Номер провадження: 11-сс/785/1509/18
Номер справи місцевого суду: 504/3706/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.11.2017 року про накладення арешту на майно,
ВСТАНОВИЛА:

Досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 14.10.2013 у справі № 916/1392/13 зобов`язано фізичну особу- підприємця ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,30 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та знести за власний рахунок самовільно збудовані об`єкти оздоровчо-розважального центру «Мелодія моря», які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . На виконання вказаного рішення Господарським судом Одеської області 01.11.2013 видано наказ, який направлено для виконання до Комінтернівського районного відділу ДВС ГТУЮ Одеської області. В ході проведення виконавчого провадження № 44484707 державним виконавцем складено два акти про вихід на ділянку, якими встановлено факт невиконання ОСОБА_9 судового рішення. У зв`язку з чим, постановами державного виконавця від 01.02.2017 та від 17.02.2017 накладено штраф на ОСОБА_9 . В подальшому, оскільки ОСОБА_9 ухилялася від виконання судового рішення, державним виконавцем направлено подання на адресу Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області щодо притягнення її до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК України. За результатами розгляду подання державного виконавця слідчим СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області 24.02.2017 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 рішення Господарського суду Одеської області від 14.10.2013 у справі № 916/1392/13 не виконала та 28.08.2017 оформила право власності на вказані об`єкти, що підтверджується Інформаційною довідкою № 100283882 від 13.10.2017 року. Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 звернувся з клопотанням про арешт майна в рамках вказаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 24.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України. Розглянувши вказане клопотання слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ухвалою від 06.11.2017 року вказане клопотання прокурора задовольнив, та наклав арешт на майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: на нежитлові будівлі № 1, розташовані за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Сичавської сільської ради, 49 км автодороги Одеса-Мелітополь Новоазовськ, 1. В апеляційній скарзі адвокат просить поновити строк на оскарження, оскільки копія вказаної ухвали не була надіслана ОСОБА_9 у встановлений законом строк, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, посилаючись на істотне порушення вимог КПК України, необґрунтованість ухвали, однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ухвала була постановлена без участі власника майна, слідчий суддя не дотримався строків розгляду клопотання, доводи, наведені в клопотанні не відповідають вимогам закону, оскільки відсутність грошових коштів у ФОП ОСОБА_9 , які необхідно витратити на роботи по знесення будівлі унеможливлює виконання рішення про знесення будівлі, виключає обов`язковий елемент суб`єктивної сторони злочину наявність прямого умислу, тим більше, що рішенням Господарського суду Одеської області від 14.10.2013 року не було конкретизовано, які саме об`єкти підлягають знесенню, а після реєстрації права власності ОСОБА_9 на об`єкти нерухомості, вони перестали бути об`єктами самочинного будівництва, крім того, ОСОБА_9 на час розгляду клопотання не була повідомлена про підозру. Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , які підтримала доводи своєї апеляційної скарги на зазначила, що немає обґрунтованої підозри, клопотання було розглянуто у відсутність ОСОБА_9 , прокурор мав зазначити правові підстави для накладення арешту, та мету, адвоката ОСОБА_8 , який також зазначив, що арешт накладено на майно не підозрюваної та не обвинуваченої особи, що прокурор намагається об`єднати господарські та цивільно-правові відносини у кримінальному провадженні, оскільки йдеться про невиконання судового рішення господарського суду відносно ФОП, в той час, як ОСОБА_9 , як фізична особа зареєструвала право власності на об`єкт, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляції, колегія суддів вважає за необхідне поновити захиснику строк на апеляційне оскарження, та приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. У відповідності до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. На думку колегії суддів, задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на нежитлові будівлі, слідчий суддя не перевірив наявність достатніх правових підстав для арешту майна, які також мають бути зазначені в клопотанні про арешт майна, в порушення вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, розглянув клопотання про арешт майна за відсутності самого власника майна та його представника, позбавивши їх таким чином, можливості надати пояснення та докази, що призвело до ухвалення судом незаконного судового рішення. Більш того, на час розгляду клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_9 не була повідомлена про підозру. Як вбачається з резолютивної частини ухвали Господарського суду Одеської області від 14.10.2013 року, ОСОБА_9 , як фізичну особу підприємця, було зобов`язано знести за власний рахунок самовільно збудовані об`єкти оздоровчо-розважального центру «Мелодія моря» за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому вказаним рішення не було визначено, які саме об`єкти нерухомості підлягають знесенню, ФОП ОСОБА_9 неодноразово надавалася відстрочка виконання вказаного рішення за відсутністю коштів, а також що в будівлях на теперішній час проживають тимчасово переміщенні особи із зони АТО, вказані обставини наведені в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 року та в ухвалі Господарського суду одеської області від 21 січня 2016 року. 21.02.2017 року постановою державного виконавця Комінтернівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було закінчено виконавче провадження № 44484707 з примусового виконання рішення суду № 916/1392/13 від 01.11.2013 року, у зв`язку з неможливістю виконання рішення суду, та вказана постанова набула чинності. За таких обставин колегія суддів вважає, що прокурором в клопотанні не була доведена необхідність накладення арешту на зазначені об`єкти будівництва, оскільки не був встановлений обов`язковий елемент суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України - наявність прямого умислу.

Крім того, 28.08.2017 року постановою Одеського апеляційного господарського суду у справі № 916/1392/13 апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.07.2017 року по вказаній справі залишена без задоволення. Також 28.08.2017 року було здійснено реєстрацію права власності на вищезазначені об`єкти нерухомості на ОСОБА_9 , та з цього моменту об`єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , перестали бути об`єктом самовільного будівництва, та були введені в цивільний обіг, як це передбачає ст. 182 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді. Керуючись ст. 170, 173, 407, 409, 419, 422 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.11.2017 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000307 від 24.02.2017 року за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про накладення арешту на майно залишити без задоволення. Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4