Справа № 369/9704/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/573/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 03.09.2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

представника власника майна адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.08.2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури юриста про арешт майна у кримінальному провадженні за №0001653 від 03.05.2015 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та накладено арешт на напівпричіп з державними номерними знаками НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності ТОВ ЮГЄВРОТРАНС».

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

До слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області звернулася прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури з клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні за №0001653 від 03.05.2015 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що 26.04.2015 року близько 05 години 10 хвилин, невідомі особи, маючи прямий умисел та діючи з корисливих мотивів, незаконно заволоділи сідловим тягачем марки «DAF» державний номерний знак НОМЕР_3 та напів-причіпом до нього марки «SHMITZ SKO 24» державний номерний знак НОМЕР_4 , який заходився за адресою: автостоянка «Тиса», що по вул. Велика Кільцева, 4 Б, с. Петропавлівська Борщагівка, Києво - Святошинський район, Київська область, чим завдали ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 60000 Євро. В клопотанні також зазначено, що потерпілий ОСОБА_10 неодноразово бачив схожий напівпричіп рефрижератор та тягач, коли здійснював перевезення територією України. На напівпричепі були наявні державні номерні знаки НОМЕР_1 , який був зчеплений з тягачем марки «Volvo» з державним номерним знаком НОМЕР_5 . Також ОСОБА_10 дав показання, що у той час коли він перебував на території молокозаводу ТОВ «Білагро», який розташовується по вул. Лесі Українки, 28 в с. Білоцерківка, Полтавської області, де здійснювалося завантаження продукцією, то він бачив тягач марки «DAF» державний номерний знак: НОМЕР_6 , який за загальними зовнішніми ознаками дуже схожий на сідловий тягач Е DAF XF105.460 номер шасі НОМЕР_7 державний номерний знак НОМЕР_3 .

У ході опрацювання інформації в базі даних «Рубіж» встановлено, що дійсно напівпричіп з державними номерними знаками НОМЕР_1 22.04.2018 курсував територією Київської області; сідловий тягач марки «DAF» з номерними знаками НОМЕР_6 з 03.05.2018 по 08.05.2018 року курсував територією м. Київ.

У ході перевірки зазначеної інформації в базі даних «НАІС» встановлено наступне:
напівпричіп з державними номерними знаками НОМЕР_1 належить приватному підприємстві «Югєвротранс»;
тягач марки «Volvo» з державним номерним знаком НОМЕР_5 належить приватному підприємстві фірмі «Югєвротранс».
сідловий тягач марки «DAF» з номерними знаками НОМЕР_6 належить ТОВ «Білагро»;

Ураховуючи викладене можна припустити та в подальшому дійти до висновку, що невстановлені особи, які незаконно заволоділи сідловим тягачем марки «DAF» державний номерний знак НОМЕР_3 та напів причіпом до нього марки «SHMITZ SKO 24» державний номерний знак НОМЕР_4 підробили документи та здійснили їх перепродаж на вказані підприємства.

У ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2018 проведено тимчасовий доступ до напівпричепу з державними номерними знаками НОМЕР_1 , який перебуває у володінні приватного підприємства «Югєвротранс», у ході якого підтверджено покази потерпілого ОСОБА_10 щодо наявності індивідуальних ознак вказаного напівпричепу.

03.08.2018 року у ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим вилучено напівпричіп з державними номерними знаками НОМЕР_1 .

Постановою прокурора від 03.08.2018 вилучений напівпричіп з державними номерними знаками НОМЕР_1 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.08.2018 року клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на напівпричіп з державними номерними знаками НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності ТОВ ЮГЄВРОТРАНС.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурор у клопотанні обґрунтував необхідність такого арешту, який необхідний з метою збереження даного майна як речового доказу, який містить відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представника власника майна адвокат ОСОБА_9 просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що напівпричіп-рефрижиратор SZHMITZ SK 024 було придбано ПП «ФІРМА «ЮГЄВРОТРАНС» 14.10.2006 року офіційно. Слідчим суддею не взято до уваги, що більша частина напівпричепу не є речовим доказом по кримінальному провадженні, не є вкраденою річчю та належить на праві приватної ПП «ФІРМА «ЮГЄВРОТРАНС» і тому не може бути вилучена з користування законного власника. Накладення арешту на майно призведе до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності. Слідством не встановлено, а слідчим суддею не перевірені обставини можливого добровільного передання власником майна іншим особам і як наслідок, належного та добросовісного володіння напівпричепом.

Заслухавши суддю доповідача, представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає, що клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді є в даному випадку зайвим, поскільки у відповідності до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, строк оскарження зазначеної ухвали слідчого судді для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано належним чином.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що постановою прокурора від 03.08.2018 вилучений напівпричіп з державними номерними знаками НОМЕР_1 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні., тому вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (ст. 170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею належним чином було дотримано вимог п. п. 2, 5 ч. 2 та п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України щодо врахування ним можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумності та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також щодо визначення порядку виконання ухвали.

З огляду на невеликий проміжок часу з моменту вилучення напівпричепа, на даному етапі в матеріалах провадження відсутні належні докази які давали б беззаперечні підстави суду прийти до висновку про відсутність необхідності в накладенні арешту на вказаний напівпричіп. При цьому, якщо в подальшому відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або в обмеженні права користування чи відчуження вказаним майном, а так само і порушення органом досудового розслідування принципу розумних строків, власник майна або її представник може звернутись до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, підстав для її скасування не встановлено, а відповідні доводи власника майна не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.08.2018 року, якою задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні за №0001653 від 03.05.2015 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та накладено арешт на напівпричіп з державними номерними знаками НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності ТОВ ЮГЄВРОТРАНС» - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :