Ухвала
Іменем України
21 травня 2018 року

м. Київ
справа № 452/1542/17

провадження № 51-6196 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
За вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 червня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , ранішесудимого, останній раз 09 грудня 2013 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК)до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,
засуджено за ч. 2 ст.185КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 23 травня 2017 року о 14:32 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 , таємно викрав одну пляшку коньяку марки «Тиса» ємкістю 05 л вартістю 415, 43 грн, заволодівши майном ФОП ОСОБА_5 на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_6 30 травня 2017 року о 16:22, у магазині «Чумак», що в м. Самборі Львівської області на пл. Ринок, 38, таємно викрав дві пачки кави «Лавазза suerte» та пачку кави «Якобз», заволодівши майном ТзОВ «Чумак» в особі представника потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 210 грн.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, цього ж дня о 16:32 у магазині «Чумак» він таємно викрав з прилавка дві пачки кави «Лавазза suerte», заволодівши майном ТзОВ «Чумак» в особі представника потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 130 грн.
Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 09 лютого 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишив без зміни.
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вказує, що суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки особі засудженого ОСОБА_4 та стверджує, що досягнення мети покарання у цьому провадженні можливе лише за умови призначення покарання у виді реального позбавлення волі.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів Верховного Суду вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
Що ж стосується доводів скарги щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_4 , то колегія суддів Верховного Суду вважає їх безпідставними.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначаючи ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо виду та розміру покарання, а також форми його відбуття на підставі ст. 75 КК, виходячи із ступіння тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується. При цьому визнав обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину і добровільне відшкодування шкоди та взяв до уваги відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, аналогічні доводи щодо м`якості призначеного покарання, наведені в апеляційній скарзі прокурора, були перевірені судом апеляційної інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, зазначивши, що покарання, призначене ОСОБА_4 , є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Апеляційний суд, залишаючи без зміни вирок суду першої інстанції, відповідно до ст. 419 КПК належним чином мотивував прийняте рішення. Підстав вважати його незаконним чи необґрунтованим, як на цьому наполягає прокурор, не має.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора й доданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2018 року щодо ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3