печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , представника особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2013 року у рамках кримінального провадження №0000096,-

В С Т А Н О В И В :

05.06.2014 року ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2013 року у рамках кримінального провадження №0000096.

Також, 24.06.2014 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло аналогічне за змістом клопотання, яке 25.06.2014 року було передано у провадження слідчого судді ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 було об`єднано в одне провадження клопотання №757/16993/14-к ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2013 та клопотання №752/15126/14-к ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2013, та присвоєно об`єднаному провадженню №752/15126/14-к, в зв`язку із тим, що обидва провадження взаємопов`язані, вимоги за обома клопотаннями мають спільний предмет оскарження - ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2013 року про накладення арешту на 1/2 частину майна.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 зазначає, що в у провадження Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження №0000096, внесеного до ЄРДР за 23.11.2012 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.1 ст.358 КК України

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 липня 2013 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_6 та накладено арешт на 1/2 частину майна яке є власністю ОСОБА_4 .

Вважає, що арешт накладено необґрунтовано, тому відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна має бути скасовано повністю.

Представник особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомили..

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст.174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві здійснюється досудове розслідування, у кримінальному провадженні №0000096 від 23.11.2012, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.1 ст.358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2013 року у провадженні №1-кс/752/3127/13 за клопотанням слідчого було накладено арешт на 1/2 частини майна, яке зареєстроване за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , саме: квартиру АДРЕСА_1 (номер запису обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 1761570 від 22.07.2013 року); житловий будинок, загальною площею 1356,5 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 1762405 від 22.07.2013 року);гараж, гаражний бокс, загальною площею 18,00 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 (номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2424921 від 09.09.2013 року); гараж, гаражний бокс, загальною площею 34,10 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 , адреса ГК: АДРЕСА_5 (номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2424942 від 09.09.2013 року); машиномісце № НОМЕР_1 у двухяросному напівпвдземному гаражі паркінгу, загальною площею 21,90 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_6 ; блок №6 у будівлі рекреаційного призначення літ «А» на території житлово рекреаційного кооперативу малоповерхової забудови «Лазурний», загальною площею 273,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_7 (номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 1761971 від 22.07.2013 року); блок №6 у будівлі рекреаційного призначення літ «А» на території житлово рекреаційного кооперативу малоповерхової забудови «Лазурний», загальною площею 71,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_7 (номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2424892 від 09.09.2013 року); садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_8 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2014 року було встановлено факт того, що ОСОБА_4 і ОСОБА_7 проживали однією сім`єю без шлюбу в період з жовтня 2006 року по грудень 2012 року включно. Зазначене рішення набрало законної сили.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 перебували в сімейних відносинах, то відповідно на майно, набуте ними під час спільного проживання поширюються положення СК України.

Частиною 2 статті 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітну (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Крім того, ОСОБА_4 має статус свідка у кримінальному провадженні та не перебуває у зареєстрованому чи іншому шлюбі з особами, які є підозрюваними у кримінальному провадженні, зокрема з ОСОБА_8 , тобто в розумінні ч.3 ст.170 КПК України не є суб`єктом, на майно якого може бути накладено арешт, адже майно на яке накладено арешт не перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила діяння.

В матеріалах провадження відсутні докази, якими підтверджується факт перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у фактичних шлюбних стосунках, зокрема, рішення суду з даного приводу, та не визнано майно, на яке було накладено арешт спільною сумісною власністю.

Також, в судовому засіданні встановлено, що на даний час ОСОБА_8 перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_9 , про що було зазначено в протоколі допиту свідка ОСОБА_4 , на який посилався слідчий суддя при накладені арешту.

Так, останній був офіційно одружений з 1978 року по теперішній час, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 05.05.2011 року та витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 04.12.2013 року.

Відповідно практики Верховного суду України по перегляду судових рішень із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих норм, згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2012 р. №648/10/4-12 при застосування ст.74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь якому іншому шлюбі.

Виходячи з викладеного, перебування ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі, а ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_7 свідчить лише про те, що майно ОСОБА_4 не може бути спільною сумісною власністю подружжя з ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила діяння, можливості відчужувати певне майно до скасування арешту. Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України. А саме, на майно, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно, зокрема, набуте, в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Так, знаряддя вчинення злочину, як факультативна ознака об`єктивної сторони злочину, являє собою матеріальний предмет, яким безпосередньо завдається шкода в момент вчинення злочину об`єкту кримінально-правового регулювання. При цьому елементом об`єкта складу злочину є предмет злочину, шляхом впливу на який заподіюється шкода об`єкту.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 190 КК України є суспільні відносини власності, а предметом злочину - чуже майно.

Разом з тим, немає жодних об`єктивних підстав вважати, що майно, яке на праві власності належить ОСОБА_4 , та на яке ухвалою слідчого судді було накладено арешт, було набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Враховуючи те, що на сьогодні ОСОБА_4 не є підозрюваною у кримінальному провадженні, інших правових підстав для накладення арешту на її майно, крім, передбачених ч.2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України, не може існувати.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися, оскільки невиконання цих вимог робить юридично нікчемними сам процесуальний документ і зводить нанівець зусилля слідчого судді з розв`язання завдань судового контролю за досудовим розслідуванням.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

На слідчого, який подає клопотання про арешт майна покладено обов`язок доведення необхідності такого арешту, чого слідчим зроблено не було.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

На підставі ч.1,2 ст.319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1,2 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню.

Таким чином, арешт майна, що є власністю ОСОБА_4 призводить до порушення норм Конституції України та цивільного законодавства, за якими ніхто не може бути обмежений у праві власності.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Враховуючи вищевикладені обставини, те, що в судовому засіданні було доведено, що арешт було накладено необґрунтовано, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_4 та скасувати арешт майна, накладеного ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2013 року у рамках кримінального провадження №0000096.

На підставі вищевикладеного, ст. 174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2013 року у рамках кримінального провадження №0000096 задовольнити.

Скасувати повністю арешт 1/2 частини майна, що є власністю та зареєстроване за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2013 року у справі №752/11688/13-к, провадження у справі №1-кс/752/3127/13, а саме:

- квартири АДРЕСА_1 (номер запису обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 1761570 від 22.07.2013 року);

- житловий будинок, загальною площею 1356,5 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 1762405 від 22.07.2013 року);

- гараж, гаражний бокс, загальною площею 18,00 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_9 , адреса ГК: АДРЕСА_5 (номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2424921 від 09.09.2013 року);

- гараж, гаражний бокс, загальною площею 34,10 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 , адреса ГК: АДРЕСА_5 (номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2424942 від 09.09.2013 року);

- машиномісце № НОМЕР_1 у двухяросному напівпвдземному гаражі паркінгу, загальною площею 21,90 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_6 ;

- блок №6 у будівлі рекреаційного призначення літ «А» на території житлово рекреаційного кооперативу малоповерхової забудови «Лазурний», загальною площею 273,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_7 (номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 1761971 від 22.07.2013 року);

- блок №6 у будівлі рекреаційного призначення літ «А» на території житлово рекреаційного кооперативу малоповерхової забудови «Лазурний», загальною площею 71,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_7 (номер запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2424892 від 09.09.2013 року);

- садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_8 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1