Справа № 709/1782/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року смт. Чорнобай

Слідчий суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області клопотання прокурора Золотоніської місцевої прокуратури
ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у

с. Мошни Черкаського району Черкаської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом будь-якого рівня, постраждалим в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС, учасником бойових дій не являється, раніше судимого 31 жовтня 2017 року вироком Соснівського районного суду

м. Черкаси за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурор Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
В обґрунтування даного клопотання зазначалися наступні обставини.
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб, а саме з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 27 серпня 2018 року близько 05:30, перебуваючи на автомобільній парковці біля будинку № 251 по вул. Благовіщенській у

м. Золотоноша Черкаської області, реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом підбору ключа до замку в дверцятах автомобіля, заволоділи автомобілем марки ВАЗ 2103, білого кольору, 1977 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1 ), який на праві власності належить ОСОБА_11 та користувачем якого з 2007 року згідно з генеральним дорученням на вищевказаний автомобіль є ОСОБА_12 , який він на даний час оцінює у 25 000,00 грн., та в подальшому з місця пригоди на вказаному автомобілі зникли.

За даним фактом 27 серпня 2018 рокурозпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000895за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Цього ж дня підозрюваного ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2ст. 289 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 обґрунтовується та підтверджується наступними матеріалами досудового розслідування: протоколом огляду місця події від 27 серпня 2018 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 27 серпня 2018 року; протоколом затримання ОСОБА_5 ; допитом в якості підозрюваного ОСОБА_5 від 27 серпня 2018 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому, і застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить їх запобігання. Зокрема, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також, перебуваючи на волі, незаконно впливати на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим вчинити інші кримінальні правопорушення. При цьому прокурор ОСОБА_3 вказував на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та його вчинення під час іспитового строку, у зв`язку з чим підозрюваному ОСОБА_5 загрожує реальний строк. Разом з тим просив передбачити заставу у межах семидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утриматися від спілкування з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, здати паспорт для виїзду закордон, носити електронний засіб контролю.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечили та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання підозрюваного ОСОБА_5 . Зокрема, захисник ОСОБА_6 стверджувала, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не підтверджена доказами. Звертала увагу суду, що її підзахисний під час проведення слідчого експерименту вину визнав повністю, що виключає можливість подальшого впливу на будь-яких учасників кримінального провадження. За таких обставин жодні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу відсутні.
Заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов такого висновку.
Згідно зі змістом ст.ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки.
При цьому Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.
У ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4
ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризиків, передбачених ч. 1
ст. 177 КПК України, а також не доведено підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Посилання сторони обвинувачення на ймовірність вчинення підозрюваним однієї із дій, які вказані у п. 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України, не підтверджені доказами.
Із досліджених доказів, які містяться в матеріалах клопотання, встановлено, що
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше судимим 31 жовтня
2017 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч. 3 ст. 185 КК України
до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.

Разом з тим стороною обвинувачення не доведено, що підозрюваний ОСОБА_5 не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки; переховуватиметься від органів слідства чи суду, зокрема ухилятиметься від явки до слідчого чи суду; чинитеме тиск чи інший незаконний вплив на свідків; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином або вчинить інше кримінальне правопорушення.
Надані стороною обвинувачення докази також не доводять обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оскільки органами досудового розслідування не доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недоцільним для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід.
З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає за необхідне обрати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя дійшов переконання, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - відмовити.
Обрати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці за місцем його фактичного проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборонити ОСОБА_5 цілодобово залишати квартиру АДРЕСА_2 до 28 жовтня 2018 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2) утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 окрім як при проведенні слідчих та процесуальних дій за їх участі;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;

4) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Строк дії ухвали - 2 місяці, тобто до 28 жовтня 2018 року включно.
Виконання ухвали доручити ГУНП в Черкаській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1