УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/668/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 366 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
05 вересня 2018 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час складання обвинувального акту громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, якого
визнано невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 366 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Як зазначено у вироку, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні службового підроблення за таких обставин.
30 грудня 2013 року старшим інспектором ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_9 був складений рапорт про те, що під час несення ним служби на 20-ому км. автодороги «Київ-Овруч» в с. Нові Петрівці 29 грудня 2013 близько 12 год. 30 хв., водій автомобіля марки «Фольцваген» номерний знак НОМЕР_1 , на порушення пункту 2.4 Правил дорожнього руху України, не виконав його вимогу про зупинку транспортного засобу, що надавалась за допомогою жезла та свистка. При цьому зазначений автомобіль не був зупинений, а особа, яка ним керувала не встановлена.
У подальшому цей рапорт на підставі ст. 276 КУпАП через УДАІ УМВС України в Житомирській області було скеровано до ВДАІ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області для вирішення питання про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Оформлення адміністративних матеріалів було доручено працівнику правоохоронного органу, а саме інспектору дізнання відділення Державної автомобільної інспекції Житомирського міського відділу ОСОБА_8 . Будучи обізнаним із положеннями ст. 245 КУпАП про те, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, обвинувачений ОСОБА_8 замість встановлення фактичних обставин скоєння адміністративного правопорушення, а також особи, яка його вчинила, збирання доказів її вини, вирішив вчинити службове підроблення шляхом внесення до офіційного документу протоколу про адміністративне правопорушення, завідомо неправдиві відомості про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122-2 КУпАП власником автомобіля марки «Фольцваген» ОСОБА_10 .
Так, 09 січня 2014 року у приміщенні ВДАІ Житомирського МВ, за адресою 5-й км вул. Жуйка, що розташоване на території Зарічанської сільської ради Житомирського району, ОСОБА_8 , не маючи, на думку обвинувачення, будь-яких даних про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-2 КУпАП, саме ОСОБА_10 , вніс до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 №426606 завідомо неправдиві відомості про те, що 29 грудня 2013 року на 20-ому км. автодороги Київ-Овруч в с. Нові Петрівці, близько 12 год. 30 хв. саме ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «Фольцваген» номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-2 КУпАП.
Даний протокол був направлений до Богунського районного суду м. Житомира, постановою якого від 28 лютого 2014 року провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_10 закрито за відсутністю в його діях події та складу правопорушення за наведеною статтею.
Отже, стороною обвинувачення такі дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України, як внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15 квітня 2015 року (а.к.п. 41, т.1).
Сестра померлого обвинуваченого подала суду заяву про проведення судового розгляду у зв`язку з необхідністю реабілітації ОСОБА_8 , що в силу п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України є підставою для проведення судового розгляду.
За результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини складання протоколу про вчинення ОСОБА_11 адміністративного правопорушення, дають підстави констатувати, що у ОСОБА_8 , при складанні цього протоколу, був відсутній умисел на службове підроблення.
Прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок відносно ОСОБА_8 скасувати, у зв`язку з не відповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та покарання не призначити, у зв`язку із смертю обвинуваченого.
Зазначає, що судом не взято до уваги покази надані в судовому засіданні свідком ОСОБА_11 про те, що приїхавши 09.01.2014 до Житомирського ВДАІ Житомирського MB, він спілкувався з керівником ОСОБА_12 , який після розмови, викликав інспектора відділення ОСОБА_8 та наказав останньому скласти протокол на нього.
Виконуючи вказівку керівника, ОСОБА_8 відразу почав заповнювати бланк протоколу та не намагався з`ясувати в ОСОБА_13 чи перебував він за кермом автомобіля та сам автомобіль 29.12.2013 в с. Нові-Петрівці.
При цьому, єдиним документом який ніби-то підтверджував перебування саме автомобіля, а не його власника 29.12.2013 в с. Нові-Петрівці та скоєння адміністративного правопорушення є рапорт інспектора ДАІ ОСОБА_14 .
Оглядом в судовому засіданні якого установлено, що в порушення п. 13 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції, затвердженої наказом МВС України №111 від 27.03.2009, у ньому не вказано підстави для зупинки транспортного засобу, а також водія, що викликає сумнів у його достовірності.
На спростування обставин викладених у рапорті інспектора ДАІ ОСОБА_14 , ОСОБА_11 пояснював ОСОБА_8 , що 29.12.2013 він увесь день перебував в м. Житомирі, де як мануальний терапевт надавав медичну допомогу ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Указані покази підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
В сукупності з наявними в матеріалах адміністративної справи даними системи фіксації транспортних засобів «Відеоконтроль-Рубіж» про не фіксацію 29.12.2013 автомобіля «Volkswagen Golf Plus», що належить ОСОБА_11 узагалі в Київській області висновки суду про відсутність умислу ОСОБА_8 на внесення до протоколу про адмінправопорушення завідомо неправдивих відомостей є надуманими.
Окрім того, в рішенні суду вказано, що у протоколі ОСОБА_11 не зазначив де саме перебував 29.12.2013 та хто конкретно з свідків може це підтвердити, у зв`язку з чим ОСОБА_17 не мав змоги перевірити покази ОСОБА_18 .
При цьому, допитаний ОСОБА_11 зазначив, що в порушення ст. 251 КУпАП ОСОБА_8 не надав змогу йому повноцінно викласти письмові пояснення, сказавши що він буде розбиратись в суді, при цьому, вже заповнивши протокол надав його лише для підпису та написань коротких заперечень.
Викладені обставини, в сукупності з показами наданими в судовому засіданні свідками, а також дослідженими письмовими доказами, доводять прямий умисел ОСОБА_8 на складання протоколу про адміністративне правопорушення саме на ОСОБА_11 , при наявності фактів, які вказують на не вчинення останнім правопорушення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до вимог ст.94 КПК України, обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.1ст.366 КК України, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.
У вироку відповідно до вимог ст.374 КПК України зазначено формулювання обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_8 та визнано судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
При цьому суд виходив із закріпленого в ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості та вимог ст.17 КПК України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд не надав належної оцінки усім доказам у справі та не навів мотивів, з яких він приймає до уваги одні докази і відкидає інші, є необгрунтованими.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив докази та надав їм обґрунтовану оцінку.
Після встановлення власника транспортного засобу «Фольцваген», яким виявився ОСОБА_11 , ОСОБА_8 викликав останнього за місцем своєї роботи з приводу з`ясування обставин вчинення цього правопорушення. ОСОБА_11 при складанні обвинуваченим щодо нього адміністративного протоколу не міг чітко назвати, де він перебував 29 грудня 2013 року.
У свою чергу, з показань ОСОБА_11 вбачається, що обвинувачений, у межах наданих йому повноважень, як інспектор дізнання відділення ДАІ, проводив дії щодо з`ясування обставин, викладених у рапорті ОСОБА_14 , шляхом здійснення опитування ОСОБА_11 для встановлення його вини.
Оцінивши пояснення ОСОБА_11 , а також зміст рапорту інспектора ДПС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_14 , ОСОБА_8 будучи переконаним, що саме ОСОБА_11 , як водієм транспортного засобу, вчинено адміністративного правопорушення. У зв`язку з чим він склав адміністративний протокол про вчинення ОСОБА_11 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та направив його до Богунського районного суду м. Житомира для розгляду.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, що стосуються оцінки доказів та фактичних обставин кримінального провадження, були предметом ретельної перевірки суду першої інстанції. Вказаним доводам суд дав належну правову оцінку з наведенням в вироку відповідних мотивів та висновків.
Під час судового розгляду було досліджено всі заявлені сторонами докази. Кожний доказ було оцінено судом з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Як вбачається з вироку, суд, проаналізувавши покази потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 дійшов до обґрунтованого висновку про те, що показання жодного з названих осіб не свідчать про те, що обвинувачений, достовірно знаючи, що ОСОБА_11 не керував транспортним засобом, вніс завідомо неправдиві відомості до протоколу про адміністративне правопорушення.
Разом з тим відсутність у системі відеофіксації «Рубіж» 29 грудня 2013 року автомобіля ОСОБА_11 «Фольцваген», були надіслані Управлінням державної автомобільної інспекції лише 16 лютого 2015 року, тобто після складання ОСОБА_8 адміністративного протоколу щодо ОСОБА_11 , що, також спростовує наявність в діях обвинуваченого умислу на вчинення службового підроблення.
Аналізуючи зазначені докази, суд у вироку, мотивуючи висновки щодо відсутності у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.366 КК України, дійшов до обґрунтованого висновку, що зібрані у кримінальному провадженні докази не підтверджують наявність у діях обвинуваченого прямого умислу на вчинення службового підроблення.
Отже доводи апеляційної скарги прокурора стосовно того, що суд не надав належну оцінку діям ОСОБА_8 , який вніс до офіційного документу завідомо неправдиві відомості, є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи, що обвинувачення ОСОБА_8 загалом має сумнівну основу, а наявність сумнівів не узгоджується з гарантіями, визначеними ст.62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь ОСОБА_8 був визнаний не винуватим за пред`явленим обвинуваченням у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.366 КК України з таким висновком погоджується і колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом під час ухвалення рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.
Вирок суду відповідає вимогам ст.370, 374 КПК України, є законним та вмотивованим, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 04 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: