Провадження №: 1-кс/755/2891/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст. 206 КПК України за скаргою ОСОБА_2 про визнання його затримання у рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР 26.06.2017 за № 0008757, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України,

необґрунтованим,

в с т а н о в и в :

25.05.2018 у провадження цього місцевого суду надійшла дана скарга підозрюваного, у порядку ст. 206 КПК України, про визнання його затримання, у рамках вказаного кримінального провадження, 09.02.2018 о 09:30 слідчим, в порядку ст. 208 вказаного Кодексу, необґрунтованим, так як у момент самого затримання він будь-якого злочину не вчиняв та не здійснював замаху на таке вчинення.

Слідчий суддя, ознайомившись з цим зверненням та перевіривши за ним виконання вимог ст. 206 КПК України, приходить до такого.

З положень ст. 206 КПК України випливає, що дана стаття регламентує загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини.

А саме, вона передбачає, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Тобто, дана норма стосується загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, яка безпідставно утримується під вартою.

У порядку ст. 206 КПК України не передбачено право особи фактично оскаржувати саме затримання, чи визнавати його необґрунтованим.

Не передбачена така можливість і у порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.

Підозрюваний, який подав дану скаргу, у порядку ст. 206 КПК України, на момент звернення до суду, затриманий не був, під вартою не перебував.

У самому зверненні автор удається до фактичного оскарження дії слідчого його затримання при відсутності на те, на його думку, підстав визначених ст. 208 КПК України.

Дані обставини указують на те, що вказане звернення у порядку ст. 206 КПК України, розгляду не підлягає так як порушена у ньому проблематика, цією нормою Кодексу не врегульовується.

Як має діяти суд, у випадку, коли звернення подане, у порядку ст. 206 КПК України, містить певну невідповідність, яка унеможливлює призначення за ним судового розгляду, КПК України однозначно не регламентує.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тож, слідчий суддя, враховуючи вищезазначене, вважає, що клопотання заявника подано без додержання вимог КПК України і беручи до уваги положення ч. 6 ст. 9 цього Кодексу, яка передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 даного Кодексу, та враховуючи загальні засади кримінального провадження є доречним повернути його особі, яка його подала.

Керуючись ст.ст. 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_2 про визнання його затримання у рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР 26.06.2017 за № 0008757, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, необґрунтованим, повернути особі, яка її подала.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_1