Дата документу Справа № 325/93/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/979/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 325/93/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.78 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь під час розгляду подання в суді першої інстанції, - прокурора Приазовського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2018 року відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, є громадянином України, із середньою освітою, одружений, має одну неповнолітню дитину, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на цей час утримується в Запорізькому слідчому ізоляторі, який засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік 6 місяців та відповідно до ст. 76 КК України зобов`язаний повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2018 року задоволено подання Приазовського районного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

Звільнено ОСОБА_7 від покарання, призначеного 21 квітня 2016 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, Приазовський районний відділ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звернувся до суду із поданням про звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 у зв`язку з закінченням іспитового строку і відсутністю в період випробування вчинених засудженим кримінальних або адміністративних правопорушень, а також фактів невиконання обов`язків, покладених вироком суду.

Задовольняючи подання, суд прийшов до висновку про наявність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, які передбачені ст. 78 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною через невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим особу безпідставно звільнено від іспитового строку. На думку прокурора, суд прийшов до помилкового висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 в період іспитового строку виконав покладені на нього обов`язки, нового злочину не вчиняв, наразі обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто у вчиненні злочину до винесення вироку Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 21.04.2016 року. Вважає, що суд прийшов до неправильного висновку про наявність підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням. За ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_7 фактично відбув покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.04.2016 року. 01.08.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 187 КК України у кримінальному провадженні № 0001868 від 16.04.2016 року. Як було встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_7 вчинив 15.04.2016 року вказане кримінальне правопорушення, тобто до постановлення вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.04.2016 року. Так, на теперішній час Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області розглядається кримінальне провадження № 0001868 від 16.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 187 КК України, остаточне рішення у якому досі не прийнято. Таким чином, враховуючи зазначені обставини, суд не зможе застосувати правила ч. 4 ст. 70 КК України та ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення за результатами розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 187 КК України. Крім того, зазначає, що іспитовий строк за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.04.2016 року у ОСОБА_7 сплинув у жовтні 2017 року, але фактично районний відділ з питань пробації звернувся до суду з поданням майже через 4 місяці з дня закінчення іспитового строку. В свою чергу, суд першої інстанції не встановив причин тривалого не звернення органу з питань пробації з відповідним поданням до суду.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у повному обсязі в задоволенні подання Приазовського районного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь під час розгляду подання в суді першої інстанції, не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Стаття 165 КВК України передбачає, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджено вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік 6 місяців та відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Як вбачається з матеріалів особової справи № 64/2016, строк відбування покарання, призначений засудженому ОСОБА_7 вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.04.2016 року закінчився 21.10.2017 року, за період іспитового строку засуджений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризувався задовільно, виконував покладені на нього судом обов`язки і такою поведінкою довів своє виправлення, а відомостей щодо вчинення в період випробування адміністративних або кримінальних правопорушень не надано, тому суд прийшов до правильного висновку про можливість звільнення його від покарання, в зв`язку з закінченням іспитового строку.

З вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів прокурора стосовно того, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 в період іспитового строку виконав покладені на нього обов`язки, нового злочину не вчиняв, оскільки останній наразі обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто у вчиненні злочину до винесення вироку Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 21.04.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом першої інстанції під час розгляду подання районного відділу з питань пробації було встановлено, що відносно засудженого ОСОБА_7 16.04.2016 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0001868 про вчинення ним 15.04.2016 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. 01.08.2017 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні наведеного вище кримінального правопорушення та останньому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, на теперішній час перебуває в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області та його розгляд не завершено.

Тобто, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 15.04.2016 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (розбою), яке було вчинене в період до винесення 21.04.2016 року вироку Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області.

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

У матеріалах справи відсутній вирок суду, яким ОСОБА_7 визнано винним і його засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України, а тому доводи прокурора про те, що судом першої інстанції були порушені норми кримінального закону при звільненні ОСОБА_7 від покарання, з огляду на презумпцію невинуватості, є безпідставними.

Посилання прокурора на те, що суд першої інстанції не встановив причин тривалого не звернення органу з питань пробації до суду з поданням про звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 у зв`язку з закінченням іспитового строку, є необґрунтованими, оскільки час звернення до суду органу з питань пробації не впливає на правильність прийнятого рішення, а крім того, кримінальним виконавчим законодавством не визначено конкретних строків для звернення органу з питань пробації з відповідним поданням.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду подання в суді першої інстанції, - прокурора Приазовського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 , щодо її скасування без задоволення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду подання в суді першої інстанції, - прокурора Приазовського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2018 року, якою задоволено подання Приазовського районного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 та останнього звільнено від покарання, призначеного 21 квітня 2016 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4