Провадження № 1-кп/317/65/2018
Справа № 317/3011/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участі:
прокурорів ОСОБА_4
ОСОБА_5
ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000961 від 26.06.2017 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2017 року близько 21 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем Nissan Almera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи при цьому права управління даним транспортним засобом, рухався по проїжджій частині автодороги Запоріжжя-Маріуполь зі сторони м. Маріуполь в напрямку м. Запоріжжя на території Запорізького району Запорізької області.

У зустрічному йому напрямку зі сторони м. Запоріжжя в напрямку м. Маріуполь рухався автомобіль Nissan Bluebird, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , в салоні якого перебували в якості пасажирів ОСОБА_7 та малолітня ОСОБА_10 .

Під час подальшого руху на 12 км вказаної автодороги, поблизу с. Степне Запорізького району Запорізької області, водій ОСОБА_8 у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, не впевнившись, що його дії не будуть безпечним і не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху вліво, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем Nissan Bluebird, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 .

Своїми діями водій ОСОБА_8 порушив вимоги п.п. 10.1, 12.2, 12.6, 12.9 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., відповідно до яких:

п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.2 У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п. 12.6 Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.;

п. 12.9 Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 9-443 від 16.08.2017 р., з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Nissan Bluebird, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , отримала тяжке тілесне ушкодження.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 2171 від 01.08.2017 р., у ОСОБА_7 в ділянці обличчя встановлені рани, наслідком загоєння яких були рубці з лівій виличній ділянці з розповсюдженням на верхнє повіко лівої ділянки очної ямки та в ділянці носа ліворуч. Зазначені ушкодження є невиправними, тому можуть бути розцінені як тяжкі, якщо будуть визнані такими, що знівечило обличчя.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди. ОСОБА_7 просить стягнути з ОСОБА_8 на її користь 100000,00 грн. з яких, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 25000,00 грн., а в рахунок відшкодування моральної шкоди 75000,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, суду пояснив, що 25.06.2017 року він їхав на автомобілі Ніссан Альмера від дівчини. Цей автомобіль належить його товаришу, посвідчення водія він не має. Перед виїздом він випив приблизно один літр пива та 50 грамів віскі. Виїхав приблизно о 21 годині з смт. Комишуваха. Приблизно через два кілометри він зупинився, випив води та поїхав далі. В районі с. Степне він потрапив в аварію з автомобілем Ніссан. Коли він їхав по своїй смузі руху, то у нього закрились очі через вживання алкоголю. Коли відкрив очі вже після удару, то його автомобіль несло з зустрічної смуги руху на його смугу. Після зупинки автомобіля він виліз через праві передні двері та йому стало погано. Як забирала потерпілу швидка не бачив. Шкоду потерпілій намагався відшкодувати, але сума, яку озвучила потерпіла, є завищеною. Наразі проживає з батьками, офіційно не працевлаштований, до лютого 2018 року працював неофіційно на СТО у м. Києві. У вчиненому розкаюється. Цивільний позов визнає в частині витрат на лікування у сумі 5000,00 грн., в іншій частині не визнає.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що 25.06.2017 р. приблизно о 21 годині вона викликала для себе таксі, оскільки мала їхати з донькою 2014 року народження. Таксі, автомобіль Ніссан вишневого кольору, приїхало приблизно через 5 хвилин. Водій їхав не швидко. Вона сиділа позаду, розмовляла з дитиною, на дорогу не дивилась. Коли підняла очі, то побачила світло фар. Самої події ДТП, яка відбулась між селами Степне та Новоолександрівка, не пам`ятає. З 26.06.2017 р. вона знаходилась на стаціонарному лікуванні, потім лікувалась амбулаторно. У неї внаслідок ДТП був перелам плеча та рвані рани обличчя. Моральна шкода, яку вона просить стягнути з обвинуваченого, викликана психологічною травмою та понівеченням обличчя. На теперішній час ніякого відшкодування вона не отримала, обвинувачений не вибачився. Чеків та квитанцій за лікування немає, але було витрачено приблизно 5-6 тисяч гривень. Після виходу на роботу вона відпрацювала два тижні, після чого звільнилась, оскільки не зажило обличчя, а робота пов`язана з спілкуванням з людьми. Рани вимагали щоденної обробки. Вважає, що її обличчя зазнало знівечення, потребує пластичної хірургії. Їй слід було ходити на масажі, наносити гормональні маски. Загоєння відбувалось приблизно пів року. Цей час постійно боліло плече та обличчя.

Оскільки обвинувачений дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважав, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого та потерпілої, які також не заперечували проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, оскільки потерпіла ОСОБА_7 зазнала знівечення обличчя.

.Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до категорії тяжких, проте є необережним злочином, наслідки злочину, розмір заподіяної шкоди, особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та його наслідків, думку прокурора, потерпілої, зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкцій статті.

У той же час, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Суд вважає, що ОСОБА_8 має тісні суспільні зв`язки позитивної спрямованості, має постійне місце проживання, здатний та має намір працювати. Застосування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України буде сприяти відшкодуванню шкоди, завданої потерпілій.

Крім того, суд вважає, що призначення ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75-76 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_8 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує відсутність такого права у обвинуваченого та, відповідно, неможливість призначеного додаткового покарання.

Щодо цивільного позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Цивільний позов ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню. Оскільки ОСОБА_7 не надала жодних доказів, які б вказували на понесення нею витрат на лікування, відновлення шкоди здоров`ю, підстав для задоволення позову у частині стягнення матеріальної шкоди наразі відсутні.

Суд вважає визначену ОСОБА_7 суму відшкодування моральної шкоди обґрунтованою, виваженою, розумною та справедливою сатисфакцією за фізичні та душевні страждання, які потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого, спричинення обвинуваченим їй тяжких тілесних ушкоджень. Визначаючи розмір справедливої сатисфакції суд враховує також, що ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 навіть не намагався компенсувати потерпілій завдану шкоду, хоча завдав потерпілій невиправного знівечення обличчя. Суд також враховує, що у зв`язку з протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_7 зазнала вимушених змін у повсякденному житті, мала докладати зусиль щодо відновлення здоров`я.

За приписами ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 4745,76 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_8 відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави, оскільки залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Також слід скасувати арешт автомобілів Nissan Almera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та Nissan Bluebird, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які накладені ухвалами слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 30 червня 2017 року, оскільки необхідність у даному заході забезпечення кримінального провадження на теперішній час відсутня.

Питання щодо речових доказів суд вирішуєвідповідно до ст. 100 КПК України.

Клопотання прокурором про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду не заявлялось, запобіжний захід відносно ОСОБА_8 суд за власною ініціативою не обирає.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не скоїть нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 4745 грн. 76 коп. (чотири тисячі сімсот сорок п`ять грн. 76 коп.).

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 75000,00 грн. (сімдесят п`ять тисяч грн. 00 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт автомобіля Nissan Almera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у власності ОСОБА_11 , який накладений ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 30 червня 2017 року.

Скасувати арешт автомобіля Nissan Bluebird, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебуває у власності ОСОБА_12 , який накладений ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 30 червня 2017 року.

Речові докази:

автомобіль Nissan Almera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у Запорізькому РВП (квитанція № 0920) передати за належністю ОСОБА_11 ;

автомобіль Nissan Bluebird, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у Запорізькому РВП (квитанція № 0920) передати за належністю ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1