У Х В А Л А

02 листопада 2018 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, громадянина України, з загально середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
в с т а н о в и в:
02.11.2018 до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, у зв`язку з наявністю ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у справі, вчиняти інші злочини.

ОСОБА_6 підозрюється слідчим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, а саме, в тому, що 26 липня 2017 року близько 18 год. 30 хв. знаходячись поруч з овочевим складом по бульв. Олександрійському 139 в м. Біла Церква на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді тілесних ушкоджень умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 два удари правою рукою в ліву частину обличчя, від яких останній почав підніматися зі стільця на якому сидів, та в цей момент ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії наніс один удар правою ногою в область лівого коліна потерпілого ОСОБА_8 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої великої гомілкової кістки, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, рану на нижній губі, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та саден на лівій голінці, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

04 травня 2018 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

З серпня 2017 року ОСОБА_6 із місця свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , зник, місце перебування його не встановлене.

10 травня 2018 року у порядку ст. 281 КПК України винесено постанову про розшук підозрюваного ОСОБА_6

10 травня 2018 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003952 від 27.07.2017 було зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме.

28.09.2018 року ухвало. слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду №357/11337/18 1-кс/357/4305/18 було задоволено клопотання слідчого про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

02 листопада 2018 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003952 від 27.07.2017 було відновлено, оскільки було встановлено місцезнаходження ОСОБА_6 .

Прокурор клопотання слідчого в частині застосування виду та строку запобіжного заходу підтримала, а в частині заявлених ризиків підтримала частково, зазначивши, що мають місце ризики передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 проти застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив. Стверджує, що від органів досудового розслідування не переховувався, оскільки йому не було відомо , що стосовно нього здійснюється кримінальне переслідування, ні наміру переховуватись від слідства та суду він не мав та не має, здійснювати незаконний вплив на потерпілого чи свідків також не має, так як свою вину у вчиненні злочину визнає, з потерпілим він примирився ще відразу після вчинення злочину, ні вчиняти інші злочини не має.

Допитаний з приводу вчинення злочину у якому його підозрюють ОСОБА_6 дав показання, що повністю визнає обставини вчинення злочину, які викладені у клопотанні та повідомленні про підозру, стверджує, що наніс тілесні ушкодження потерпілому у зв`язку з тим, що той образив матір підозрюваного, однак після події він примирився з потерпілим та останній повідомив, що ніяких претензій до підозрюваного не має. Після спричинення тілесних ушкоджень, у підозрюваного дільничний брав пояснення і в подальшому його кілька місяців нікуди не викликали і він вирішив, що оскільки потерпілий не має до нього ніяких претензій, то питання було вирішене. В подальшому він поїхав у Російську Федерацію, де працює офіційно працює помічником директора ТОВ «Сіріус». Він повернувся в Україну, оскільки йому необхідно було зробити біометричний паспорт та приблизно 15.09.2018 року отримав його, він Стверджує, що його поведінка та спосіб життя в Україні свідчать, що він не намагався приховати своє місце перебування так як офіційно звертався до відповідних органів для виготовлення паспорту, особисто керував автомобілем та коли був зупинений поліцейським пред`явив своє посвідчення водія, хоча в автомобілі з ним було ще двоє осіб, які також мали посвідчення водія і знаючи, що його розшукують підозрюваний не сідав би за кермо автомобіля.

Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечує, посилаючись на те, що у клопотанні прокурором не доведено існування жодного із заявлених ризиків а обставини, викладені у клопотанні не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, виходячи з наступного.

Слідчим у клопотанні викладені та прокурором в суді доведені обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України з посиланням на докази, що підтверджують ці обставини, які узгоджуються з показаннями самого підозрюваного безпосередньо дослідженими слідчим суддею.

Водночас слідчий суддя звертає увагу, що слідчий за погодженням з прокурором у клопотанні висловили твердження що «вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами», що застосування запобіжного заходу обумовлене тим, що ОСОБА_6 «вчинив» злочин, таким чином, допустивши грубе порушення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка може бути встановлена лише обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Встановлюючи, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказують слідчий та прокурор, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до клопотання в межах підтримання прокурором, підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий посилається на ту обставину, що підозрюваний ОСОБА_6 офіційно ніде не працевлаштований, у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки на території міста Біла Церква, підозрюється у вчиненні середньої тяжкості злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років. Після вчинення злочину з місця події зник. З 10 травня 2018 року ОСОБА_6 перебував в розшуку, а саме за межами кордону України.

Всупереч вимогам п.5 ч. 1 ст. 184 КПК України слідчим у клопотанні не наведено жодного посилання на матеріали, що підтверджують обставини, якими слідчий обґрунтовує заявлені ризики.

Як встановлено під час судового розгляду зі слід слідчого та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 з часу вчинення злочину (26.07.2017 року) та внесення 27.07.2017 року відомостей до ЄРДР проживав у місті Білій Церкві, Київської області. Незважаючи на те, що було розпочато кримінальне провадження з ОСОБА_6 до моменту оголошення його в розшук не було проведено жодної слідчої дії у спосіб та у порядку передбаченому КПК України, а лише один раз 10.08.2017 року його опитав дільничний офіцер поліції та склав письмові пояснення.

Крім того у підозрюваного в м. Білій Церкві проживає мати ОСОБА_9 , з якою підозрюваний має нормальні сімейні стосунки, що не заперечують прокурор та слідчий, виходячи зі змісту протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , яка допитувалася 30.01.2018 року слідчим з метою встановлення місцеперебування підозрюваного.

Слідчий суддя також звертає увагу на обставини затримання підозрюваного, відповідно до пояснення якого, він був затриманий у Вінницькій області під час керування автомобілем, який зупинили поліцейські, оскільки у нього не горіла одна з ламп габаритних вогнів. Він надав своє посвідчення водія і під час перевірки його особи з`ясувалося, що він перебуває у розшуку.

Слідчим та прокурором наведені підозрюваним обставини не заперечувались та не спростовувались.

Таким чином встановлені в судовому засіданні обставини вказують, що до моменту виїзду підозрюваного з України досудове розслідування здійснювалось не у порядку та у спосіб, передбачений КПК України, у ОСОБА_6 не було підстав вважати, що він у якійсь мірі обмежений у правах та має передбачені законом обов`язки у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено що ОСОБА_6 вчиняв дії які свідчать, що він переховувався від органів досудового розслідування, та не виникає переконання поза межами розумних сумнівів, що підозрюваний має намір уникнути кримінальної відповідальності.

Водночас останній має міцні соціальні зв`язки: постійне зареєстроване місце проживання, у місті Білій Церкві Київської області проживає його мати, зі слів має постійне офіційне місце роботи в Російській Федерації, що органом розслідування не спростовано.

Обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий посилається на ту обставину, що «оскільки ОСОБА_6 можуть бути відомі відомості про місцезнаходження потерпілого та свідків, а тому з метою зміни останніми показів чи відмови від надання показів задля уникнення кримінального покарання може вчиняти неправомірні дії щодо вказаних учасників процесу».

Всупереч вимогам п.5 ч. 1 ст. 184 КПК України слідчим у клопотанні не наведено жодного посилання на матеріали, що підтверджують вищевказані твердження.

Вирішуючи питання наявності заявленого ризику, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що слідчим навіть не зазначено яких конкретно свідків може незаконно впливати підозрюваний. Прокурором в судовому засіданні зазначено, що вказаними свідками є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , однак чому саме на цих свідків може незаконно впливати підозрюваний не обґрунтовано.

Крім того, сама обставина що ОСОБА_6 лише «можуть бути відомі» відомості про місцезнаходження потерпілого та свідків» є лише припущенням слідчого та прокурора.

Підозрюваний пояснив, що свідок з прізвищем ОСОБА_11 йому відомий, а з прізвищем ОСОБА_10 ні. Однак, будь - який намір незаконно впливати на них категорично заперечив так як конфлікт між ним та потерпілим вичерпано.

Будь-яких інших обставин, на підставі яких слідчий прокурор дійшли висновку про наявність вищевказаних ризиків, у клопотанні не наведено.

Сама по собі тяжкість вчиненого злочину за відсутності інших обставин, які вказують на наявність ризиків, не може бути підставою для застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою до особи.

Таким чином, оскільки прокурором не доведено, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачений ст. 177 КПК України, а отже не доведено і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права на свободу та особисту недоторканість і, зокрема, право на свободу пересування, що передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки інші питання, крім тих, які зазначені у клопотанні, перед слідчим суддею не ставились, слідчий суддя дотримуючись вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, за якою у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, забезпечуючи принцип змагальності та здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, приходить до висновку, що клопотання слідчого в частині застування запобіжних заходів є не обґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Виходячи з того, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості здоров`я особи слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування обумовлюють зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 131, 132, 176 178, 181, 184, 194 КПК України,-

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0003952, відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_6 , прибувати за кожною вимогою до слідчого прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду області протягом п`яти днів з дня її винесення.

Повний тест ухвали виготовлено та проголошено 05.11.2018 року о 08 год.55 хв.

Слідчий суддяОСОБА_1