Справа № 206/3635/18
Провадження № 1-кп/206/301/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2018 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровськау складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000621 від 08.06.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ганнівка, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянин України, маючий повну загальну середню освіту, не працюючий, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який на теперішній час перебуває в умовах ІВЦ №133, раніше судимого:
- 17.02.2006 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 5 років;
- 04.02.2011 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до арешту строком на 4 місяці;
- 02.07.2013 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна;
- 15.10.2013 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України, до позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2017 року не відбутий строк покарання замінено обмеженням волі згідно ст. 82 КК України,-
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.

З урахуванням вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2013, ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України, до остаточного покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2017, ОСОБА_3 невідбуту частину покарання замінено покаранням у виді обмеження волі.

03.05.2017, ОСОБА_3 , на підставі вищевказаної ухвали суду прибув до Державної установи «Ігренський виправний центр (№ 133)», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 5, для відбування покарання у виді обмеження волі, де цього дня під розписку ознайомлений з межами адміністративної території вказаної установи, порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі, обов`язками встановленими Правилами внутрішнього розпорядку установи, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України, у разі ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі.

Так, 07.06.2018, приблизно о 11:30 годин ОСОБА_3 , будучи особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, перебував на території ДУ «Ігренський виправний центр (№ 133)», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 5, де в нього виник злочинний умисел направлений на самовільне залишення місць обмеження волі. Після чого, у той же час, останній, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, в порушення вимог п. 3 розділу 3, п.1 розділу 29 «Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань» затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014, а саме заборону самовільно залишати установу виконання покарань, зі змістом яких він ознайомлений особисто, з метою ухилення від призначеного судом покарання у виді обмеження волі, безпідставно, переліз через паркан на третій ділянці забороненої зони та покинув територію ДУ «Ігренський виправний центр (№ 133)», чим вчинив самовільне (тобто без дозволу адміністрації) залишення межі установи виконання покарань та зник у невідомому напрямку.

07.06.2018, приблизно о 12.00 годин, працівником ДУ «Ігренський виправний центр (№ 133)», під час перевірки наявності засудженого ОСОБА_3 , виявлено його відсутність.

10.06.2018, приблизно о 20.30 годин співробітниками ДУ «Ігренський виправний центр (№ 133)», в м. Мішурин Ріг, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, по вул. Жовтневій, 4, на туристичній базі «Дніпровські світанки», виявлений та затриманий ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи попередженим під розписку про кримінальну відповідальність за порушення меж виправного центру та порушуючи вимоги п. 3 розділу 3, п.1 розділу 29 «Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань» затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014, без належного дозволу адміністрації, самовільно залишив межі установи виконання покарань, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 5, тобто місця обмеження волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину свою визнав повністю та підтвердив усі фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та показав, що він відбуває покарання у виді обмеження волі на території ДУ «Ігренський виправний центр (№ 133)», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 5, де 07.06.2018 приблизно о 11 годині 30 хвилин він переліз через паркан та покинув територію ДУ «Ігренський виправний центр (№ 133)». Після чого, поїхав до м. Мішурин Ріг, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, до туристичної базі «Дніпровські світанки». Про заборону самовільно залишати установу виконання покарань, був ознайомлений під розпис.

Окрім, того обвинувачений ОСОБА_3 , підтвердив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи, у вчиненому щиро кається.

В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні логічні і послідовні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.

Обвинувачений визнав свою провину та щиро розкаявся.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.

Суд, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 , доведеною і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 390 КК України, тобто у самовільному залишенні місця обмеження волі, вчинені особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»(з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, вказана довідка додана до матеріалів справи. На обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога, не перебуває (т.1 а.п.46-49), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_3 , є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_3 , є рецидив злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 390 КК України із застосуванням вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, обраного йому за даним вироком суду, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2013 року.

У строк відбування покарання суд на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховує час попереднього ув`язнення обвинуваченого з дня обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, 20.06.2018 р., по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. 50, 65, 66, 67 КК України, ст. 342-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.390 КК України, та призначити йому покарання у виді 2(двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2013, визначивши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточну міру покарання за сукупністю вироків у вигляді 2 (двох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 20.06.2018 року тобто, з моменту обрання запобіжного західу тримання під вартою, зарахувавши попереднє ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін до набрання законної сили вироку суду.
Речові докази: наволочка, опечатана до спец. пакету № 4464790, який відповідно до зберігальної розписки (т.2 .а.п.17), передана ОСОБА_5 повернути власнику за належністю Державна Установа «ІВЦ (№133)».
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1