Справа № 526/1356/18
Провадження № 1-кп/526/174/2018

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі :

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Гадячі кримінальне провадження на підставі угоди зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000488 від 15.06.2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища

Білоріченський Лутугінського району Луганської області,

проживаючого

АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не

працюючого, одруженого, раніше судимого Гадяцьким

районним судом 17.04.2018 року за ч.1 ст.185, ч.3 ст.357,

ч.1 ст.70 КК України до штрафу в розмірі 60

неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1020

грн., ухвалою Гадяцького районного суду від 19.06.2018

року штраф за даним вироком замінено на 60 годин

громадських робіт ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, -

в с т а н о в и в :

У кінці квітня 2018 року , більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_4 на території господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно посіяв насіння коноплі.

24.06.2018 року під час проведення санкціонованого обшуку в господарстві по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено 567 рослини зеленого кольору, які згідно висновку судово-хімічної експертизи № 1399 від 11 липня 2018 року мають морфологічні ознаки характерні для рослини коноплі, містять тетрагідроканнабінол і є рослинами роду коноплі.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у незаконному посіві конопель у кількості 567 рослин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 310 КК України.

25 липня 2018 року між прокурором Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 468, 469,472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 310 КК України та погодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування реальної міри покарання, встановивши іспитовий строк та відповідні обов`язки.
В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 25 липня 2018 року, між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України.

Сторони узгодили покарання за ч.2 ст.310 КК України, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, відсутність обставин, що обтяжують покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Але враховуючи, що на думку сторін можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання, сторони узгодили звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з установленням іспитового строку.

Наслідки укладання та затвердження даної угоди згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання він може виконати реально, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України визнав повністю.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості укладену між обвинуваченим та прокурором вважаючи, що умови угоди не суперечать вимогам кримінально-процесуального закону.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано суспільним інтересам. Потерпілого у даному кримінальному провадженні немає.
Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє те, що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, а також має права визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права передбачені ч. 4 ст. 474 цього Кодексу.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого , який пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи на суму 858 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд ,-

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості від 25 липня 2018 року по кримінальному провадженню №0000488 від 15.06.2018 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

На підставі п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи .

Стягти з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн..

Речові докази: 567 рослин коноплі, що знаходяться на зберіганні в Гадяцькому ВП ГУНП в Полтавській області (кв.№00076) - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання- після прийняття рішення апеляційним судом.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1