Справа № 426/321/13-к
Провадження № 11-кп/782/149/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - ОСОБА_8

представника цивільного відповідача: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області в місті Сєвєродонецьку Луганської області кримінальне провадження № 00000016 від 23.11.2012 року за апеляційною скаргою старшого прокурора групи прокурорів, який підтримує публічне обвинувачення у кримінальному провадженні прокурора Новопсковського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_10 на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 30.03.2018 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 30 березня 2018 року у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000016 від 23.11.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2,3 ст. 358, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 190, ч.ч. 1-3 ст. 358 КК України повернуто прокурору Новопсковського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.3 ст.291 КПК України, а саме те, що обвинувальний акт не був підписаний прокурором, що, на думку суду, унеможливлює його призначення до судового розгляду. Також суд послався на ст.314 КПК України, якою, на його думку, не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту після його надходження до суду у підготовчому судовому засіданні. На думку суду першої інстанції, єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків обвинувального акту протягом розумного строку.

Із зазначеною ухвалою не погодився прокурор та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, обвинувальний акт направити до суду першої інстанції для розгляду.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвала суду від 30.03.2018 року підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить звернути увагу суду, що у вказаному обвинувальному акті від 04.12.2012 року, письмово затвердженому прокурором прокуратури Новопсковського району Луганської області ОСОБА_12 , чітко зазначено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статті КК України та формулювання обвинувачення, як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зазначено що обвинувальний акт складено у смт. Новопсков. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, на його першій сторінці в наявності підпис прокурора, який його затвердив, також він підписаний старшим слідчим СВ Новопсковського РВ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_13 , тобто в обвинувальному акті фактично містяться підписи як слідчого, так і прокурора. Крім того, положеннями ст. 291 КПК України не визначено обов`язку прокурора двічі ставити підпис у обвинувальному акті. В даному випадку обвинувальний акт прокурором не складався, у зв`язку з чим, документ може бути підписаний лише його автором, тобто слідчим, яким він складений.

Також в апеляції прокурор зазначає, що раніше 29.03.2013 року по даному кримінальному провадженню у Сватівському районному суді фактично відбулося підготовче судове засідання з призначенням справи до судового розгляду. Дане кримінальне провадження на протязі декількох років розглядалось по суті у Сватівському районному суді і лише з тих підстав що судді Сватівського районного суду, які приймали участь у розгляді справи пішли у відставку, її розгляд розпочато у іншому складу суддів. 13.09.2017 року Сватівським районним судом Луганської області повертався обвинувальний акт прокурору у зазначеному кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Вказану ухвалу від 13.09.2017 року про повернення обвинувального акту прокурору ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 30.10.2017 року скасована, та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

На думку прокурора, виходячи з вищевикладеного, законних підстав для повернення обвинувального акту прокурору, вказаних в ухвалі Старобільського районного суду від 30.03.2018 року не вбачалось, а його повернення свідчить про небажання суду розглядати дане кримінальне провадження.

На апеляційну скаргу прокурора надійшли заперечення захисника ОСОБА_8 , де вона, крім іншого, послалася на те, що до ЄРДР не внесені відомості про закінчення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню відповідно до ч.3 ст.283 КПК України. У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про участь та призначення прокурора прокуратури Новопсковського району Луганської області процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні ОСОБА_12 . Вважає, що органом досудового розслідування допущені порушення вимог ч.3 ст.214 КПК. ОСОБА_7 не вручалося повідомлення про підозру. На її думку, слідчий ОСОБА_13 та прокурор прокуратури Новопсковського району Луганської області ОСОБА_12 направили обвинувальний акт до суду по не існуючому кримінальному провадженню, оскільки порушили вимоги ч.ч.1,4 ст.278, ч..1,3,5 ст.214,ч.3 ст.283 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її, скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору, як незаконну, думку інших учасників судового провадження, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, провівши судові дебати, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами , передбаченими ст.405 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентнім судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК.

Конкретні вимоги до обвинувального акта містяться у ст.291 КПК України, згідно якої обвинувальний акт має містити відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Перелік вимог до обвинувального акту та додатків, що до нього додаються, встановлений ст.291 КПК України, є вичерпним.

Зокрема, із системного аналізу вказаної норми закону випливає, що обвинувальний акт повертається прокурору у випадку, коли він не підписаний слідчим, або не затверджений прокурором, в обвинувальному акті містяться положення, що суперечать одне одному, обвинувачення викладене в обвинувальному акті є неконкретним, коли обвинувальний акт містить недопустиму натуралізацію опису статевого злочину, коли в обвинувальному акті відсутні дані про місце перебування обвинувачених, дані про потерпілого, коли в обвинувальному акті немає посилань на аркуші справи, коли до обвинувального акта не долучені додатки, передбачені ч.4 ст.291 КПК, не вручені копії обвинувального акта підозрюваному та його захиснику.

З матеріалів даного провадження вбачається, що в обвинувальному акті від 04.12.2012 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 зазначені дані, передбачені ч.2 ст.291 КПК України, які встановлені досудовим розслідуванням та викладено формулювання обвинувачення.

При цьому, як вірно вказано в апеляційній скарзі, відповідно до положень ст. 291 КПК України у даній нормі закону не визначено обов`язку прокурора двічі ставити підпис у обвинувальному акті, в даному випадку обвинувальний акт затверджено підписом прокурора та підписаний слідчим, а тому суттєвих порушень норм КПК, на думку колегії суддів, не допущено.

При цьому колегія суддів враховує, що з змісту матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що воно разом з обвинувальним актом від 04.12.2012 року надійшло до Новопсковського районного суду для розгляду по суті в порядку ст.291 КПК України 06.12.2012 року ( а.с.1-10 т.15), тобто після набуття чинності нового КПК України (2012).

До цього часу дане кримінальне провадження було розглянуто по суті Білокуракінським районним судом Луганської області їз ухваленням судового рішення обвинувального вироку від 11.04.2012 року, який за апеляційними скаргами прокурора та засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 був ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 31.07.2012 року скасований, кримінальна справа була направлена прокурору Новопсковського району Луганської області на додаткове розслідування. (а.с.317-356 т.12, а.с.540-548 т.12),тобто до набуття чинності нового КПК України(2012).

Досудове розслідування здійснювалося за нормами КПК України (1960) до 19.11.2012 р.(а.с.109 т.14)

Після набуття чинності нового КПК України 23.11.2012 року до ЄРДР слідчим ОСОБА_13 були внесені дані про кримінальне правопорушення , передбачене ч.5 ст.191 КК України щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 (а.с.113 т.14)

З даного часу досудове розслідування було розпочате за нормами КПК України 2012 року.(а.с.114 т.14) та закінчено слідчим ОСОБА_13 26.11.2012 року шляхом складання обвинувального акту, який був затверджений прокурором прокуратури Новопсковського району Луганської області ОСОБА_12 04.12.2012 року. (а.с.2-10 т.15)

Як вбачається з змісту постанови прокурора Новопсковського району ОСОБА_14 про призначення прокурора від 07.03.2013 року, який розглянув матеріали досудового розслідування , внесеного в ЄРДР за № 0000016 від 23.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, кваліфікація якого станом на 23.11.2012 року визначена за ст.191 ч.5 КК України, встановив, що постановою прокурора району від 27.11.2012 року повноваження щодо процесуального керівництва досудовим розслідуванням по даному кримінальному провадженню покладено на групу прокурорів ,а саме: прокурора прокуратури району ОСОБА_12 та старшого прокурора прокуратури району ОСОБА_15 , старшим групи призначено прокурора прокуратури району ОСОБА_12 .

З змісту цієї постанови також слідує, що станом до 12.12.2012 року ОСОБА_12 була прокурором прокуратури Новопсковського району, та згідно наказу прокурора Луганської області № 2085к від 12.12.2012 року з цієї посади була звільнена та призначена на посаду слідчого прокуратури Новопсковського району. (а.с.113-114 т.15).

Виходячи з цього, ОСОБА_12 мала право затверджувати та підписувати обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000016 від 23.11.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2,3 ст. 358, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 190, ч.ч. 1-3 ст. 358 КК України

Таким чином, оскільки станом на 20.11.2012 року дане кримінальне провадження не знаходилося у суді першої інстанції, а тому судовий розгляд даного кримінального провадження повинен відбуватися за процедурою, яка діяла на момент передачі його до суду, тобто згідно з нормами КПК України 2012 року.

Виходячи з цих обставин, вбачається, що орган досудового розслідування, який отримав кримінальне провадження від суду апеляційної інстанції для проведення додаткового розслідування, повинен був на підставі п.12 Розділу ХI «Перехідних положень» КПК України (2012) проводити досудове розслідування даної кримінальної справи у порядку, передбаченому цим Кодексом.

У такому випадку складається обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України (2012).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року, «згідно із п.3 ч.2 ст.283 КПК обвинувальний акт є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Далі обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку (ст.293 КПК).Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах.( частина перша статті 337 КПК).

Власне висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (частина друга статті 347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 КПК).

Таким чином, системно структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність».

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що після того, як вищевказаний обвинувальний акт надійшов 06.12.2012 року до суду першої інстанції Новопсковського районного суду Луганської області після проведення додаткового розслідування, у даному суді 20.12.2012 року не відбувся повторний автоматичний розподіл справи між суддями ( не вистачило потрібної кількості суддів), а тому на підставі подання в.о. голови Новопсковського районного суду від 25.12.2012 року ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 14.01.2013 року дане кримінальне провадження було передано на розгляд до Старобільського районного суду Луганської області (а.с.16-17 т.15).

Після того, як обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню 17.01.2013 року надійшов до Старобільського районного суду Луганської області, його розподіл між суддями також не відбувся у встановленому законом порядку, та на підставі подання заступника голови Старобільського районного суду Луганської області від 25.01.2013 року ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 05.02.2013 року був переданий для розгляду Сватівському районному суду Луганської області.(а.с.30-31 т.15)

Перше підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженню було призначено на 11 березня 2013 року.(а.с.86 т.15), яке не відбулося у зв`язку з самовідводом судді (а.с.121 т.15).

Підготовче судове засідання відбулося 29.03.2013 року, за результатами якого було призначений судовий розгляд кримінального провадження на 05.04.2013 року (а.с.201 т.15).

Після чого відбулися неодноразові судові засідання, під час яких приймалися судові рішення.

Твердження прокурора про те, що дане кримінальне провадження на протязі декількох років розглядалося по суті у Сватівському районному суді і лише з тих підстав, що судді Сватівського районного суду, які приймали участь у розгляді справи, пішли у відставку та її розгляд розпочато у іншому складу суддів є обґрунтованим.

Іншим складом суддів Сватівського районного суду Луганської області 13.09.2017 року повернуто обвинувальний акт прокурору у зв`язку з тим, що він не відповідав вимогам ст.291 КПК України, а саме п.5 ч.2 ст.291 КПК.

За апеляційною скаргою прокурора ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 30.10.2017 року ухвала Сватівського районного суду Луганської області від 13.09.2017 року була скасована та призначений новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягала, тобто було прийнято остаточне рішення.

Виходячи з змісту судового рішення апеляційного суду слідує, що суддя безпідставно призначив повторне підготовче судове провадження.

Під час нового судового розгляду даного кримінального провадження 06.12.2017 року прокурором, який приймав участь у суді першої інстанції, був заявлений відвід колегії суддів Сватівського районного суду Луганської області з підстав, передбачених ч.2 ст.76 КПК України, який був розглянутий у встановленому законом порядку та задоволений.(а.с.259-260 т.20).

Після чого головою Сватівського районного суду Луганської області ОСОБА_16 до Апеляційного суду Луганської області було направлено подання для вирішення питання щодо визначення підсудності та передачі вказаної справи на розгляд до іншого суду на підставі ч.1 ст.34 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 19.12.2017 року дане кримінальне провадження було передано на розгляд до Старобільського районного суду Луганської області.(а.с.278-282 т.20)

Зважаючи на наведене, у колегії суддів немає підстав стверджувати, що процедура затвердження та підпису обвинувального акту прокурором щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 по даному кримінальному провадженню є такою, що впливає на право на захист обвинувачених і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює у подальшому скасування судових рішень у даному кримінальному провадженні, та перешкоджає судам нижчих інстанцій ухвалити законні та обґрунтовані рішення, й таким, що є підставою для їх скасування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору підлягає скасуванню, як незаконна, з направленням матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,412 ,418, 419,376 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Новопсковського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_10 - задовольнити.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 30.03.2018 року - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3