Постанова

Іменем України
17 травня 2018 року

м. Київ
Справа № 619/225/15-к

Провадження № 51 2842 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000338 від 28 квітня 2015 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 286 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 07 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07 червня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з моменту його фактичного затримання.
Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення - з 28 квітня 2015 року по 22 червня 2015 року з розрахунку один день переднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення автотехнічної експертизи № 325/15 від 18.05.2015р. в розмірі 736.56 гривень.
Речовий доказ - автомобіль Great Wall Safe, р.н. НОМЕР_1 - повернуто законному володільцю.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
Так, 28 квітня 2015 року приблизно о 05 год. 20 хв. ОСОБА_6 керував власним технічно справним автомобілем GreatWall Safe, р.н. НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю близько 60 км/годину по вул. Коваленко в смт. Пересічне Дергачівського району Харківської області зі сторони вул. Радянська в напрямку пров. Коваленко. Під час руху по вказаній вулиці в районі будинку № 53 ОСОБА_6 , проявляючи необережність, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність на ділянці проїжджої частини, по якій рухався, не вибрав безпечну швидкість та не вжив своєчасних заходів щодо зменшення швидкості руху, в результаті чого допустив виїзд автомобіля на узбіччя з послідуючим наїздом на перешкоду (дерево), внаслідок чого пасажир ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень помер.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою його захисника адвоката ОСОБА_7 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить вирок та ухвалу щодо ОСОБА_6 змінити, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік, без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Вважає, що судами обох інстанцій допущено неправильне застосування вимог ст. 65 КК України, внаслідок чого ОСОБА_6 призначено покарання, яке, хоч і не виходить за межі санкції ст. 286 ч. 2 КК України, але за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Вказує на те, що суди обох інстанцій належно не врахували обставини, що пом`якшують покарання, та дійшли помилкового висновку про те, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор вважала касаційну скаргу необґрунтованою та просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Обґрунтованість засудження ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ст. 286 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Доводи касаційної скарги про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновки суду щодо призначеного покарання.
При призначенні засудженому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, дані щодо наявних у нього захворювань та відсутність з боку потерпілої претензій. Щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди враховано як обставини, що пом`якшують покарання, а обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було. Також суд першої інстанції врахував конкретні обставини скоєного злочину та його наслідки.
Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції зробив правильний висновок про можливе виправлення і перевиховання ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства, обґрунтовано призначивши йому основне покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини 2 статті 286 КК України та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Отже, покарання засудженому призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
При розгляді апеляційної скарги захисника суд апеляційної інстанції її доводи щодо призначеного покарання перевірив і своє рішення належним чином мотивував, погодившись із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України.
Обставини, на які є посилання в касаційній скарзі захисника, в тому числі і щодо наявності у ОСОБА_6 хронічних захворювань, судом апеляційної інстанції були належним чином досліджені і враховані при прийнятті рішення. Вказані обставини не є безумовними підставами для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України, про що апеляційний суд зазначив у своїй ухвалі.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги, скасування або зміни судових рішень та призначення засудженому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 433 ч. 1 КПК України касаційний суд не перевіряє доводи касаційної скарги про необхідність визнання з`явлення ОСОБА_6 із зізнанням як обставини, що пом`якшує його покарання, оскільки вказана обставина не досліджувалася судами обох інстанцій та відповідно не встановлювалася, а клопотання про її дослідження стороною захисту не заявлялися.
Питання звільнення засуджених від покарання за хворобою може бути вирішене за наявності відповідних підстав в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд
ухвалив:
Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 07 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3