справа № 489/3560/18
кримінальне провадження
№1-кс/489/1177/18
УХВАЛА
Іменем України

14 червня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_4 , на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про залучення в якості представника потерпілого у кримінальному провадженні,
встановив:
СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001149 від 22.03.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме за фактом незаконного надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.
ОСОБА_3 , який представляє інтереси заявника ОСОБА_4 , звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого від 18.05.2018, якою слідчий відмовив у його залученні, як адвоката, в якості представника потерпілого по вказаному кримінальному провадженню.
У своєму клопотанні представник ОСОБА_3 вказує на те, що слідчий неправомірно відмовив йому в клопотанні, чим обмежив права заявника ОСОБА_4 , на підставі заяви якого було зареєстровано відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та із змісту якої вбачається, що в діях посадових осіб Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, та спричинення заявнику такими діями майнової шкоди.
На думку ОСОБА_3 , наведе вказує на те, що слідчим СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області умисно вносяться відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викривляючи при цьому зміст заяви ОСОБА_4 та правову кваліфікацію згідно норм КК України, у зв`язку з чим слідчим неправомірно не залучено до кримінального провадження ОСОБА_4 , як потерпілого, а ОСОБА_3 , як його представника.
Відмовляючи у клопотанні, слідчий виходив з того, що відомості які були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 попередньо кваліфіковано за ч. 1 ст. 358 КК України, яке відноситься до злочинів з формальним складом, тобто не передбачає наслідки як обов`язків елемент об`єктивної сторони, у зв`язку з чим в кримінальному провадженні жодна особа не набула статусу потерпілого.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, заявою від 08.06.2018 просив розглянути скаргу за його відсутності.
Слідчий в судове засідання також не з`явився, але надав матеріали кримінального провадження, що не перешкоджає розгляду скарги по суті.
Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до вимог ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Так, слідчим Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області під час внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в заяві ОСОБА_4 , на вимогу п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, визначено попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 1 ст. 358 КК України.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 358 КК України, кримінальна відповідальність передбачена за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.
Положення диспозиції ч. 1 ст. 358 КК України, за якою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно теорії кримінального права є злочином з формальним складом, який не вимагає настання наслідків у виді заподіяння шкоди певним особам. Тобто, для наявності об`єктивної сторони цього злочину закон вимагає встановлення лише діяння і необов`язкове настання суспільно небезпечних наслідків для кваліфікації злочину. Наслідки цього злочину хоча і можуть наставати, але перебувають за межами складу злочину. Вони не включаються до об`єктивної сторони складу як обов`язкова ознака і їх встановлення на кваліфікацію злочину не впливає.
Враховуючи наведе та відсутність будь-яких наслідків, які заподіяні злочином, передбаченим ч. 1 ст. 358 КК України, це виключає можливість набуття будь-якою особою статусу потерпілого.
Твердження ОСОБА_3 про те, що в діянні зазначеному заяві ОСОБА_4 вбачається склад злочину, передбачений ст. 364 КК України, слідчим суддею до уваги не приймається, оскільки механізми встановлення попередньої кваліфікації та подальшої її зміни під час досудового розслідування віднесені лише до повноважень органу досудового розслідування та прокурора.
Таким чином, постанова слідчого Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 18.05.2018 є правомірною та відповідає обставинами кримінального провадження, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_4 , на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про залучення в якості представника потерпілого, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя -
постановив:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_4 , на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про залучення в якості представника потерпілого - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1