Справа № 346/4328/18
Провадження № 1-кп/346/447/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальну справу у кримінальному провадженні № 0000780 від 13.08.2018р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, не працюючого, не судимого, на утриманні малолітня дитина, депутатом не являється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 13.08.2018 приблизно о 00.30 год., знаходячись на задньому сидінні автомобіля марки «Опель Кадет» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного потерпілому ОСОБА_4 , якого останній використовує в якості таксі, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, спрямованими на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка без застосування насильства, відкрито викрав із передньої панелі автомобіля належний потерпілому мобільний телефон марки «LG» модель «L65 Dual D285», білого кольору, вартістю 1033,33 грн. (одна тисяча тридцять три гривні тридцять три копійки), який знаходився у силіконовому чохлі вартістю 67,50 грн. (шістдесят сім гривень п`ятдесят копійок), та в якому була вмонтована сім карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 (двадцять п`ять) грн. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_6 місце вчинення кримінального правопорушення покинув та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1125,83 грн. (одна тисяча сто двадцять п`ять гривень вісімдесят три копійки).В ході проведення досудового слідства батьком обвинуваченого пограбований мобільний телефон повернуто потерпілому ОСОБА_7 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України визнав в повному обсязі і надав суду показання по суті пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, які відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що дійсно 13.08.2018 приблизно о 00.30 год., знаходячись на задньому сидінні автомобіля марки «Опель Кадет» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився потерпілий ОСОБА_7 , і діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, шляхом ривка без застосування насильства, відкрито викрав із передньої панелі автомобіля належний потерпілому мобільний телефон марки «LG» модель «L65 Dual D285», який знаходився у силіконовому чохлі із сім картою мобільного оператора «Київстар», і з пограбованим телефоном місце вчинення кримінального правопорушення покинув. В ході досудового слідства його батько повернув потерпілому пограбований мобільний телефон. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив що, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, пограбований мобільний телефон йому повернуто батьком обвинуваченого, щодо призначення міри покарання покладається на погляд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнаються зізнання та щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, позитивна характеристика з місця проживання, що потерпілий на суворому покаранні не настоює та немає претензій до обвинуваченого, що обвинувачений не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того вивченням особи обвинуваченого, встановлено, що він не працює, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах Коломийської ЦРЛ не перебуває.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Також, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд зазначає, що відповідно до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як вбачається з досудової доповіді Коломийського міськрайонного відділу філії Державної Установи «Центр пробації» в івано-Франківській області про обвинуваченого у кримінальному провадженні, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

З врахуванням всіх обставин, особи обвинуваченого, його поведінки до і після вчинення злочину, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції ч.1 ст.186 КК України у виді громадських робіт.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 572,00грн. відповідно до ч.2 ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Речові докази: бувший у користуванні мобільний телефон марки «LG» модель «L65 Dual D285», білого кольору та силіконовий чохол темного кольору - повернути за належністю законному володільцю - потерпілому ОСОБА_4 .

Стягнути із ОСОБА_5 в користь держави 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1