У Х В А Л А
Іменем України
03 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю представника заявника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши клопотання ОСОБА_5 , про скасування арешту майна накладеного в межах кримінального провадження № 0000001 від 04.01.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2018 у кримінальній справі №761/4878/18 було задоволено клопотання Київської місцевої прокуратури № 10 і накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 на сьогоднішній день являється власником нежитлових приміщень (літ. А) з №14 по №22 загальною площею 111,2 м2; з №23 по №30 загальною площею 122,8 м2; нежитлових приміщень загальною площею 95м2 по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2018 було накладено арешт на нежитлові приміщення загальною площею 111,2 м2 та нежитлові приміщення загальною площею 122,8 м2 (в літ. А) з №14 по №22 та з №23 по №30 відповідно. Тобто накладено арешт на інше окреме нерухоме майно, що відмінне від майна, яким володіє ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Заявник зазначає, що ОСОБА_5 отримав вищевказані приміщення у власність згідно договорів купівлі-продажу від 21.07.2017 року загальною площею 109,6 м2 та 116,7 м2 відповідно, а згодом здійснив перепланування, що підтверджується Деклараціями про готовність об`єкта до експлуатації, внаслідок яких площа нежитлових приміщень збільшилася на 1,6 м2 та 6,1 м2 відповідно. Отже, Шевченківським районним судом м. Києва було накладено арешт на нерухоме майно законного власника ОСОБА_5 більшої площі, ніж передбачено матеріалами кримінального провадження, а суд при постановленні ухвали не з`ясував дійсні обставини справи.

Київською місцевою прокуратурою №10 не наведено, а Шевченківським районним судом м. Києва не з`ясовано під час розгляду питання про накладення арешту 13.02.2018 які саме об`єкти підлягають арешту та якої площі, адже власник ( ОСОБА_5 ) не є і не буде виступати стороною кримінального провадження, досудове розслідування по якому здійснюється прокуратурою, а нежитлові приміщення, які він придбав у 2016 році, змінили свої якісні та кількісні показники в законному порядку, що підтверджується відповідною документацією.

Враховуючи викладене заявник просить слідчого суддю скасувати арешт.

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечив.

Заслухавши думку представника заявника, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що відповідно до вимог ч.2 ст. 170 КПК України арешт зазначеного в клопотанні майна, має на меті збереження речових доказів.
Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Доводи сторони заявника, що арешт на майно накладено необгрунтовано, не знайшли свого підтвердження в доводах клопотання та поясненнях представника заявника.
Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.
Також слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року, в межах кримінального провадження № 0000001 від 04.01.2017 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1