АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________
Справа № 612/261/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/813/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника на ухвалу слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 03 травня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Близнюківського ВП Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 ..
Застосовано щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Харківській установі виконання покарань (№27) без права внесення застави.
ОСОБА_11 взято під варту негайно в залі суду.
Ухвала про застосування запобіжного заходу діє до 27 червня 2018 року включно.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, в провадженні СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000116 від 30.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.
02.05.2018 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 .
В клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 30.04.2018 року о 18.00 год. ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до домоволодіння ОСОБА_12 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на подвір`ї якого гралися троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де розпочав розмову з господаркою домоволодіння. Під час бесіди у ОСОБА_11 раптово виникли неприязні відносини, на ґрунті яких, він, діючи умисно та цілеспрямовано, дістав скляну пляшку з заготовленою раніше запалювальною сумішшю, а саме пляшку з бензином, та бажаючи настання смерті вищевказаних осіб, усвідомлюючи, що його дії небезпечні для життя багатьох осіб, запалив сірниками запалювальну суміш в пляшці та кинув у напрямку потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від чого пляшка з сумішшю розбилася об стіну будинку та полум`я розкинулося на декілька метрів та потрапило на потерпілих. Після чого ОСОБА_11 з місця вчинення злочину пішов.
ОСОБА_11 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як потерпілі встигли відбігти з місця розповсюдження вогню. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 потерпілі отримали різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження. (а.с.2-3).
01.05.2018 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.п. 1, 2, 5 ч.2 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство трьох малолітніх дітей, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб.
30.04.2018 року о 21 год 30 хв. ОСОБА_11 затриманий в порядку ст.208 КПК України.
Відомості про вчинення ОСОБА_15 інкримінованого йому правопорушення внесені до ЄРДР 30.04. 2017 року за №000116.
Вивченням особи підозрюваного встановлено, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новопавлівка Близнюківського району Харківської області, громадянин України, не працюючий, не одружений, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.
Наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 п.п. 1, 2, 5 ч.2 ст. 115 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: речовими доказами по провадженню, показами свідків та іншими доказами (а.с.3).
Вчинений ОСОБА_11 злочин передбачений ч.2 ст.15 п.п. 1, 2, 5 ч.2 ст. 115 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.
В обґрунтування клопотання слідчий та прокурор посилались на те, що під час досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених п.1, п.З, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, чи інших учасників процесу у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення (а.с.2-5).

Слідчим суддею зазначено, що підозрюваний ОСОБА_11 в судовому засіданні вину в скоєні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі. Разом з тим, пояснив, що наміру спричинити шкоду здоров`ю дітям не мав, отже з кваліфікацією злочину не погоджується.
Слідчим суддею взято до уваги, що досудове слідство триває тільки з 30.04. 2018 року, тому не всі слідчі дії ще проведені, зокрема не всі свідки та потерпілі допитані. ОСОБА_11 проживає з ними в одному селі, а отже може на них впливати на свою користь, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Сам ОСОБА_11 пояснив, що неприязні стосунки із сім`єю ОСОБА_16 має давно(а.с.55).
При вирішенні питання щодо визначення розміру застави, слідчим суддею вказано, що ОСОБА_11 проживає не за місцем своєї реєстрації, не одружений, пенсіонер, офіційної постійної роботи не має, на життя заробляє тимчасовими заробітками, а тому вважав недоцільним визначати розмір застави, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, для забезпечення виконання ОСОБА_11 обов`язків, передбачених КПК України.
Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України (а.с.52-55).

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 03.05.2018 року та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою його мешкання.
Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала слідчого судді винесена безпідставно, без врахування всіх обставин справи, з порушенням норм КПК України.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника ОСОБА_9 , яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти неї, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_11 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.п. 1, 2, 5 ч.2 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне вбивство трьох малолітніх дітей, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за яке може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. 3, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.п. 1, 2, 5 ч.2 ст. 115 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_11 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Доводи на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Наведене вище, узгоджується із правовими позиціями, зазначеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 176,177,178,182,183 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без права внесення застави.

Слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 КПК України.

Посилання апелянта на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги практики рішень ЄСПЛ, а саме «Клішин проти України», «Єлоєв проти України», «Белевитський проти Росії» заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні, з яким погоджується і апеляційна колегія суддів.

Зазначення захисника щодо наявності у підозрюваного постійного місця мешкання, де він проживає разом із жінкою у цивільному шлюбі, позитивної характеристики за місцем проживання, а також того факту, що ОСОБА_11 пенсіонер, працює та раніше не судимий не впливає на рішення суду, та не може бути безумовною підставою для його скасування.

Всі інші питання, в тому числі винності чи не винності ОСОБА_11 в скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, а також питання відносності та допустимості доказів і вірності кваліфікації скоєного, вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 03 травня 2018 року щодо застосування до підозрюваного за ч.2 ст.15 п.п. 1, 2, 5 ч.2 ст. 115 КК України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, в межах строку досудового розслідування до 27 червня 2018 року включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: