Дата документу Справа № 316/900/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №316/900/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/268/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, громадянки України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з Енергодарським міським судом Запорізької області,
ВСТАНОВИЛА:
обвинувачена ОСОБА_6 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 01 серпня 2017 року, яким її засуджено за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 липня 2012 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишений у виді домашнього арешту. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити та призначити їй більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавлення волі, застосувавши ст.69 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд, при призначенні покарання не врахував наявність у неї тяжких захворювань, які підтверджуються випискою з медичної картки хворої.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона восени 2016 року, точний час в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, знаходячись в лісосмузі на околиці м.Енергодар, побачила дикорослі кущі коноплі та, маючи умисел на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту, зірвала вегетативні частини рослини, які принесла до свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де висушила, подрібнила та зберігала для особистого вживання.

17 березня 2017 року, в період часу з 13 години 45 хвилин до 15 годин 10 хвилин проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено чотири паперові згортки з сухою подрібненою речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, із загальною масою канабісу 15,795 г в перерахунку на суху речовину.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої і вважала вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнала себе винною, дала показання по суті пред`явленого їй обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченої ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості зазначеного правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, посередньо характеризується, має ряд захворювань. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченої, активне її сприяння розкриттю злочину, та складні життєві обставини. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті обвинувачення.

Також суд обґрунтовано призначив остаточне покарання ОСОБА_6 із застосуванням положень ст.71 КК України, оскільки остання вчинила кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_6 , судом першої інстанції фактично вже були враховані при призначенні їй покарання, та правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, і підстав для застосування ст.69 КК України та призначення обвинуваченій більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, не вбачає.

Клопотання обвинуваченої про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році» не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тому, відповідно до п. «е» ст.9 вказаного Закону, до неї не може бути застосовано амністію.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 01 серпня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.309 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4