Провадження № 1-кп/643/216/18
Справа № 643/2745/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника цивільного позивача ТОВ «Укравтотранс плюс» - ОСОБА_5

представника цивільного відповідача ТОВ «ТРАНСМЕЙЛ-2012» - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001113 від 14.10.2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Харків, громадянина України, освіта середня, працює водієм в ДП «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН», одруженого, має неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

14.10.2016, близько 15:30, ОСОБА_7 рухався на технічно справному автобусі «I-VAN A07A-331», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », по вул. Гвардійців Широнинців в м. Харкові зі сторони вул. Механізаторської у напрямку вул. Валентинівської, зі швидкістю близько 60 км/год.
В процесі руху ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
-п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.»,
внаслідок чого допустив наїзд на автобус «ЕТАЛОН А079.32» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_10 , який стояв попереду у полосі руху водія ОСОБА_7 , в колоні автомобілів.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автобуса «I-VAN A07A-331», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1246-А/16 від 18.11.2016, заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді травматичної екстракції 32, 31, 41, 42, 43 зубів.
Порушення п.12.3 Правил безпеки дорожнього руху України ОСОБА_7 , яке відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №18/17 від 18.01.2017 знаходиться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи автобусом «I-VAN A07A-331», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », проявив необачність, не дотримувався безпечної дистанції по відношенню до автомобілів, які рухалися попереду, своєчасно не зреагував на небезпеку у виді автобуса «ЕТАЛОН А079.32» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який стояв у полосі руху водія ОСОБА_7 , своєчасно не застосував гальмування внаслідок чого допустив наїзд не нерухомий автобус «ЕТАЛОН А079.32» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », що потягло наслідки у виді середньої тяжкості тілесних ушкоджень пасажира автобуса «I-VAN A07A-331», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - ОСОБА_4 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав

повністю, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом. Крім того, зазначив, що 14 жовтня 2016 року, близько 15.30 години, керував маршрутним автобусом № 263 марки «I-VAN A07A-33», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Трансмейл-2012», по вул. Гвардійців Широнинців в м. Харкові у напрямку вул. Валентинівської, біля супермаркету «АТБ», зі швидкістю близько 60 км/год. Їхав за іншим маршрутним автобусом та хотів його обігнати. В цей час він відволікся та не побачив, що автобус, який їхав попереду, теж почав перестроюватися і він на нього наїхав. Після зіткнення він зупинив автобус, відкрив двері та викликав поліцію. Потім приїхала «швидка допомога» та госпіталізувала ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , які були пасажирами автобусу, яким керував обвинувачений. Останній від госпіталізації відмовився. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 визнав частково, оскільки вартість імплантів на суму 150000 грн., які зазначені в позові, є самими дорогими. Намагався вирішити питання з потерпілою ОСОБА_4 про добровольне відшкодування шкоди, але вона відмовилася і суму відшкодування не називала. Крім того, він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та мати похилого віку, яка тяжко хворіє. Просив пробачення у потерпілої.
За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 14 жовтня 2016 року вдень їхала у маршрутному автобусі № 263. В автобусі сиділа та дивилася у вікно. Проїжджаючи по АДРЕСА_2 повз супермаркет «АТБ» почула удар та скрежет. Від удару вона вилетіла з сидіння та вдарилася підборіддям о металеві поручні іншого сидіння. Їй розірвало підборіддя, ясна, вилетіло 5 зубів. Машиною «швидкої допомоги» о 17 годині її доставили до лікарні швидкої та невідкладної допомоги, де зашивали підборіддя, видаляли коріння зубів, які залишилися від зубів, вибитих внаслідок аварії. З лікарні вона вийшла о 21 годині. Два тижні могла приймати їжу лише через трубочку та 10 днів знаходилася на лікарняному. На цей час в стоматологічній клініці їй поставили тимчасові протези. Просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь витрати на ліки у розмірі 1143,15 грн., витрати на консультації стоматолога, хірурга, травматолога в сумі 1500 грн., а також на подальше лікування у вигляді імплантації у розмірі 150000 грн. На відшкодування моральної шкоди просила стягнути 50000 грн. Доказів на підтвердження вартості консультацій лікарів на суму 1500 грн. та на імплантацію у розмірі 150000 грн. не має.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, та данні про його особистість.

Кримінальне правопорушення, що вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України віднесено до злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений раніше не судимий, працює, за місцем попередньої роботи та нинішньої характеризується позитивно, має постійне місце мешкання та має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Хворіє на посттромбофлебістичний синдром. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Має мати похилого віку ОСОБА_14 , 1946 року народження.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття. Також попросив публічне вибачення перед потерпілою.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступень тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, данні про його особистість, та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливо без ізоляції від суспільства, а тому, призначає йому покарання у вигляді обмеження волі, в межах, передбачених санкцією статті, за якою він засуджується, без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід ОСОБА_7 суд не обирає.

Суд задовольняє клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення останнього від відбуття покарання на підставі Закону України Про амністію у 2016 році, оскільки на момент набрання чинності зазначеним Законом, ОСОБА_7 має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він звинувачується у злочині, вчиненому з необережності, та відповідно ОСОБА_7 є суб`єктом Закону України Про амністію у 2016 році.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати, у зв`язку з проведенням судової транспортно-трасологічної експертизи № 985/16 від 09.12.2016 року у розмірі 3958,2 грн., на проведення судової автотехнічної експертизи № 18/17 від 18.01.2017 року у розмірі 1055,52 грн. підлягають стягненню в доход держави з винної особи.

Потерпіла ОСОБА_4 , як зазначено вище, звернулася з позовною заявою до ОСОБА_7 , в якому просить стягнути з обвинуваченого на її користь на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, 1143 грн. 15 коп. вартості ліків, витрати на консультації стоматолога, хірурга, травматолога в сумі 1500 грн., а також на подальше лікування у вигляді імплантації у розмірі 150000 грн. та на відшкодування моральної шкоди 50000 грн. (а.с. 16, 17-20).

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Суд стягує з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 витрати на лікування у розмірі 1143,15 грн., які доведені потерпілою у повному обсязі.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд відмовляє, оскільки цивільним позивачем ОСОБА_4 не надано доказів витрат на консультації стоматолога, хірурга, травматолога в сумі 1500 грн., а також не доведена вартість лікування у вигляді імплантації у розмірі 150000 грн.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_4 спричинені моральні страждання, а саме: вона перенесла душевні страждання від фізичного болю, в зв`язку з ушкодженням здоров`я, вимушена лікуватися, витрачає час на відвідування державних установ, змінився її спосіб життя, в зв`язку з викладеним суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди частково та стягує з обвинуваченого на її користь на відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє за його недоведеністю потерпілою.

ОСОБА_4 не позбавлена можливості пред`явити майнові вимоги до ОСОБА_7 в порядку цивільного судочинства у разі понесення додаткових витрат, пов`язаних з відновленням її стану здоров`я.

В судовому засіданні представник цивільного позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтотранс плюс» ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про залишення без розгляду позовної заяви до цивільного відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заперечень від учасників судового провадження не надійшло.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтотранс плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд залишає без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного судом покарання на підставі п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році.

Речовий доказ відеозапис, наданий свідком ОСОБА_15 , зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0001113.

Речовий доказ - автобус «I-VAN A07A-33», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012» та знаходиться на відповідальному зберіганні у власника, залишити у його володінні.

Речовий доказ автобус «ЕТАЛОН А079.32» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Укравтотранс плюс» та знаходиться на відповідальному зберіганні у власника, залишити у його володінні.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 1143 (одна тисяча сто сорок три) грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 - відмовити.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтотранс плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_7 в доход держави судові витрати отримувач: Держава, код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 985/16 від 09.12.2016 року 3958 (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 20 коп., на проведення судової автотехнічної експертизи № 18/17 від 18.01.2017 року в розмірі 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) грн. 52 коп., а всього 5013 (п`ять тисяч тринадцять) грн. 72 коп.

Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Прокурору та ОСОБА_7 копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1