Справа № 699/307/18
Номер провадження № 1-кп/699/95/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.06.2018 рокум. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000104 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сотники Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта середня спеціальна, не одружений, офіційно непрацевлаштований, невійськовозобов`язаний, раніше судимий: вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16.12.2005 року за ч. 1 ст. 289 КК України передано на поруки трудовому колективу тракторної бригади с. Сотники строком на 1 рік; вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21.12.2006 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки; постановою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.08.2007 року на підставі ч. 2 ст. 78 КК України направлено для відбування призначеного покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21.12.2006 року у зв`язку з невиконанням умов іспитового строку; звільнено 12.03.2009 року на підставі постанови Ізяславського районного суду Хмельницької області від 04.03.2009 року на підставі ст. 3 п. а) Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року; вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.06.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки; вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.06.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки; вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.07.2012 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано частково не відбуте покарання у вигляді 1 року позбавлення волі за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.06.2011 року, остаточно визначено до відбування 5 років позбавлення волі; ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.11.2014 року на підставі ст. 82 КК України замінено не відбуту частину покарання у виді 2 років 3 місяців 25 днів позбавлення волі на обмеження волі; ухвалою Олександрівського районного суду Черкаської області від 12.06.2015 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнено з невідбутим строком покарання у виді 1 року 5 місяців 2 днів обмеження волі; 20.06.2015 року звільнено з Олександрівського виховного центру № 104, запобіжний захід не обирався, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, у тому числі за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності.
Так, 22.02.2018 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 , повторно, реалізовуючи заздалегідь виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, зайшов через хвіртку на територію домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , та через отвір віконної рами у місці відсутньої шибки проник до веранди будинку, де за допомогою металевого прута, якого попередньо взяв із собою з дому, пошкодивши врізаний замок міжкімнатних вхідних дверей, проник до інших кімнат будинку, звідки здійснив викрадення бувшого у використанні телевізора марки «FUNAI TV 2000A MK 8», вартістю 618 грн.

Після чого, не покидаючи територію вищевказаного домоволодіння, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на реалізацію єдиного злочинного умислу щодо викрадення чужого майна, пошкодивши за допомогою металевого прута, якого попередньо взяв із собою з дому, скоби навісного замка вхідних дверей проник до приміщення літньої кухні, звідки здійснив викрадення металевої плити розмірами 45х87 см з двома відділеннями під конфорки діаметром 24 см та 18 см, вартістю 451 грн.
Після вчинення всіх дій, які вважав необхідними для завершення злочинного умислу, ОСОБА_3 взявши з собою викрадене майно, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1 069 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_3 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачений вказав суду, що визнає свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому та бажає давати показання.

Відповідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.03.2018 року у справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вказано, що дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
З огляду на вказане, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення у повному обсязі, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, учасники судового провадження, які з`явились у судове засідання, не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого і ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням відповідних письмових доказів, які підтверджують обставини щодо події кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення; виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розміру процесуальних витрат, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого з метою з`ясування наявності обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.
Також суд роз`яснив учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не досліджувались судом у судовому засіданні, в апеляційному порядку.

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому діянні визнав повністю, щиро розкаявся та надав пояснення, що у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем він вирішив викрасти чуже майно з домоволодіння ОСОБА_6 , оскільки воно розташоване поруч з місцем його проживання, а також він достовірно знав про наявність там майна, що можна у подальшому продати. З метою реалізації свого наміру, 22.02.2018 року близько 16 год. 00 хв., оскільки вже стемніло, взявши з собою металевий прут, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через хвіртку зайшов у двір домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 . У подальшому, через вікно, де була відсутня шибка заліз на веранду, а потім металевим прутом відтиснув замок на вхідних дверях та зайшов всередину будинку, звідки викрав телевізор, невідомої йому марки.

Потім він виліз з будинку та металевим прутом зірвав скоби навісного замка на вхідних дверях літньої кухні, та зайшов у середину даного приміщення, звідки викрав металеву плиту з двома відділеннями під конфорки різного діаметру. Викрадену плиту він продав, а телевізор заховав неподалік від місця свого проживання.
Потерпіла ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про проведення розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_3 без її присутності, міру покарання залишила на розсуд суду.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, крім його визнавальних пояснень, також підтверджується доказами, які судом визнані належними та допустимими, та безпосередньо досліджені у судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження.

Згідно змісту протоколу огляду місця події від 27.02.2018 року та ілюстративної таблиці до нього слідчим Корсунь-Шевченківського відділення поліції 27.02.2018 року у період часу з 12 год. 30 хв. до 13 год. 10 хв. у присутності двох понятих, за участю спеціаліста, на підставі письмової заяви ОСОБА_6 проведено огляд її домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого, крім іншого, зафіксовано: пошкодження та відсутність скла на віконній рамі веранди, пошкодження врізного замку вхідних дверей між верандою та прихожою шляхом деформації ригелів, сліди віджимання вказаних дверей в районі замка, пошкодження скоб навісного замка на вхідних дверях літньої кухні, відсутність металевих частин печі, розібраний стан печі на кухні. З місця події вилучено 3 сліди низу підошви взуття та металевий прут.

Відповідно до заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 27.02.2018 року ними добровільно видано телевізор та плиту з двома конфорками, відповідно, які вони отримали від ОСОБА_3 .

Згідно висновку експерта від 05.03.2018 року вартість викраденого ОСОБА_3 телевізора марки «FUNAI TV 2000A MK 8» становить 618 грн. а металевої плити розмірами 45х87 см з двома відділеннями під конфорки діаметром 24 см та 18 см 451 грн. Загальна вартість викраденого майна на суму 1 069 грн.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність, крім іншого, може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у ході судового розгляду кримінального провадження винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі, та сумніви у суду щодо вказаного відсутні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття, оцінюючи вказане не лише з огляду на визнання ним вини у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні під тиском беззаперечних доказів, зібраних під час досудового розслідування, а й з урахуванням усвідомлення ним протиправності вчиненого діяння та сорому за вчинене.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів, оскільки він має не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України.

За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується негативно.

Водночас відповідно до змісту наданої обвинуваченим характеристики, виданої 29.05.2018 року в.о. старости Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, ОСОБА_3 все ще має негативну репутацію, але вже почав приймати участь у громадському житті села.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Відповідно до змісту досудової доповіді ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, на життя заробляє тимчасовими підробітками, неодружений, утриманців не має, не користується авторитетом серед односельців. Шкодує про вчинене, визнає провину та розкаються. Відповідно до оцінки статистичних та динамічних даних має високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства. Виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

У судових дебатах та під час останнього слова обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово вказував, що щиро кається у вчиненому, а також, що усвідомлює протиправність вчиненого діяння, йому соромно за вчинене, бажає стати на шлях виправлення та просив надати йому такий шанс, призначивши покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, оскільки розуміє настільки несприятливі умови його там чекають.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, крім обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також враховує: особу винного, який має негативну репутацію, не зняту та непогашену судимість, однак розпочав приймати участь у громадському житті села; суспільну небезпеку, характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який класифікується як тяжкий злочин; висновки досудової доповіді; думку прокурора про міру покарання; думку потерпілої ОСОБА_6 , яка у надісланій до суду письмовій заяві, міру покарання залишила на розсуд суду.

З урахуванням вказаного та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, як виняток, можливе без ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, з встановленням строку випробування, якщо він протягом іспитового строку, визначеного судом на максимально можливий період, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, з переліку передбачених ст. 76 КК України, вважаючи, що він здатний стати на шлях виправлення, оскільки в минулому були підстави для застосування відносно нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокового звільнення, а тому саме ця міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою та справедливою для нього, оскільки він як особа, яка раніше відбувала покарання у місцях позбавлення волі, реально усвідомлює наслідки порушення умов призначення йому покарання із застосування положень ст. 75 КК України, та можливість направлення його до місць позбавлення волі для реального відбування строку призначеного покарання, від відбуття якого його на даний час суд звільняє, у разі допущення порушень, покладених на нього обов`язків.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до п.п. 4, 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Підстави для обрання заходів забезпечення кримінального провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 53, 65, 66, 68, 75, 76, 185 КК України, ст.ст. 100, 368, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий строк встановити тривалістю 3 (три) роки, який рахувати з часу проголошення вироку.

На підставі ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-попросити публічно пробачення у потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підстави для обрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міри запобіжного заходу до вступу вироку у закону силу відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази, а саме:

-3 сліди низу підошви взуття та металевий прут, які зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, підлягають знищенню;

-телевізор марки «FUNAI TV 2000A MK 8» та металеву плиту розмірами 45х87 см з двома відділеннями під конфорки діаметром 24 см та 18 см, які зберігаються у кімнаті речових доказів Корсунь-Шевченківського ВП Звернигородського ВП ГУ НП в Черкаській області, повернути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є їх власником.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати у суді копію даного вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1