Справа №295/9452/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2018 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Житомирської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що в нього 23.07.2018 року прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 за повідомленням ОСОБА_3 від 19.07.2018 року було відібрано протокол заяви про вчинення відносно нього кримінального правопорушення суддею Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 , проте відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань про злочин в діяннях судді Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 не внесені, а тому він просив зобов`язати уповноважену особуЖитомирської місцевої прокуратури внести відповідні відомості до ЄРДР .

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його скарзі.

Прокурор Житомирської місцевої прокуратури в судове засідання не з`явився, однак від першого заступника керівника місцевої прокуратури ОСОБА_6 надійшов лист з клопотанням про розгляд скарги ОСОБА_3 без участі прокурора, вважає, підстав для внесення відомостей до ЄРДР за результатами розгляду заяви скаржника не вбачається, а тому просив відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, заслухавши доводи скаржника, врахувавши пояснення Житомирської місцевої прокуратури, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про злочин до ЄРДР, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Слідчим суддею встановлено, що 19.07.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Житомирської місцевої прокуратури з повідомленням про відібрання в нього протоколу заяви про вчинення відносно нього кримінального правопорушення суддею Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 .

23.07.2018 року прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 прийнято від ОСОБА_3 заяву про вчинення суддею Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, про що складено відповідний протокол.

Виходячи зі змісту поданої ОСОБА_3 заяви вбачається, що 06.07.2018 року суддя Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 всупереч вимогам ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою звільняється позивач від сплати судового збору, винесла ухвалу від 06.07.2018 року якою вимагала ОСОБА_3 сплатити судовий збір в розмірі 704,80 грн., а тому в її діях вбачається ознаки злочину передбачені ч. 2 ст. 189 КК України.

Частина 2 статті 189 регламентує - вимагання, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням свого службового становища, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або з пошкодженням чи знищенням майна, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

Слідчим суддею також встановлено, що листом від 23.07.2018 року №86/223с, за підписом першого заступника керівника місцевої прокуратури ОСОБА_6 , заявника ОСОБА_3 було повідомлено про те, що його заяву з приводу вчинення суддею Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення прокуратурою розглянуто та повідомлено заявника про те, що ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 року у справі №806/3308/18 набрала законної сили, містить мотиви прийняття судом рішення, що відповідає положенням КАС України, не містить об`єктивних відомостей, які могли б свідчити про вчинення суддею ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та інших кримінальних правопорушень, передбачених КК України, а тому заява ОСОБА_3 не є заявою про кримінальне правопорушення в розумінні ч. 1 ст. 214 КПК України та внесенню до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань не підлягає.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

У відповідності до норм Конституції України, у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» було визначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством; оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Конституційним Судом України в своєму рішенні у справі №2-рп/2011 від 11.03.2011 року також було акцентовано, що оцінка вчинених суддею процесуальних дій може здійснюватися тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Таким чином, проведення будь-яких слідчих дій у рамках досудового слідства до моменту прийняття остаточного рішення у справі є неможливим та прямо порушує норми Конституції України та Європейських стандартів щодо гарантування засад незалежності судової влади.

При наявності вимог про надання пояснень судді з приводу ухваленого рішення, то вони також суперечать правовим висновкам, викладеним у Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи від 17 листопада 2010 року, де зазначено, що судді не зобов`язані роз`яснювати, якими переконаннями вони керувалися при прийнятті судових рішень (п. 15 (Рекомендація № CM/REC(2010)12)).

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються не є злочином.

У даному конкретному випадку повідомлення про злочин, доводи скаржника про наявність в діях судді Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 ознак кримінально-карних діянь зводяться до незгоди з постановленою ухвалою у справі.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Незгода з рішеннями суду сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак злочину.

Частиною 1 статті 84 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», регламентовано, що дисциплінарне провадження - це процедура розгляду органом, визначеним законом, звернення, в якому містяться відомості про порушення суддею вимог щодо його статусу, посадових обов`язків чи присяги судді.

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Кримінальним Кодексом України також передбачає відповідальність за втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення або відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину. (Статті 376 КК України - втручання в діяльність судових органів, ст. 383 КК України - завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину).

Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року, який набрав чинності з 21 листопада 2012 року, законодавцем змінено початок кримінального провадження: досудове розслідування - перша стадія кримінального провадження - починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Відповідно до п. 1.2 розділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України заява про кримінальне правопорушення обов`язкового повинна містити відомості визначені частиною 5 цієї статті.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, системний аналіз положень Глави 19 КПК України свідчить, що повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлені, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення (ч. 4 ст. 214 КПК України).

Відповідно до п.2.1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань облік кримінальних правопорушень, у т.ч. за заявами, які надійшли прокурору, здійснюється за дорученням керівника прокуратури шляхом внесення до ЄРДР відомостей, визначених ч.5 ст.214 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

З положень ст. 3 КПК України випливає, що слідчий - службова особа органу внутрішніх справ, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень; слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слід зазначити, що слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя провівши системний аналіз положень КПК України, дослідивши заяву ОСОБА_3 викладену в протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.07.2018 року про вчинення суддею Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення, які кваліфікуються за ч. 2 ст. 189 КК України, врахувавши пояснення прокурора та лист прокуратури Житомирської області, як надану відповідь на заяву скаржника, враховуючи, що суддям делеговано виконання функції держави які підпадають під окремі норми законодавства України, Конституцією України визначені гарантії незалежності і недоторканності, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, а тому враховуючи статус судді та враховуючи, що на суддю не допускається будь-який тиск пов`язаний зі справлянням судочинства, при цьому ознака злочину на думку скаржника базується на винесенні суддею неправосудного рішення, а тому слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 1-3, 7-29, 113, 214, 220, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Житомирської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя