Справа № 520/8332/18
Провадження № 1-кп/520/932/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2018 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001025 від 23.04.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ізмаїл Одеської області, громадянка України, українка, із середньою освітою, офіційно не працевлаштована, не заміжня, раніше судима:
- 31.08.2011 Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, іспитовий строк 2 роки;
- 04.06.2013 Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк два роки, в силу ст.71 КК України приєднано 1 рік шість місяців позбавлення волі не відбутих за вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 31.08.2011, до відбування 3 роки 6 місяців позбавлення волі дані про звільнення відсутні;
- 26.11.2013 Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, в силу ч.4 ст.70 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі не відбутого за вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 04.06.2013, до відбування 4 роки 6 місяців позбавлення волі, дані про звільнення відсутні;
- 03.06.2014 Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк один рік, в силу ст.71 КК України приєднано два роки один місяць позбавлення волі не відбутих за вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 26.11.2013, до відбування 3 роки 1 місяць позбавлення волі, вирок переглянутий ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.03.2016, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк ув`язнення з 23.04.2014 по 29.07.2014, звільнена 01.07.2016 умовно-достроково ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23.06.2016, не відбутий строк 7 місяців 22 дня;
яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає у родичів за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Повторно, 23.04.2018 приблизно о 16.00 год. ОСОБА_3 з метою особистої наживи, маючи корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, знаходячись в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , таємно викрала майно, що належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме грошові кошти в сумі 2000 грн., 10 купюрами номіналом 200 грн., що знаходились в гаманці останньої.
Крім того, повторно, ОСОБА_3 , знаходячись в той же час у тому місці таємно викрала майно, що належить іншому працівнику цього підприємства - потерпілому ОСОБА_8 , а саме грошові кошти в сумі 259 грн., купюрою номіналом 200 грн., однією купюрою номіналом 20 грн., двома купюрами номіналом 10 грн., двома купюрами номіналом 5 грн., чотирма купюрами номіналом 2 грн., однією купюрою номіналом 1 грн., що також знаходились в гаманці останнього.
Викравши грошові кошти ОСОБА_7 и ОСОБА_8 , ОСОБА_3 отримала можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілим матеріальну шкоду: ОСОБА_7 на суму 2000 грн. і ОСОБА_8 на суму 259 грн.
Умисні дії ОСОБА_3 по вказаних епізодах суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обвинувачена ОСОБА_3 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнала повністю, щиро покаялася та показала, що 23.04.2018 приблизно о 16.00 год. вона з метою особистої наживи, задумавши викрасти чуже майно, зайшла в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, вона викрала два гаманця, як їй потім стало відомо, вони належать потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в яких були грошові кошти: в одному в сумі 2000 грн., а іншому - 259 грн. Викравши грошові кошти, вона, маючи можливість вільно покинути магазин, залишилася в ньому, щоб не звертати на себе увагу. Через деякий час ОСОБА_7 непомітно зачинила двері магазину і викликала поліцію, по прибуттю якої вона, ОСОБА_3 , видала викрадені грошові кошти.
Вина ОСОБА_3 у вчиненому, крім її показань, також підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні:
- витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення;
- повідомленням 102 про вчинення злочину;
- рапортом патрульного поліцейського, який прибув на виклик і встановив особу затриманої ОСОБА_7 жінки ОСОБА_3 ;
- протоколами прийняття заяв про злочин від потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;
- протоколом огляду місця події, згідно якого ОСОБА_3 на місці вчинення злочину видала працівникам поліції викрадені нею грошові кошти;
- протоколом огляду грошових коштів, викрадених ОСОБА_3 тощо.
Судом згідно ч.3 ст.349 КПК України на підставі відсутності заперечень з боку учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження інших доказів, що є у справі, відносно фактичних обставин таємного викрадення ОСОБА_3 грошових коштів, які належать потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вчиненого повторно, які правильно розуміються учасниками судового провадження та ніким не оспорюються.
Оцінюючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого злочину доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує обставинами, які пом`якшують покарання, повне визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, фактичне повернення викраденого майна. Суд також враховує, що потерпілі не мають претензій до обвинуваченої і не наполягають на її суворому покаранні.

Відповідно до ст.67 КК України суд враховує обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_3 , маючи судимість за умисний злочин, вчинила новий умисний злочин.
Наведені дані про особу винної в їх сукупності з урахуванням наявності у ОСОБА_3 реєстрації і постійного місця проживання, характеру, тривалості і обставин вчинення злочину, наслідків злочину, суд дійшов висновку, що вона не являється суспільно небезпечною особою, яка потребує обов`язкової ізоляції від суспільства, а тому її виправлення можливе в рамках звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі якого призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного їй покарання з випробуванням, якщо вона на протязі іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї вироком суду обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, вказані в постанові слідчого від 24.04.2018 року та розписках потерпілих - вважати повернутим за належністю потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1