ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 р.
м. Київ

Справа № 264/5125/16-к

Провадження № 51-1217 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 червня 2017 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки,
- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Згідно зі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим за те, що він 13 травня 2016 року, в період часу з 18.00 до 20.00 години, знаходячись у себе вдома в квартири АДРЕСА_2 , надав своїм знайомим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приміщення своєї квартири для незаконного виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого та особисто взяв у цьому участь.
Крім того, 13 травня 2016 року, приблизно о 19.30 годині, ОСОБА_7 , діючи умисно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 317 КК України, знаходячись за вищезазначеною адресою, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 5,325 г., який незаконно виготовив та зберігав у себе в квартирі без мети збуту.
13 травня 2016 року, у період часу з 20.00 до 22.30 години, під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 працівниками поліції було виявлено та вилучено: пляшку ПЕТ з рідиною, нижній шар якої містить особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи, масою 7,896 г., медичний шприц, ємністю 2 мл., миску та ватку із залишками особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого та медичний шприц, ємністю 10 мл., із вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, масою 5,325 г., який ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із судовими рішеннями щодо ОСОБА_7 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з порушенням вимог статей 370, 419 КПК України, оскільки в судовому рішенні на надано оцінки доводам її апеляційної скарги та не наведено мотивів необґрунтованості її скарги. Посилається на те, що з боку працівників поліції було вчинено провокацію, відомості до ЄРДР були внесені незаконно та безпідставно з грубим порушенням чинного законодавства, проведення обшуку відбулося лише через два місяці з часу внесення відомостей про злочин до ЄРДР, а тому вважає, що докази, надані стороною обвинувачення, є недопустимими. Стверджує про те, що вирок суду був проголошений у відсутність ОСОБА_7 , копію якого останньому не було вручено. Крім того, захисник зазначає про те, що ОСОБА_7 був затриманий у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується відповідною медичною довідкою, тому не міг усвідомлювати того, що відбувалось у його квартирі.
На касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 прокурором, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, подано письмове заперечення.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор проти касаційної скарги захисника заперечив та просив залишити ухвалені щодо ОСОБА_7 судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Положеннями ст. 94 КПК України встановлено, що суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даними нормами кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Той факт, що ОСОБА_7 надав приміщення своєї квартири з метою незаконного виготовлення та вживання наркотичного засобу, а також, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 317 КК України, незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб, без мети збуту, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також даними, які містяться у протоколі обшуку, висновках експерта.
Суд уважає, що висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Покарання засудженому ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог статей 65-67, 70, 71 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про його особу та усіх обставин справи, воно є необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою захисника, яка аналогічна доводам її касаційної скарги, з дотриманням вимог статей 404, 405, 407, 412-414, КПК України ретельно перевірив зазначені в ній доводи, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими, з чим погоджується й Суд.
Крім того, як убачається з матеріалів провадження, суд апеляційної інстанції погодився з доводами захисника щодо недопустимості доказу винуватості ОСОБА_7 у кримінальному провадженні показань свідка ОСОБА_8 , допит якого було проведено з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3