Справа №290518 18.09.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000035 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 квітня 2018р, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Таборівка, Вознесенського району, Миколаївської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок змінити, призначити йому покарання за сукупністю вироків у виді 4 років і 1 місяця позбавлення волі.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71, 72, ч.3 ст.78 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.12.2017 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 7220 грн. на відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином,.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає, що судом не в повній мірі враховано обставини, що суттєво пом`якшують його вину, а саме беззаперечне визнання вини, щире дійове каяття.

Крім того, зазначає, що судом не врахована думка потерпілого, який просив не позбавляти обвинуваченого волі.

Вважає, що остаточний строк покарання суд мав би призначити йому у виді 4 років 1 місяць позбавлення волі.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом визнано доведеним, що ніч з 04 січня 2018 року на 05 січня 2018 року, близько 23-00 години, ОСОБА_5 проходив повз домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де на подвір`ї він побачив велосипед марки «Мінськ». В цей момент у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння майном, ОСОБА_5 переліз через огорожу на подвір`я та помітив, що двері літньої кухні не зачинені, проник до даного приміщення де викрав велосипед спортивний німецької марки «KONBIKE», дві кутові шліфувальні машини «Зеніт 23/25», а інша невідомої моделі, електричний фарбопульт, генератор до автомобіля ВАЗ, перфоратор, електричну дриль - викрутку «Startex», які склав до полімерної сумки, що знайшов на місці. Після чого ОСОБА_5 усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, завантажив викрадені речі на велосипед та зник з місця події. Таким чином, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 шкоду на загальну суму 7220 гривень.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у крадіжці, тобто таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднане з проникненням до іншого приміщення, з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувалися також і обвинуваченим, досліджувались судом за його згодою та згодою інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Що стосується покарання, то призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, новий злочин вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком суду, характеризується негативно, не має місця роботи, засобів для існування, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра - не перебуває. Судом також враховано наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що злочин, який вчинив обвинувачений згідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував вимоги ч.3 ст.78 КК України згідно до яких, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Отже, призначене ОСОБА_5 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, і є необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів, і в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України та загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та зміни вироку.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: