Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/149/2018 Справа №641/5008/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілої - ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
секретаря ОСОБА_11 ,
при розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 30003695 від 18.09.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204, ч. 3 ст. 357, ч.ч. 1 ст.358 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204, ч. 1 ст. 199 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.
На розв`язання судом поставлене питання в порядку вимог ст. 331 КПК України щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Прокурор, вказав, що ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні, декількох злочинів, в тому числі, злочину, який відноситься до категорії тяжких, офіційно не працевлаштовані, здійснювали нелегальну діяльність з продажу та виготовлення алкогольних напоїв, що дає підстави вважати, що вони можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Таким чином, ризики, встановлені положеннями ст.177 КПК України, при застосуванні до обвинувачених запобіжного заходу на цей час не змінились.

Потерпіла ОСОБА_3 , представник потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підтримали думку прокурора.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та їх захисники заперечували проти продовження їм строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважали, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не підтверджені.
Захисник ОСОБА_6 вважала можливим застосувати до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 запобіжний захід виді застави.
Крім того, обвинуваченим ОСОБА_10 заявлено клопотання про заміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід. При цьому обвинувачений ОСОБА_10 посилався на практику Європейського Суду з прав людини та вважав можливим застосувати запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, зазначив щодо стійких соціальних зв`язків, позитивну характеристику.

Прокурор заперечував проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, з підстав наведених в думці щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу. З приводу визнання розміру застави обвинуваченому ОСОБА_10 заперечував, посилався на те, що інкриміновані злочини потягли за собою смерть людей.

Обвинувачені та їх захисники підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 щодо зміни останнім запобіжного заходу на більш м`який.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ухвалами Київського районного суду м. Харкова неодноразово продовжувався застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в подальшому цей строк було продовжено ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкриміновані ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 кримінальних правопорушень (злочинів), свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З огляду на викладене з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених в ході судового слідства, а також виконання процесуальних рішень у справі, суд вважає, доцільним продовжити строк тримання під вартою, оскільки на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи, що інкриміновані кримінальні правопорушення (злочини) відносяться до категорії, в тому числі до категорії тяжких злочинів, тому, суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченим ОСОБА_12 ОСОБА_9 , ОСОБА_8 строку тримання під вартою на 60 днів.
Крім того, при вирішенні клопотання ОСОБА_12 щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 201 КПК України, Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Таким чином, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_12 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, які можуть бути застосовані, в тому, числі, при наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому не спростовуючи обставин, які дають підстави вважати щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо визначення розміру застави, суд виходить з положень ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до якої, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_8 інкриміновано вчинення злочинних дій, в тому числі, що призвели до загибелі людей, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для визначення розміру застави.

Таким чином, суд дійшов висновку, щодо відмови в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_12 щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Керуючись ст.ст. 177, 183,199, 201, 331, 336, 376, 392 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).
Строк дії ухвали до 09 грудня 2018 року.
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали направити для виконання.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя- ОСОБА_1