Справа № 314/1380/18
Провадження № 1-кп/314/207/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2018 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000261 від 27.03.2018 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Перун, Вільнянський район, Запорізька область, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, працюючого виливальником-заливальником металу ВАТ «Запорізький титаномагнієвий комбінат», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисник обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
25.12.2014 року, приблизно о 20-55 годині, ОСОБА_3 , знаходячись на площадці поблизу магазину за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Дніпровка, вулиця Паторжинського, 40 Б, маючи у користуванні автомобіль АЗЛК 2140 державний номер НОМЕР_1 , діючи необережно, достовірно знаючи, що неповнолітня ОСОБА_7 не має права керування транспортними засобами, допустив ОСОБА_7 до керування вказаним автомобілем АЗЛК 2140 державним номером НОМЕР_1 , передавши їй ключі від нього, чим порушив вимоги п.п. 2.2., 2.9 г) Правил дорожнього руху України відповідно до яких:

- «2.2. Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;

- «2.9. Водієві забороняється: передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил;»

В результаті чого, ОСОБА_7 , сіла за кермо вказаного автомобіля. В цей час ззаду автомобіля знаходився пішохід ОСОБА_8 , який сів на кришку заднього багажнику, спиною по напрямку автомобіля. Після цього, ОСОБА_7 , не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почала рух з місця на вказаному автомобілі по вулиці Паторжинського, село Дніпровка, Вільнянського району, Запорізької області, в процесі чого ОСОБА_8 не втримався на кришці заднього багажнику та випав на проїжджу частину вулиці Паторжинського, села Дніпровка, Вільнянського району, на відстані не далі 700 метрів від магазину, що знаходиться по вулиці Паторжинського, 40 Б, села Дніпровка, Вільнянського району, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження, від яких згодом помер у лікарні.

Своїми діями водій ОСОБА_7 , згідно висновку комплексної судової медичної та інженерно-технічної експертизи № 442/к-9-126 від 27.02.2018 року, порушила вимоги п.п. 2.1 а), 10.1, 21.1, 21.11 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до якого:

п. 2.1 а) Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керуванням транспортним засобом відповідної категорії,
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п. 21.1. Дозволяється перевезення пасажирів у транспортному засобі, оснащеному місцями для сидіння у кількості, передбаченими технічними характеристиками, так щоб вони не заважали водію керувати транспортним засобом та не обмежували оглядовість, у відповідності з правилами перевезення.
п. 21.11 а): «Забороняється перевозити пасажирів поза кабіною автомобіля (окрім передбачених діючими Правилами випадків перевозки пасажирів у кузові вантажного автомобіля, з бортовою платформою або у кузові-фургоні, передбачених для перевезення пасажирів), у кузові автомобіля-самоскида, трактора, інших самохідних машин, на вантажному причепі, напівпричепі, у причепі-дачі, в кузові»
Порушення водієм ОСОБА_7 п.п. 10.1, 21.1, 21.11 а) Правил дорожнього руху, знаходяться в прямому причинному зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною подією.

Згідно висновку комплексної судової медичної та інженерно-технічної експертизи № 442/к-9-126 від 27.02.2018 року: «Смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді: крововиливу у м`які тканини лобної та тім`яної ділянки, лінійного перелому лівої тім`яної та лобної кісток, крововиливів під оболонки мозку та вогнищ забоїв тканини головного мозку (із формуванням кист у після травматичному періоді), що ускладнилася розвитком набряку головного мозку із дислокацією. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 стала дислокація головного мозку, внаслідок його набряку. Смерть потерпілого настала в умовах лікувального закладу та була констатована медичними працівниками Вільнянської ЦРКЛ 19.02.2015 р. о 06.30 год. Результати проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , а саме аналіз динаміки післясмертних змін відповідають вказаному терміну. Під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , з урахуванням клінічної картини протікання післяопераційного періоду, були виявлені наступні тілесні ушкодження: крововилив у м`які тканини лобної та тім`яної ділянок, перелом лобної та лівої тім`яної кісток із умовним центром позаду місця з`єднання стрілоподібного та лобно-тімяного швів, крововиливи під оболонки головного мозку (переважно лобних та потиличних долей). Всі виявлені у потерпілого тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, тобто внаслідок дії тупих твердих предметів, індивідуалізуючи особливості яких в ушкодженнях не відобразилися. Весь комплекс тілесних ушкоджень утворились внаслідок одного травматичного впливу у лобно-тім`яну ділянку голови потерпілого. Провідний напрямок травматичної дії зверху донизу та дещо спереду назад. Комплекс тілесних ушкоджень є характерним для дії тупого твердого предмету із широкою (переважаючою) травматичною поверхнею. Тілесні ушкодження, а саме: крововилив у м`які тканини лобної та тім`яної ділянок, перелом лобної та лівої тім`яної кісток із умовним центром позаду місця з`єднання стрілоподібного та лобно-тімяного швів, крововиливи під оболонки головного мозку (переважно лобних та потиличних долей) у сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Виникнення комплексу тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 в результаті падіння його з кришки багажнику АЗЛК не виключається. Початок та будь-який момент руху автомобіля АЗЛК могли бути причиною падіння потерпілого із кришки багажнику через виведення його тіла зі стану рівноваги».

Зазначені дії ОСОБА_3 під час досудового розслідування було кваліфіковано за ст. 287 КК України, як допуск до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
У судовому засіданні ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.
З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочинів, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечували. При цьому, судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину свою визнав повністю та пояснив, що дійсно виконав всі дії, зазначені в обвинувальному акті. У вчиненому щиросердно розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, правильність кваліфікації його дій під час досудового розслідування.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує:
Ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який:
раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, перебуває на обліку військовозобов`язаних з відстрочкою від призову до 30.06.2017 року, працюєвиливальником-заливальником металу транспортником у ВАТ «Запорізький титаномагнієвий комбінат», за місцем роботи характеризується позитивно, неодружений, за місцем проживання характеризується задовільно;
обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , щире каяття;
обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, враховуючи думку прокурора, яка просила призначити покарання без ізоляції обвинуваченого від суспільства, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_3 покарання без ізоляції його від суспільства, в межах санкцій статті, по якій кваліфіковані його дії із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов по справі залишити без розгляду.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.
Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, та призначити йому покарання та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_9

24.09.2018