Справа № 487/148/14-к
Провадження № 1-кп/487/84/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року Заводського районного суду м. Миколаєва у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , перекладача - ОСОБА_12 , представника потерпілої ОСОБА_13 , розглянувши кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст. ст. п.4, 7, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 за ст. ст. п. 4, 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст. ст. п.4, 7, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 за ст. ст. п. 4, 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 строком на 60 діб з продовженням раніше встановленого обов`язку щодо заборони йому в період з 21-00 год. до 07-00 год. залишати місце постійного проживання: квартиру АДРЕСА_1 без дозволу суду, посилаючись на те, що ним вчинено особливо тяжкий злочин та продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішінй час не зменшилися, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків по данному кримінальному провадженню та про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 діб посилаючись на те, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину, а також те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішінй час не зменшилися, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків по данному кримінальному провадженню, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, також те, що він негативно характеризується, не навчається та не працює, батьки не мають впливу на свого сина, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_14 та його законний представник не заперечували проти задоволення клопотання.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_15 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти заявленого клопотання.
В судовому засіданні представник потерпілої клопотання прокурора підтримав, просив про його задоволення.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку перебування під вартою та про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягають задоволенню з наступних підстав.
Обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а обвинувченому ОСОБА_7 у виді домашнього арешту.
Ухвалами суду обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжувався строк дії запобіжного заходу
Судовий розгляд по справі триває, але у обвинувачених закінчується 26.03.2018 року строк запобіжних заходів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Таким чином, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, у тому числі беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вказаних злочинах, а також особу обвинуваченого, відсутність міцності соціальних зв`язків, те, що він негативно характеризується, не навчається та не працює, батьки не мають впливу на свого сина, при цьому вежелів, які б сприяли перебуванню його за визначеним місцем, не встановлено, що свідчить про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися і існують до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків по данному кримінальному провадженню, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування у відношенні нього вказаного запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Таким чином, на підставі вимог ст.181 КПК України, враховуючи, особу обвинуваченого ОСОБА_16 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному злочині, вік та стан його здоров`я, відсутність міцності соціальних зв`язків, те, що він негативно характеризується, не навчається та не працює, що свідчить про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які на теперішінй час не зменшилися, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків по данному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що домашній арешт є запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченому ОСОБА_16 та вважає за доцільне продовжити ОСОБА_16 строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту на два місяці, з продовженням обмеження щодо заборони з 21-00 год. до 07-00 год. залишати місце постійного проживання: квартиру АДРЕСА_1 без дозволу суду.
Доводи захисника ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає необґрунтованими та не приймає до уваги.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 15.07.2018 року 17-00 годин.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту продовжити на 60 днів до 15.07.2018 року, з обмеженнями щодо заборони в період з 21-00 год. до 07-00 год. залишати місце постійного проживання: квартиру АДРЕСА_1 без дозволу суду.
Попередити ОСОБА_7 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз' яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Обов`язки по контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 покласти на працівників Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий судя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3