Справа№751/2641/16-к
Провадження №1-кп/751/72/18
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2018 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009446 від 28.11.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернігова, із повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, учасника бойових дій, інваліда Ш групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 21.03.2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст.296 КК України у виді штрафу у розмірі 8 500 грн; штраф оплачений 13.06.2018 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_4

потерпілого,

цивільного позивача ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого, цивільного

відповідача ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

В с т а н о в и в:

Відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента «Про часткову мобілізацію» солдата ОСОБА_3 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №47 від 08 березня 2015 року призначено на посаду гранатометника аеромобільного-десантного взводу 5 аеромобільно-десантної роти 4 аеромобільного батальйону та зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення.

28.11.2015 року близько 21 год 30 хв, ОСОБА_3 , знаходячись на перехресті вул. Войкова (нині Чорновола) та проспекту Миру в м. Чернігові, в ході конфлікту, що виник у нього з випадковим перехожим ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому один удар ножем в ділянку грудної клітки зліва, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, ускладненого гемотораксом, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 1184 від 17.12.2015 року відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, не визнав і показав, що коли він знаходився у Житомирській військовій частині його примусовим приводом за ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова доставлено до м. Чернігова по справі за хуліганські дії. Щодо нього оперативними співробітниками вчинявся фізичний та психологічний тиск, але він зі скаргами на дії працівників не звертався. Його вимусили написати явку з повинною, на що він погодився. При цьому провели огляд особистих речей, було вилучено особисту сім-карту. Будь яких заборонених предметів у його речах не було. 25.11.2015 року після участі в АТО його направили на реабілітацію. 28.11.2015 року він прийшов у квартиру по АДРЕСА_2 , де знаходилась мати, щоб забрати ключі від квартири. Оскільки він приймав антидепресанти, призначені лікарем, то він не вживав пиво та алкогольні напої. Деякий час поспілкувався з друзями. Потім вийшов з ОСОБА_8 в коридор де між ними виник словесний конфлікт в результаті якого вони трохи поштовхалися. Ніяких претензій до нього ОСОБА_8 не має, особисто він тілесних ушкоджень не отримав. Через деякий час вони з матір`ю вийшли на вулицю. Так як він був знервований, то випадково зачепився словами з чоловіком, який був у стані алкогольного сп`яніння та рухався напроти в сторону вул. Войкова. Фізичну силу до нього не застосовував, мати зауважень не робила. З потерпілим не знайомий і ніколи його не бачив. Біля будинку №52 по пр ту Миру, біля відділення «Нова пошта» вони сіли в приватне таксі та поїхали додому. Слідчі дії з ним ніякі не проводились, допит з ним не здійснювався. Зазначив, що притягувався за ч.1 ст. 296 КК України, але штраф сплатив. Цивільний позов не визнав.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується іншими доказами дослідженими в провадженні.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 28.11.2015 року близько 21.30 год повертався додому з роботи. На перехресті вулиці Войкова та проспекту Миру в м. Чернігові побачив чоловіка та жінку, які сварились та йшли йому назустріч. Коли вони зрівнялись він подивився на чоловіка, який в агресивній формі, запитав у нього чому він дивиться та висловився в його бік нецензурною лайкою. Потім обвинувачений почав замахуватися на нього руками, від яких він закривався руками та наніс ОСОБА_3 удар в обличчя правою рукою. Хотів ще нанести йому удар, але рука опустилася, не зрозумів, що відбулося. Після чого обвинувачений наніс йому удар ногою, після чого він впав на асфальт на правий бік, і в цей час чоловік наніс ще один удар ногою в спину. В цей час він почув голос жінки, яка сказала: «Ты здравый, на людей с ножом бросаться?». Піднявшись, побачив у ОСОБА_3 ніж у правій руці, та пішов у напрямку вул. Войкова. Коли відійшов від місця події побачив, що права рука була в крові, було важко дихати, а також одяг в області грудної клітини був в крові. У подальшому зателефонував дружині, звернувся за медичною допомогою та був госпіталізований. Цивільний позов підтримує повністю. Вказав, що обвинувачений вибачення не просив, добровільно не відшкодував завдану шкоду.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 28.11.2015 року увечері вони з друзями ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 зібрались в кафе. Після того пішли до ОСОБА_11 додому, яка проживає по АДРЕСА_3 . Вони там відпочивали, пили пиво. В цей період її сина направили на реабілітацію на 10 днів, але ввечері близько 19-00 год він зателефонував та сказав, що прийде за ключами та вип`є каву. Спиртні напої він не вживав, вони дивились фотографії, розмовляли. Коли ОСОБА_8 та її син вийшли смалити, то вона побачила, як ОСОБА_12 ударив ОСОБА_13 . Що сталося між ними вона не знає. Син був знервований, збуджений, забіг у кімнату, схопив речі та побіг на вулицю і вона побігла за ним. Коли вона вийшла на вулицю, то ОСОБА_12 вже був на відстані близько 100 м і дуже кричав на якогось хлопця, який проходив поруч. Вона його наздогнала та не знала, як заспокоїти сина, а тому повисла на його шиї. Хлопець відходив від них і вона попросила у нього вибачення та сказала, що її син тільки - но прийшов із АТО. Бійку вона не бачила, але бачила, як син замахувався на чоловіка. Цей конфлікт тривав недовго 1-2 хвилини. Із балкона дану ситуацію бачили ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Неподалік стояло таксі, на якому вони поїхали додому. На наступний день не бачила слідів крові на одязі сина. Він був одягнений в темну куртку та чорний светр, джинси. Зазначила, що після АТО син став дуже імпульсивний. Під час досудового слідства були вилучені із квартири всі ножі, які потім повернули. На даний час потерпілого не впізнає, тому що той чоловік був менший на зріст від її сина.

Свідок ОСОБА_14 , допитаний в режимі відеоконференції, в судовому засіданні показав, що в січні 2016 року залучався до проведення слідчих дій у м. Чернігові. Крім нього залучали ще чоловіка, але він його не знає. Пам`ятає, що при ньому оглядались якісь речі. У відділі поліції був більше години, проводився огляд, складалися процесуальні документи. Зміст протоколу відповідає дійсності. Особу обвинуваченого пригадує, саме з ним проводились слідчі дії в січні 2016 року. Фізична сила та примус до обвинуваченого не застосовувалися. Коли його залучали до участі у проведенні слідчої дії, в цей час щодо нього йшло досудове слідство. Понятим він став випадково, коли направлявся до супермаркету. Його зупинили працівники поліції та попросили бути понятим у проведенні слідчої дії.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду показав, що знає обвинуваченого та його матір. Розповів, що восени 2015 року ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та він відпочивали в барі «Будьмо!». Після цього пішли додому до ОСОБА_15 , де пили пиво, грали в карти. Через деякий час до них прийшов і ОСОБА_3 , щоб забрати у матері ключі від квартири. ОСОБА_16 не був п`яним, був у нормальному психо - емоціональному стані, посиділи не довго, дивилися фото, а після цього вони із ОСОБА_17 пішли. З обвинуваченим знайомий близько 3 років. В цей вечір у нього виник з ним конфлікт. Щодо обставин самої події ОСОБА_16 йому нічого не повідомляв.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що до неї у квартиру приходив ОСОБА_18 . Він спиртні напої не вживав, поводив себе спокійно, ніяких предметів при ньому не було. Палити виходили із квартири. Ніяких конфліктів не було. У помешканні обвинувачений пробув недовго. Пішов із квартири з матір`ю. Коли ОСОБА_16 пішов всі інші залишилися вдома. Обвинуваченого знає давно, підтримує з ним дружні стосунки. Потерпілого не знає. Ні ОСОБА_17 , ні ОСОБА_16 їй не повідомляли про те, що сталося потім. В кафе вони були ввечері, пили пиво, а потім пішли до неї додому. Конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 вона не бачила, при ній нічого не відбувалось. ОСОБА_16 повідомив їй, що її викликають до суду надати покази.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №47 від 08 березня 2015 року солдата ОСОБА_3 з 08.03.2015 року зараховано до списків особливого складу частини і призначено на посаду гранатометника аеромобільного-десантного взводу 5 аеромобільно-десантної роти 4 аеромобільного батальйону та зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення (т.2 а.п.113).

Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 1184 від 17.12.2015 року у ОСОБА_5 маються тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки ліворуч, ускладненого гемотораксом, різаних ран правої кисті, котрі виникли від дії предмету, що має колюче - різальні властивості. Вищевказані тілесні ушкодження по давності утворення можуть відповідати даті 28.11.2015 року. Проникаюче поранення грудної клітини зліва, ускладнене гемотораксом відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Різані рани правої кисті відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Заподіяння власноручно тілесного ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини експерт вважає не можливим (т.2 а.с.10-11).

Згідно протоколу огляду місця події від 28.11.2015 року, була вилучена та оглянута куртка синього кольору з плямами РБК та порізом, яка належить ОСОБА_5 (т.2 а.п.29).

Згідно протоколу огляду місця події від 29.11.2015 року, була оглянута ділянка місцевості на перехресті вул. Войкова та пр ту Миру. Саме в тому місці де були нанесені ОСОБА_19 тілесні ушкодження під час її огляду виявлено плями РБК, металевий предмет зовні схожий на елемент від застібки та зроблені змиви указаної речовини на марлевий тампон, який долучено до протоколу (т.2 а.п.30).

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №16 від 19.01.2016 року кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах зі змиву (об№1), вилученого з місця події, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлено антиген Н. Таким чином, кров ймовірно відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В і походження її від потерпілого ОСОБА_5 не виключається (т.2 а.п.42-45).

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №17 від 20.01.2016 року кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А,анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на куртці (об№1-7), вилученій на огляді місця події, знайдено кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені ізогемаглютиніни анти-А, анти-В і походження її від потерпілого ОСОБА_5 не виключається; в об`єктах 4-5 виявлені антигени А і Н, а тому походження її від потерпілого ОСОБА_5 не виключається (т.2 а.п.35-38).

Відповідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19.01.2016 року та ілюстративних таблиць до нього за участю потерпілого ОСОБА_5 , останній показав на місце вчинення кримінального правопорушення 28.11.2015 року на перехресті вул. Войкова та пр ту Миру, за яких обставин та яким чином ОСОБА_3 наносив ОСОБА_5 удари ножем, показав як до незнайомого чоловіка підбігла жінка та почала перешкоджати йому продовжувати наносити удари (т.2 а.п.20-28).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.12.2015 року, ОСОБА_5 впізнав обвинуваченого, який наносив йому удари ножем 28.11.2015 року (т.2 а.п.12-15).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.12.2015 року, ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_9 , яка була разом з чоловіком, який 28.11.2015 року завдав йому ударів ножем (т.2 а.п.16-19)

Із плану-схеми від 11.03.2016 року вбачається, що сім картки з номерами НОМЕР_3 (абонент ОСОБА_9 ), НОМЕР_4 (абонент ОСОБА_3 ), НОМЕР_5 (абонент ОСОБА_5 ) в час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 28.11.2015 року о 21-30 год знаходились в одному місці - в районі проспекту Миру та вул. Войкова (зафіксоване місце пр т Миру, 49-А) (т.2 а.п. 78-87).

Згідно протоколу огляду місця події від 14.01.2016 року, який був проведений за адресою м. Чернігів, в приміщенні ЧВНП в кабінеті №309, в присутності понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_14 , було поверхнево оглянуто речі ОСОБА_3 , які знаходились у камуфляжному рюкзаку, а саме: металевий складний ніж та сім-картка оператора «Лайф», яка була у подальшому вилучена. Також, в ході огляду ОСОБА_3 повідомив, що 28.11.2015 року на перехресті вул. Войкова та пр-т Миру в ході суперечки наніс два удари ножем випадковому перехожому. (т.2 а.п.57-58).

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №37 від 17.02.2016 року кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_3 відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на куртці (об№1-7), вилученій при огляді місця події, знайдена кров людини, в якій при серологічному дослідженні виявлений в об`єкті 7 ізогемаглютиніни анти-А і анти-В. Таким чином кров в цих слідах відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В і походження її від потерпілого ОСОБА_5 не виключається. В об`єктах №4,5 виявлені антигени А і Н. Таким чином, антиген А міг походити від особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, яким міг бути підозрюваний ОСОБА_3 при наявності у нього джерела зовнішньої кровотечі. Антиген Н міг походити від особи з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. і походження її від потерпілого ОСОБА_5 не виключається (т.2 а.п.50-55).

Згідно висновку комплексної судової психолого - психіатричної експертизи №81/107 від 09.02.2016 року у ОСОБА_3 має місце розлад адаптації (F43.2 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), але він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, тому примусові заходи медичного характеру йому не показані (т.2 а.п.89-95).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №82 від 02.02.2016 року у ОСОБА_3 не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та психоактивних речовин з синдромом залежності, тому відповідне лікування йому не показано (т.2 а.п.97-100).

Суд визнає здобуті по даній справі докази допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого під час судового розгляду про те, що він не спричиняв будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 та розцінює такі його показання як намагання уникнути відповідальності за вчинення злочину.

Доводи обвинуваченого щодо вчинення на нього тиску з боку працівників поліції під час огляду місця події 14.01.2016 року спростовуються показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 та заявою ОСОБА_3 , відповідно до якої останній добровільно надав дозвіл на проведення огляду його особистих речей та зазначив, що фізичний та психологічний тиск зі сторони поліції до нього не застосовувались (т.2 а.п.56).

Допитані в судовому засіданні зі сторони захисту свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не підтвердили доводів обвинуваченого щодо непричетності останнього до спричинення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 . Зазначені свідки не були безпосередніми очевидцями події між обвинуваченим та потерпілим, а лише вказали, що обвинувачений з ними не вживав спиртних напоїв.

Показання потерпілого повністю узгоджуються з іншими доказами, зазначеними та проаналізованими вище, що дає підстави вважати ці показання достовірними і такими, що можуть бути покладеними в основу вироку

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною повністю винуватість ОСОБА_3 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя ОСОБА_5 в момент заподіяння, а його дії кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України.

Призначаючи покарання суд, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Суд виключає зазначену в обвинувальному акті таку обтяжуючу обставину покарання обвинуваченого, як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вона не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.

Отже, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 одружений, його дружина є інвалідом Ш групи з дитинства, обвинувачений не працює, учасник бойових дій, інвалід Ш групи загального захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, з 09.11.2010 року до 20.03.2012 року перебував на обліку в Чернігівському обласному наркодиспансері, під наглядом психіатра не перебуває, за останнім місцем проходження служби характеризувався негативно, раніше судимий. Крім того, судом враховується матеріальне становище, вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, позицію потерпілого щодо міри покарання, а також те, що обвинувачений вчинив злочин, посягнувши на найцінніше людське життя, що має підвищений рівень суспільної небезпечності, не вчиняв жодних дій для відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч.1 ст.121 КК України, у що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.121 КК України, суд не вбачає, за відсутності декількох обставин, що пом`якшують покарання.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.01.2016 року обрано відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з використанням електронного засобу контрою. Строк закінчення дії ухвали 17.03.2016 року (т.3 а.п.69-71). Підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу суд не знаходить.

По справі заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 про відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди на суму 1 511 грн 97 коп та моральної шкоди на суму 100 000 грн. (т.1 а.п.49-58).

Матеріальна шкода, яка складається з витрат на лікування на суму 1 356,97 грн підлягає стягненню з обвинуваченого на підставі ст.1166 ЦК України, оскільки вказаний розмір шкоди підтверджується чеками на придбання лікарських засобів та препаратів (т.3 а.п.75-76), випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_5 (т.1 а.п.55), в якій зазначено призначення лікарських засобів та препаратів, необхідних для лікування.

Однак не підлягають задоволенню витрати на суму 200 грн (т.3 а.п.74), оскільки вказані витрати є благодійними внесками на потреби ЧМЛ № 3.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї або близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи.

В ході судового засідання безспірно встановлено, що потерпілому ОСОБА_5 вчиненим злочином заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях від фізичного болю, фізичних та нервових потрясіннях, неможливості вести звичайний спосіб життя, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого злочину, тяжкість заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий, тривалість перебування його на лікуванні, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та визначення розміру моральної шкоди в сумі 50 000 грн.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

Засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання в порядку виконання вироку.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1 356 (одну тисячу триста п`ятдесят шість) грн 97 коп матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази, а саме:

- зразки крові ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , залишки речовини бурого кольору на марлевому тампоні та металевий предмет зовні схожий на застібку, які зберігаються у кімнаті речових доказів ЧВП ГУ НП в Чернігівській області знищити;

- куртку синього кольору зі слідами речовини бурого кольору та порізом, які зберігаються у кімнаті речових доказів Чернігівського відділу поліції повернути потерпілому;

- сім-картку мобільного оператора ТОВ «Lifecell» номером НОМЕР_6 повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1