ун. № 759/7493/18
пр. № 1-кп/759/764/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0003440, внесеного 25.04.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , який працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді автомийника, судимого: 1) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2008 року за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 2) вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.02.2009 року за ч. 1 ст. 307, 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі; 3) вироком Подільського районного суду м. Києва від 18.05.2012 року за ч. 2 ст. 309, 71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі; 4) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22.05.2012 року за ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186, 71 КК України на 5 років позбавлення волі; 5) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2012 року за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

встановив:
ОСОБА_3 24.04.2018 року близько 21 год. 55 хв., перебуваючи в салоні маршрутного таксі №23 за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 80-б, побачив раніше не знайому ОСОБА_7 , яка тримала в руці мобільний телефон. В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті власне незаконне збагачення, приблизно о 22 год. 00 хв. 24.04.2018 року ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 і усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, шляхом ривка вихопив з руки останньої мобільний телефон марки «NOMI I5050 EVO Z GOLD» вартістю 3609,05 грн., з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 50 грн. на рахунку якої грошей не було та сім-картою мобільного оператора «Лайфсел» вартістю 50 грн., на рахунку якої знаходились гроші в сумі 100 грн. Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 3809,05 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що 24.04.2018 року приблизно о 22 год. 00 хв., він знаходився у маршрутному таксі та помітив у незнайомої йому ОСОБА_7 у руках мобільний телефон, який шляхом ривка вихопив у неї з рук та вибіг з маршрутного таксі, проте згодом був затриманий перехожими. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілої.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, вчинене повторно доведена повністю. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставину, яка пом`якшує його покарання та обставину, яка обтяжує його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, характеризується позитивно, з середньою освітою, одружений, працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді автомийника , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у межах санкції цієї частини ст. 186 КК України.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також те що вчинений ОСОБА_3 злочин становить значну суспільну небезпеку, а також те, що ОСОБА_3 має непогашені судимості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але враховуючи щире каяття обвинуваченого та повне визнання ним своєю вини, суд вважає за необхідне призначити його не у максимальних межах, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили. Утримувати ОСОБА_3 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 24.04.2018 року.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «NOMI I5050 EVO Z GOLD» з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» та сім-картою мобільного оператора «Лайфсел», залишити потерпілій ОСОБА_7 за належністю;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1