Ухвала
Іменем України
08 червня 2018 р.

м. Київ
Справа №440/980/16-к
Провадження № 51-6100 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 07 березня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 серпня 2017 року ОСОБА_5 засуджено: за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07 березня 2018 рокузазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

На зазначені судові рішення захисник подав касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2018 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

У межах наданого строку захисник повторно звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.

Зокрема, у повторній скарзі ОСОБА_4 хоча й формально посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак не наводить належного обґрунтування своїх вимог з урахуванням положень ст. 413 КПК України, оскільки його скарга не містить доводів щодо незаконності вироку й ухвали з цих підстав та вказівки на конкретні норми КПК України, які було порушено судами першої та апеляційної інстанцій. Натомість він посилається на неповноту судового розгляду та заперечує правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, вказуючи на порушення апеляційним судом вимог ст. 404 КПК України захисник не зазначає, які клопотання всупереч ч. 3 ст. 404 цього Кодексу апеляційний суд безпідставно не задовольнив та які доводи апеляційної скарги в порушення 419 КПК України належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також, у повторній скарзі, захисник, змінивши її прохальну частину, не зазначає конкретної вимоги щодо оскаржуваних судових рішень, яка б узгоджувалася з положеннями ст. 436 КПК України, оскільки суд касаційної інстанції не вправі обирати куди саме направити кримінальне провадження.

Окрім того, у відповідності до ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копій додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання учасникам судового процесу.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути захиснику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України,

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 07 березня 2018 року щодо ОСОБА_5 , а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3