Справа № 294/360/18
Провадження № 1-кп/282/89/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 рокусмт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту автомобіля,-

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Любарського районного суду Житомирської області з клопотанням про скасування арешту автомобіля, в обґрунтування якого зазначив, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000048 від 10.02.2018 року накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності йому.

Посилаючись на те, що автомобіль належить йому на законних підставах, просить скасувати арешт на вищевказаний автомобіль, оскільки арешт порушує його право на власність, перешкоджає йому користуватись, володіти і розпоряджатися належним йому майном.

Заявник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином шляхом передачі телефонограми, про те його неявка не перешкоджає розгляду заявленого клопотання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку прокурора, розглянувши клопотання та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Любарського районного суду Житомирської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000048 від 10.02.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 28.02.2018 року, накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 та який є речовим доказом по кримінальному провадженню №0000048.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно із ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, у судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ-21063» державний номерний знак НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, судовий розгляд якого не завершено.

Згідно ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Крім того, арештоване майно визнано речовим доказом у справі, дослідження яких може відбутися тільки на стадії судового розгляду. На даний час судом не досліджено зазначені речові докази та інші, пов`язані з ними докази.

З огляду на викладене, враховуючи, що зазначене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, накладення на нього арешту, в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів, відповідає вимогам ст.170 КПК України, а відтак заявлене клопотання є передчасним і в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.100, 170 - 174 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту автомобіля відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1