справа № 752/7937/17
провадження №: 1-кс/752/8595/18
У Х В А Л А
17.10.2018 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
особи, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_4 ,
директора ТОВ «Неополіс-Буд» ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Неополіс-Буд» про скасування арешту майна,-
ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Неополіс-Буд» про скасування арешту майна, в якому він просить частково скасувати арешт шляхом розпорядження будь-яким чином об`єктом нерухомого майна нежилими приміщеннями з №1 по №12, №1 групи приміщень №3, що розташовані в АДРЕСА_1 , загальною площею 181,5 кв.м, які на праві власності належить ТОВ «Неополіс-Буд» (ідентифікаційний код: 35251010).
В обґрунтування поданого клопотання адвокат зазначає, що 06.11.2017 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва, за клопотанням прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №70000045, відомості щодо якого внесені 04.12.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 398, ч. 2 ст. 233, ч. 1 ст. 398, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 233, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 209 КК України, накладено арешт на вищевказані нежилі приміщення. При цьому, посилаючись на те, що службові особи та/чи посадові особи ТОВ «Неополіс-Буд» не є підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні, а вказані арештовані приміщення, як добросовісний набувач товариство придбало на підставі договору купівлі-продажу.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та директор ТОВ «Неополіс-Буд» ОСОБА_5 клопотання підтримали з наведених у ньому підстав, просили скасувати арешт.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що слідчим суддею було обґрунтовано накладено арешт на вказані приміщення, із врахуванням всіх правових підстав та негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення стороною захисту не надано. Окрім цього, вказав що дане питання про скасування арешту на зазначені приміщення вже вирішувався слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва, про що було постановлено ухвалу про відмову у задоволені клопотання, а тому доводи адвоката та директора ТОВ «Неополіс-Буд»є необґрунтованими.

Вислухавши обґрунтування адвоката ОСОБА_4 та директора ТОВ «Неополіс-Буд» ОСОБА_5 , думку прокурора, дослідивши клопотання та копії матеріалів, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя вважає необхідне відмовити в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Зокрема, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), який застосовуються на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ст. 132 КПК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні, на підставі наявний в матеріалах клопотання копій документів, слідчим суддею встановлено, що 31.10.2017 постановою слідчого в особливо важливих справах першого відділу управління з розслідувань кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 визнано речовим доказом вказані приміщення.

06.11.2017 прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся із клопотанням до слідчого судді про накладення арешт майна, яке подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки вказане майно містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2017, за клопотанням прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №70000045, відомості щодо якого внесені 04.12.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 398, ч. 2 ст. 233, ч. 1 ст. 398, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 233, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 209 КК України, накладено арешт на об`єкт нерухомого майна нежилі приміщення з №1 по №12, №1 групи приміщень №3, що розташовані в АДРЕСА_1 , загальною площею 181,5 кв.м, яке на праві власності належить ТОВ «Неополіс-Буд» (ідентифікаційний код: 35251010), з метою забезпечення речових доказів.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.
Таким чином, особа, що заявила клопотання про скасування арешту, повинна довести, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Висновки представника власника майна адвоката ОСОБА_4 та директора ТОВ «Неополіс-Буд» ОСОБА_5 щодо необґрунтованості прокурором необхідності подальшого арешту майна є безпідставними з огляду вказане вище.
Посилання адвоката ОСОБА_4 на невиправданість арешту не може слугувати підставою для скасування арешту в силу норм КПК України.
Крім того, посилання адвоката ОСОБА_4 на те, що вказане майно є власністю ТОВ «Неополіс-Буд», яке набуто у відповідності до вимог закону, і на нього не може бути накладено арешт, вже з`ясовувалось при розгляді клопотання про накладення арешту на майно у справі № 752/7937/17, та слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що є потреба у такому застосуванні.
Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно набрала законної сили, не скасована, і оскільки підстави для накладення арешту на майно не відпали, підстав скасовувати арешт не має.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту, є необґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Неополіс-Буд» про часткове скасування арешту майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1