1Справа № 335/3999/18 1-кс/335/2802/2018
04 травня 2018 року м. Запоріжжя
Досудовим розслідуванням встановлено, що прокуратурою Запорізької області з метою захисту інтересів держави у 2014 році пред`явлено позов в інтересах РВ ФДМУ по області та ДП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про зобов`язання ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » повернути орендоване майно площею понад 6 тис. кв.м. вартістю 2,46 млн. грн.
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 позовну заяву прокурора задоволено. Під час розгляду вказаної справи прокуратурі стало відомо, що на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 29.11.2007 задоволено позов ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Визнано дійсним договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, укладений між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », визнано за ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » право власності на нерухоме майно, розташоване на території ДП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (вузол зливу рослинної оливи, резервуари для збереження рослинної оливи, загорожі терміналу). На підставі вказаного судового рішення ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зареєструвало право власності на майно.
Опрацюванням матеріалів та зазначеного судового рішення встановлено, що воно винесено із порушенням вимог ЦК та ЦПК України. Зокрема, попри те, що нерухоме майно розташоване на території порту, а питання визнання права власності на ці об`єкти безпосередньо зачіпає інтереси ДП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », господарський суд безпідставно не залучив до участі у справі вказане державне підприємство.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 93 ГПК України щодо граничного річного строку на апеляційне оскарження прокурором судового рішення при здійсненні представництва, прокуратура Запорізької області 18.02.2016 звернулась з листом до в.о. керівника ДП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 .
У вказаному листі викладено обставини справи та нормативне обґрунтування порушення як інтересів держави, так і самого державного підприємства. Оскільки норми ст. 93 ГПК України на ДП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не розповсюджуються і підприємство мало відповідну процесуальну можливість, прокуратура області запропонувала ОСОБА_4 оскаржити рішення господарського суду Запорізької області від 29.11.2007 в апеляційному порядку.
Листом від 17.03.2016 ДП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за підписом в.о. керівника ОСОБА_5 повідомило про відмову оскаржувати рішення суду першої інстанції.
Крім того, зацікавленість службових осіб у сприянні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » проявилась і в інших діях.
Як зазначалось постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 за позовом прокуратури області ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зобов`язано повернути орендоване майно площею понад 6 тис. кв.м. вартістю 2,46 млн. грн.
У добровільному порядку товариство майно не повернуло, у зв`язку з чим прокуратура області звернула судове рішення до ІНФОРМАЦІЯ_4 для примусового виконання.
Оскільки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ухилялося від підписання акта приймання-передачі державного майна, відповідні виконавчі дії проведено без боржника за участі представника РВ ФДМУ по області та виконуючого обов`язки директора ДП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_6 .
При цьому ОСОБА_6 22.05.2015 підписав акт державного виконавця без жодних зауважень, підтвердивши цим свою згоду на прийняття майна.
У подальшому ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » звернулось до господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії державного виконавця, обґрунтовуючи її саме тим, що передача майна відбулася без участі боржника.
У ході розгляду скарги судом виконуючий обов`язки директора ДП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_6 неодноразово змінював позицію.
Так, у поясненнях від 30.06.2015 зазначив, що у ході проведених виконавчих дій ДП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » передано державне майно.
У судовому засіданні 05.11.2015 ОСОБА_6 вже підтримав позицію ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про необхідність скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що в службовому приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 перебувають матеріали господарської справи № 9/693д/07 за позовом ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та господарської справи № 908/2166/14 за первісним позовом першого заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_6 до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Слідчий підтримав подане клопотання, надавши відповідну заяву.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 до судового засідання не з`явився, наддав заяву про розгляд клопотання слідчого у його відсутність.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Всупереч зазначених норм, матеріалами клопотання не підтвердженого, що зазначені у клопотанні обставини не можливо довести іншим способом ніж шляхом тимчасового доступу до документів, зазначених у клопотанні.
Таким чином, слідчим не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних доказів, що тимчасовий доступ до документів, зазначених у клопотанні, відповідає потребам досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також що без наявності зазначених документів іншим способом довести всі обставини скоєних кримінальних правопорушень та встановити повний перелік осіб, причетних до їх скоєння, неможливо, не обґрунтовано підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом тимчасового доступу до речей і документів, зазначених у клопотанні, а також не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено наявності достатніх підстав вважати, що зазначені у клопотанні документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні, що виключає підстави для отримання дозволу на тимчасовий доступ, згідно п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України, у зв`язку з чим клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 218, 159-163, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -
В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1