку та фактичного проживання:
АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта повна загальна середня, не одруженого, громадянина України, в силу п.1 ст.89 КК
України такого, що не має судимості
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
28 липня 2018 року близько 14 год. 20 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , йдучи по АДРЕСА_2 , побачив біля воріт, що ведуть на подвір"я житлового будинку АДРЕСА_3 , мотоцикл марки «МТ-10-36», 1983 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , законним володільцем якого являється потерпілий ОСОБА_4 .. В подальшому, діючи умисно, на грунті раптово виниклого умислу, спрямованого на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, обвинувачений ОСОБА_5 шляхом вільного доступу, з використанням фізичної сили своїх рук, не маючи права на використання належного потерпілому мотоцикла, перекотив вказаний мотоцикл до місця свого проживання по АДРЕСА_2 , та залишив його на подвір"ї біля будинку, незаконно заволодівши таким чином мотоциклом потерпілого ОСОБА_4 , чим заподіяв йому майнову шкоду в загальному розмірі 6930 грн. 00 коп..
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом.
31 серпня 2018 року в даному кримінальному провадженні між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим (під час досудового розслідування - підозрюваним) ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, яка разом з обвинувальним актом надіслана до суду.
Відповідно до угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , сторони дійшли згоди щодо: формулювання обвинувачення ОСОБА_5 , яке за змістом повністю відповідає зазначеному вище обвинуваченню; правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , як незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України; узгодженого покарання, а саме: за ч.1 ст.289 КК України у виді трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання із встановленням іспитового строку на один рік і згоди сторін на його призначення.
В угоді про примирення зазначені та роз`яснені сторонам наслідки її укладення і затвердження, передбачені ст.473 КПК України, в тім числі, щодо обмеження права на оскарження вироку, який може бути ухвалено за наслідками розгляду та затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтримав затвердження судом угоди, укладеної між ним та обвинуваченим, зазначивши, що дана угода не порушує його прав, оскільки майнова шкода, завдана внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, йому повністю відшкодована шляхом повернення викраденого майна, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має, цивільний позов пред"являти не буде. Прохав суд затвердити угоду про примирення, укладену між ним, як потерпілим, та обвинуваченим ОСОБА_5 ..
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав угоду про примирення, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України. Щиро розкаявся у його вчиненні. Суду пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, вид покарання, наслідки укладення та затвердження даної угоди. Прохав суд затвердити угоду, укладену між ним та потерпілим.
В судовому засіданні прокурор вважала за можливе затвердити угоду про примирення, оскільки злочин, вчинений ОСОБА_5 є злочином середньої тяжкості, узгоджене сторонами покарання відповідає санкції ч.1 ст.289 КК України, сторони погодили звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, потерпілий та обвинувачений підтвердили добровільність укладення ними даної угоди.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України суд, вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, встановив наступне.
Угода про примирення, укладена у даному кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, який відповідно до ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, відповідає вимогам ч.3 ст.469 КПК України.
Зміст угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідає вимогам ст.471 КПК України.
Судом встановлено шляхом опитування обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 , що укладення угоди між ними є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє зміст укладеної угоди про примирення між ним та потерпілим; права обвинуваченого, передбачені ч.5 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; характер обвинувачення та вид покарання, що буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, зокрема: 1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом; 2) узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.289 КК України у виді трьох років позбавлення волі не виходить за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, оскільки таке покарання визначене в межах, встановлених санкцією ч.1 ст.289 КК України, та із застосуванням ст.75 КК України і звільненням обвинуваченого від відбування покарання із встановленням іспитового строку на один рік, відповідає вимогам ст.65 КК України щодо врахування: ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке являється злочином середньої тяжкості; особи обвинуваченого, який відповідно до п.1 ст.89 КК України є таким, що раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; пом`якшуючої покарання обставини - щирого каяття та відсутності обтяжуючих покарання обставин; 3) умови угоди відповідають інтересам суспільства; 4) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) укладення сторонами угоди про примирення є добровільним.
На підставі викладеного, суд вважає, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України, закону та інтересам суспільства, із врахуванням думки сторін угоди, прокурора, які зазначили про можливість затвердження даної угоди судом, приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для затвердження угоди про примирення у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно ч.3 ст.75 КК України у випадках, передбачених, зокрема, частиною другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
З огляду на викладене, з урахуванням того, що сторонами угоди узгоджено звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, суд встановлює іспитовий строк тривалістю один рік та у відповідності до положень ч.1 ст.76 КК України визначає наступні обов`язки, які покладаються на обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не пред`являвся. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта (за проведення судової автотоварознавчої експертизи №3314/18-27 від 23.08.2018 року) в сумі 1144 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст.370, 371, 374, 376, 468, 469, 471, 473- 475, 532 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`являвся.
Речові докази по справі: мотоцикл марки «МТ-10-36», 1983 року виписку, державний номерний знак НОМЕР_1 , який повернутий під час досудового розслідування потерпілому ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ), залишити останньому, як законному володільцю, анулювавши розписку про зберігання.
Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Інгульське Устинівського району Кіровоградської області (паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 23 квітня 1996 року Устинівським РВ УМВС України в Кіровоградській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у даному кримінальному провадженні за проведення судової автотоварознавчої експертизи №3314/18-27 від 23.08.2018 року в розмірі 1144 грн. 00 коп. (одна тисяча сто сорок чотири гривні 00 копійок).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1