У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.03.2018 Справа №607/4513/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши заяву про відвід слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_7 ,-
встановив :
Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_7 , в порядку п.4 ч.1 ст.75 КПК України. У заяві вказано, що на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області є клопотання старшого слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні - слідчого ОВС СВ прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 про продовження строків тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 . Для його розгляду визначено слідчого суддю ОСОБА_7 . Цього ж дня 20.03.2018 року в 14.00 год. ним подано клопотання про те, що слідчий при зверненні із клопотанням про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.3 ч.3 ст.184 КПК України та ч.3 ст.199 КПК України. Оскільки, на момент подання до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 20.03.2018 року в 12.40 год. клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчим ОСОБА_8 не могло бути додано підтвердження того, що підозрюваному надано копії даного клопотання та доданих до нього матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження строку запобіжного заходу. Фактично клопотання слідчого ОСОБА_8 про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 , було вручено підозрюваному та його захиснику ОСОБА_4 20.03.2018 року в 16 год. 20-25 хв. у ДУ «Чортківська установа виконання покарань №26». Слідчим ОСОБА_9 21.03.2018 року повторно подано до суду нове клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 від 20.03.2018 року. Слід зауважити, що вказане клопотання не внесено до системи автоматизованого розподілу, не визначено слідчого суддю та не присвоєно єдиний унікальний номер судової справи. Тобто, вказане клопотання всупереч встановленого порядку автоматизованого розподілу та автоматичного визначення слідчого судді безпідставно та незаконно було приєднане до матеріалів судової справи за номером 607/4513/18. Слідчий суддя ОСОБА_7 в ухвалі від 21.03.2018 року вказав, що клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 не є самостійним та окремим клопотання, а лише підтверджує факт вручення підозрюваному та його захиснику вказаного клопотання разом із додатками.
Сторона захисту вважає, що вказане твердження є помилковим і таким, що викликає сумніви щодо неупередженості слідчого судді, оскільки вказаний документ складено відповідно до вимог ст.184 КПК України, як вбачається з його змісту і відповідно до пункту 3 частини 3 статті 184 КПК України, не було додано до первинного клопотання, як факт підтвердження його вручення підозрюваному. Слідчий суддя ОСОБА_7 прийняв рішення про об`єднання клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , разом із клопотанням сторони захисту про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , керуючись нормами ст. 217 КПК України. Проте, відповідно до вимог ч.5 ст. 217 КПК України рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором. Отже, слідчий суддя ОСОБА_7 вийшов за межі своїх повноважень, його дії викликають сумнів у сторони захисту в його неупередженості. Слідчий суддя ОСОБА_7 ухвалою від 22.02.2018 року у справі за №607/2998/18 прийшов до висновку, що особі, яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190 та ч.2 ст.186 КК України і є раніше судимою, доцільно визначити розмір застави у сумі 70 000 грн. Так, у вказаній ухвалі слідчого судді ОСОБА_7 зазначено про те, що з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається таке: 18.02.2018 року близько 03.00 год. підозрюваний, перебуваючи по вул.Привокзальний майдан у м.Тернополі біля залізничного вокзалу, застосовуючи насильство, що є небезпечним для життя чи здоров`я спричинив тілесні ушкодження потерпілому та відкрито заволодів належним йому майном. Слідчий суддя ОСОБА_7 за подібних обставин, зокрема факту погрози застосування насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я особи, визнав за доцільне призначити заставу у розмірі 70 000 грн. Однак, зазначене кримінальне провадження за наслідками є тяжчим, на відміну кримінального провадження за підозрою ОСОБА_6 , оскільки насильство таки застосовано та заподіяно тілесні ушкодження. В той же час слідчий суддя ОСОБА_7 в ухвалі від 02.02.2018 року, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визнав за доцільне не визначати заставу, оскільки начебто мав місце факт погрози застосування насильства, який при цьому не підтверджується жодними доказами у справі. Така позиція слідчого судді у вказаних справах є категорично відмінною, що викликає у сторони захисту, об`єктивний сумнів щодо його неупередженості. Слідчим суддею ОСОБА_7 02.02.2018 року під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 невмотивовано доводи захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і не надано належну оцінку обставинам кримінального провадження, щодо не встановлення чітких ролей кожного із учасників злочину, ступеня їх участі та відсутності факту погрози із застосуванням насильства. Слідчим суддею не взято до уваги і той момент, що стороною обвинувачення не надано до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , жодних доказів на підтвердження факту наявності погроз із застосування насильства. В судовому засіданні прокурор зазначив, що будь-яких документів на підтвердження цієї обставини, у матеріалах кримінального провадження немає. Однак, слідчий суддя ОСОБА_7 прийшов до переконання не визначати розмір застави. Також, 21.03.2018 року захисникам ОСОБА_6 стало відомо від дружини останнього, що наш підзахисний, на своїй сторінці у мережі Internet на сайті gip.org.ua 30.01.2018 року опублікував статтю, у якій критично та негативно висловлюється щодо дій слідчого судді ОСОБА_7 , які виразилися в рішенні останнього, зокрема, в ухвалі про скасування заборони щодо незаконного будівництва на земельній ділянці поряд із ПК «Березіль», (копія скріншоту статті додається).
В рішенні від 26.10.1984 року, у справі «Де Куббер проти Бельгії», заява №9186/80, положення викладені в п.п.24, 26, 30, де зазначено, що для неупередженості розгляду справ «навіть видимість може бути важливою», «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підставі побоюватися браку безсторонності, має бути відведений; Рішення від 09.11.2006 року, у справі «Білуха та інші проти України», важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язанні викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений; Рішення у справі «АТ «ДМД» Груп проти Словаччини» п.59, «Закон» у значенні ст. 6 п.1 Конвенції саме таким чином включає не лише законодавство стосовно заснування і компетенції судових органів, а також будь-яке інше положення національного законодавства, яке, у разі його порушення, спричинило б незаконну участь одного чи більше суддів у розгляді справи. Тому просить заяву задовольнити.
В судовому засіданні захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали заяву про відвід слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_7 , посилаючись на вказані у ній мотиви.
Підозрюваний ОСОБА_6 пояснив, що підтримує заяву захисників.
Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що заява про відвід є безпідставною, тому він просить відмовити у її задоволенні.
Отже, захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявили відвід судді ОСОБА_7 , оскільки за їх суб`єктивною оцінкою раніше прийняті ним рішення є незаконними. Також, вони сумніваються в неупередженості слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_7 , тому що ОСОБА_6 на своїй сторінці у мережі Internet на сайті gip.org.ua 30.01.2018 року опублікував статтю, у якій критично висловлюється щодо рішення слідчого судді ОСОБА_7 .
Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основною засадою судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.
З наданої суду роздруківки вбачається, що у коментарі зазначено про прийняте слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_7 рішення, яке на думку дописувача є незаконним. Однак, будь-яких належних і допустимих доказів про дії слідчого судді ОСОБА_7 , які підтверджують його упередженість, а також рішень апеляційного суду Тернопільської області про скасування постановлених ним ухвал, як незаконних захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду не надали.
Судом встановлено, що учасниками кримінального провадження заява про вчинення службовими особами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області кримінального правопорушення під час автоматизованого розподілу клопотань слідчого до правоохоронних органів не була подана. Відомості про це до ЄРДР не вносились. Тому, посилання на проведення незаконного автоматизованого розподілу клопотання є безпідставним.
Посилання захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на те, що слідчий суддя ОСОБА_7 не обґрунтував і не розмежував дії суб`єктів злочину, не правильно оцінив роль кожного і не врахував тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, тобто упереджено постановив ухвали є надуманим. Адже, наведене не може бути підставою для виникнення сумнівів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_7 , оскільки відповідно ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
За таких обставин суд вважає, що наведена захисниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підстава відводу не підтверджується жодним належним доказом.
Керуючись статтями 75, 80, 81 КПК України, суд, -

постановив:
В задоволенні заяви захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відвід слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_7 відмовити.
Відмова у задоволенні заяви не позбавляє сторону захисту права подавати нові заяви.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляціійної скарги на судове рішення.

Суддя ОСОБА_1