справа № 462/5084/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальні акти у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Беріза, Брестської обл., Білорусії, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
за ознаками ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 будучи раніше судимим, а саме 04.08.2017 Галицьким районним судом м. Львова за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки, на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини:
14.10.2017, в період часу з 12 год. 30 хв. по 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 28, під час його руху по вул. Городоцькій у м. Львові, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно викрав із наплічного рюкзака неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 гаманець, вартість якого становить 191,25 гривень, в якому знаходилися належні їй грошові кошти в розмірі 1495 гривень; паспорт громадянки України; студентський квиток та особисті речі, які не становлять матеріальної цінності, після чого із місця скоєння кримінального правопорушення втік. Своїми умисними діями ОСОБА_4 , заподіяв неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 1686, 25 гривень.
10.01.2018 приблизно о 17 год. 20 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 25, під час його руху по вул. Городоцькій, у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, таємно викрав із наплічного рюкзака неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 гаманець, вартість якого становить 437 гривень, в якому знаходилися належні їй грошові кошти в розмірі 256 гривень 25 копійок, дисконтні картки, банківські картки, образок «Божої Матері» які не становлять матеріальної цінності, після чого вийшовши із салону маршрутного таксі №25 та пройшовши кілька метрів був зупинений працівниками ОПВ УКР ГУ НП у Львівській області. Своїми умисними діями ОСОБА_4 , заподіяв неповнолітній потерпілій ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму 693 гривень 25 копійок.
У судовому засіданні, ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальних актах визнав повністю та дав покази, що збігаються з вищевикладеними обставинами.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальних актах та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю. Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані вірно, яктаємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченому ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно ст. 67 КК України не встановлені.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненному умисно, особу винного, який раніше судимий, дітей не має, не працює, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, нейтральну характеристику з місця проживання, висновок органу пробації, а також те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі. Зазначене на переконання суду відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілих.

Як вбачається з вироку Городоцького районного суду Львівської області від 10.01.2018 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_4 шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за попереднім вироком Галицького районного суду м. Львова від 04.08.17 року, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлений. Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати по справі слід стягнути з обвинуваченого. По справі до обвинуваченого обирався запобіжний у вигляді цілодобового домашнього арешту, строк якого закінчився 17 лютого 2018 року.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, враховуючи вирок Городоцького районного суду Львівської області від 10.01.2018 року шляхом часткового складення призначених покарань, остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня звернення попереднього вироку Городоцького районного суду Львівської області від 10.01.2018 року до виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 . на користь держави, судові витрати на проведення експертиз у справі в сумі 671,05 грн.

Речові докази по справі:

-гаманець рожевого кольору; купюри номіналом від двохсот гривнь до однієї гривні, паспорт громадянина України, студентський квиток на ім`я ОСОБА_6 , картка «Універсальна» банку «ПриватБанк»; картка програми лояльності мережі магазинів «Рукавичка», «Мозаїка», «EVA»; візі (календарик 2013 року) фірми «Радіо таксі «Мостиська»; візитка лікаря-дерматовенеролога ОСОБА_9 ; предмет схожий на «людину» із матеріалу світло-коричневого кольору, схожого на пластик з ниткою червоного кольору повернути потрепілій ОСОБА_6 .
- гаманець подовгастий, сіро-чорного кольору із зображенням будівель, всередині якого були грошові кошти у сумі 256 гривень 25 копійок, та дисконтні картки повернути представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя(підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: