Справа № 314/1953/18
Провадження № 1-в/314/761/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2018 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за поданням начальника державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Запоріжжя, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, до засудження не працював, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

1)11 жовтня 2005 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;
2)16 січня 2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі;
3)24 березня 2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі; звільненого 20 листопада 2012 року по відбуттю терміну покарання;
4)06 серпня 2013 року Комунарський районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки.
По даній справі засуджений: 27.11.2014 року вироком Михайлівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі вимог ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2013 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.08.2014 року по 27.12.2014 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 22.08.2014 року, кінець строку: 17.04.2020 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від начальника державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» надійшло подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник адміністрації дане подання підтримав і суду пояснив, що засуджений ОСОБА_3 з 27.01.2017 року перебуває на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», за час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має п`ять заохочень, на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з хворобою на туберкульоз, але за власним бажанням та без оплати праці працює двірником, до роботи ставиться сумлінно.

Засуджений суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому та просив суд задовольнити подання адміністрації колонії про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.
Прокурор подання підтримав і вважає, що його належить задовольнити, оскільки засуджений довів своє виправлення.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 з 27.01.2017 року перебуває на лікуванні в спеціалізованій туберкульозній лікарні при державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», за час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має п`ять заохочень, на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з хворобою на туберкульоз, але за власним бажанням та без оплати праці працює двірником, до роботи ставиться сумлінно. Згідно п. 5 ст. 118 КВК України з 05.02.2018 року залучається без оплати праці до роботи по благоустрою колонії, а також до поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до праці ставитися сумлінно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, відвідує бібліотеку установи, підвищує свій освітній рівень, приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення».

Таким чином, беручи до уваги наведене, вважаю, подання начальника державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, так як згідно поданих та перевірених в судовому засіданні доказів слідує, що засуджений довів своє виправлення, і заслуговує на звільнення його від відбуття покарання, на строк який залишився, умовно - достроково.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Подання начальника державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 27.11.2014 року з урахуванням ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.03.2016 року, на невідбутий строк, що складає 1 рік 10 місяців 30 днів.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

18.05.2018