Справа № 509/4684/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, -

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2018 року скаржник ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною скаргою, в якій просив суд визнати протиправним дії слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , щодо невиконання процесуальних дій, а саме, ігнорування розгляду клопотання ОСОБА_3 від 26.09.2018 року поданого в порядку ст. 220 КПК України до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області 27.09.2018 року, зобов`язати слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , у місячний термін виконати процесуальні дії по кримінальному провадженню № 0000220 від 04.03.2018 року, зазначені у клопотанні ОСОБА_3 від 26.09.2018 року та зареєстрованого в Овідіопольському ВП ГУНП в Одеській області 27.09.2018 року та письмово повідомити ОСОБА_3 про стан виконання заявленого клопотання по кожному його пункту, а саме:

- допитати суддю Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_5 , відносно обставин та мотивів постановлення ним рішення від 12.12.2014 року по справі № 496/5504/14-ц;

- допитати особу, яка на момент розгляду справи № 496/5504/14-ц виконувала обов`язки помічника судді ОСОБА_5 ;

- допитати особу, яка на момент розгляду справи № 496/5504/14-ц виконувала обов`язки секретаря судового засідання судді ОСОБА_5 ;

- доручити проведення оперативно розшукових заходів, спрямованих на одержання інформації про ОСОБА_5 , його образ життя та встановлення соціальних зв`язків;

- допитати суддів Біляївського районного суду Одеської області, які працюють разом з ОСОБА_5 , відносно фактів прийняття ним подібних неправосудних рішень, а також щодо поведінки під час розгяду справи № 496/5504/14-ц;

- вилучити та дослідити матеріали справи на підставі яких було постановлено неправосудне ріщення Біляївського районного суду Одеської області від 12.12.2014 року по справі № 496/5504/14-ц;

- звернутись до суду з клопотанням щодо доступу до інформації (текстові та інші повідомлення), яка отримувалась та відправлялась з телефону судді ОСОБА_5 , в тому числі інформація відносно вхідних та вихідних дзвінків, на момент розгляду справи № 496/5504/14-ц та постановлення по ній неправосудного рішення;

- звернутись до суду з клопотанням щодо доступу до інформації яка міститься на електронній пошті судді ОСОБА_5 , що була отримана або відправлена на момент розгляду справи № 496/5504/14-ц та постановлення по ній неправосудного рішення;

- скласти постанову про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України на ім`я ОСОБА_5 .

Вказана скарга мотивована тим, що 04.03.2018 року до ЄРДР за № 0000220 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, відповідно до поданої ним заяви про вчинення вказаного злочину суддею Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_5 , 13.04.2018 року постановою прокурора Одеської області кримінальне провадження доручено та повинно проводитись слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, слідчим ОСОБА_4 , і станом на 26.09.2018 рік, з моменту внесення відомостей до ЄРДР щодо скоєння кримінального правопорушення, пройшло більш ніж 8 місяців, однак жодні процесуальні дії щодо вжиття заходів спрямованих на швидке, повне та неупереджене розслідування, слідчим ОСОБА_4 не здійснювались. Крім того 27.09.2018 року заявником подано клопотання слідчому Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області від 26.09.2018 року про виконання процесуальних дій по кримінальному провадженню з проханням здійснити відповідні процесуальні дії, та провести необхідні слідчі дії необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженню проте дані дії не були виконані у встановлений Законом строк.

Скаржник та його представник в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, однак від представника скаржника адвоката ОСОБА_6 за ордером серії ОД № 350860 від 10.07.2018 р. до суду надійшла заява з прохання розглянути скаргу, яку він підтримав повністю, за його та заявника відсутності (а.с. 26).

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, надавши до суду письмові заперечення на скаргу, в яких просили суд в задоволені безпідставної і немотивованої скарги відмовити, вважавши скаргу передчасною (а.с. 27,28).

Дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінально провадження № 0000220 від 04.03.2018 р., суд вважає необхідним відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Статтею 55 КПК України передбачено - потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до приписів ст. 56 КПК України - протягом кримінального провадження потерпілий має право: 1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; 2) знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування; 3) подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; 4) заявляти відводи та клопотання; 5) за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла; 6) давати пояснення, показання або відмовитися їх давати; 7) оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; 8) мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг; 9) давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження; 10) на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом; 11) знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; 12) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд вправі заборонити потерпілому застосовувати технічні засоби при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється законом чи стосується інтимних сторін життя людини, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала); 13) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом; 14) користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Під час досудового розслідування потерпілий має право: 1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим; 2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 3) подавати докази на підтвердження своєї заяви; 4) брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі; 5) отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

Під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право: 1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; 2) брати участь у судовому провадженні; 3) брати участь у безпосередній перевірці доказів; 4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення; 5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді; 7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України передбачено - на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора : бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що скаржник ОСОБА_3 - є заявником по даному кримінальному провадженню № 0000220 від 04.03.2018 р., чия скарга на бездіяльність слідчого у невнесенні відомостей до ЄРДР була задоволена ухвалою слідчого судді Приморського р/с м. Одеси від 08.02.2018 р. і яка набрала чинності в день її ухвалення, із зобов`язанням посадових осіб прокуратури Одеської області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві ОСОБА_3 від 24.01.2018 р. з початком розслідування.

Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані (постанова) про визнання скаржника ОСОБА_3 потерпілим у даному провадженні, а тому посилання у вступній частині скарги на статус ОСОБА_3 як потерпілого є передчасним і безпідставним.

Що стосується вимоги скаржника ОСОБА_3 , про визнання протиправним дії слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , щодо невиконання процесуальних дій, а саме, ігнорування розгляду клопотання ОСОБА_3 від 26.09.2018 року поданого в порядку ст. 220 КПК України до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області 27.09.2018 року, вона задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Отже зазначена вимога скаржника виходить за межи компетенції слідчого судді, в зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження вбачається, що з моменту, коли було розпочато вказане кримінальне провадження здійснення досудового розслідування було доручено слідчому СВ Овідіопольського ВП ОСОБА_7 , а слідчому ОСОБА_4 ніколи не доручалось здійснювати досудове розслідування у даному провадженню, що підтверджується витягом з ЄРДР з вказівкою на слідчого ОСОБА_7 , якому доручено проведення досудового розслідування з вказанням групи прокурорів (а.с. 18).

Тобто, слідчий ОСОБА_4 відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства та вказаного витягу з ЄРДР - не могла і ніколи не виконувала, їй не доручалось і вона не призначалась слідчим у даному кримінальному провадженні, а також будь-які процесуальні дії в рамках вказаного кримінального провадження, вона ніколи не виконувала, а отже жодні підстави для задоволення всіх вимог скарги, які стосуються безпосередньо слідчого ОСОБА_4 відсутні, а вимоги скарги свідчать про те, що скаржник не знайомився з матеріалами кримінального провадження.

При цьому, будь-які інші клопотання заявника на розгляді у слідчого ОСОБА_7 по даному кримінальному не перебували, а тому у заявника немає законних підстав вважати, що слідчим у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 допущено будь-яку бездіяльність при здійсненні досудового розслідування, і тим більш, відсутні підстави для задоволення скарги в частині зобов`язання слідчого ОСОБА_4 виконати будь-які процесуальні слідчі дії з огляду на відсутність у неї відповідних повноважень слідчого у даному кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 55 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, встановлено, що кожному державою гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» №422/96-ВР від 16.10.1996р., рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання.

За позицією Конституційного Суду України "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Згідно із ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 220 КПК України встановлює - клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора : рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, які відмовлено у визнанні потерпілим.

Право на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора в контексті положень ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частин першої, другої ст. 55, п. 2 ч. 3 ст. 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що здійснення досудового розслідування доручено слідчому СВ Овідіопольського ВП ОСОБА_7 , а слідчому ОСОБА_4 ніколи не доручалось здійснювати досудове розслідування у даному провадженню суд дійшов висновку, що скарга необґрунтована, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 56,214,220,303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1