Постанова

Іменем України
29 травня2018 року

м. Київ
справа № 644/9629/16-к
провадження № 51-3427км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, котра брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003322, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сумгаїта (Азербайджан) та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за частиною 2 статті 187 КК на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.
Строк відбування покарання визначено обчислювати з 19 жовтня 2016 року (з моменту затримання) та зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 жовтня 2016 року по 28 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 6212 грн, на користь держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 352 грн та судовий збір у розмірі 1102 грн.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 04 жовтня 2016 року близько 01:00, перебуваючи на стадіоні загальноосвітньої школи № 26 на вул.12-го Квітня, 28 4 м. Харкові, побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_7 та, діючи з умислом на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов до нього ззаду та ударив у спину, від чого останній впав, а ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір, з метою подолання волі потерпілого до опору завдав потерпілому ще трьох ударів кулаками рук у голову та під загрозою заздалегідь підготовленого предмета ножа відкрито заволодів його сумкою, в якій містилися належні потерпілому речі загальною вартістю 1215 грн та документи.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2017 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
На підставі частини 5 статті 72 КК у строк відбування покарання засудженого зараховано строк попереднього ув`язнення з 28 квітня по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції не зазначив підстав, на яких апеляцію прокурора визнав необґрунтованою, при цьому не надав оцінки даним, що характеризують особу засудженого, а саме тому, що він неодноразово був судимим, не врахував ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка не підтримала касаційну скаргу прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Мотиви Суду
Згідно зі статтею 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Як убачається з касаційної скарги прокурора, він не оспорює та не заперечує факту вчинення кримінального правопорушення, доведеності винуватості ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його дій за вказаним обвинуваченням.
Що стосується доводів прокурора про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до частини 1 статті 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З положень статті 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту статті 419 КПК у рішенні апеляційного суду, окрім іншого, повинно бути зазначено: коротко зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції; узагальнення доводів особи, яка її подала; виклад позиції інших учасників судового провадження; встановлені судом першої інстанції обставини; встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали і положень закону, якими він керувався.

В апеляційній скарзі прокурор порушив питання про призначення засудженому більш суворого покарання, зазначав, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_6 вчинив злочин повторно, при цьому неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та знову скоїв злочин. Просив суд апеляційної інстанції ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за частиною 2 статті 187 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Суд апеляційної інстанції не погодився з апеляцією прокурора, вказавши на правильність висновків суду першої інстанції при призначенні покарання, та додатково зауважив, що злочин учинений засудженим, є тяжким та таким, що пов`язаний з посяганням не тільки на власність, а й на життя та здоров`я потерпілого. При цьому при прийнятті рішення врахував дані про особу засудженого, зокрема, його судимості, те, що він є батьком неповнолітніх дітей, стан його здоров`я, і погодився із визначеним судом першої інстанції видом та розміром покарання.
Висновки суду апеляційної інстанції щодо обґрунтованості та законності вироку районного суду в частині призначеного покарання не викликають у колегії суддів жодних заперечень про їх вмотивованість, а призначене судом першої інстанції покарання узгоджується з вимогами статей 50, 65 КК і буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи прокурора про невмотивованість ухвали апеляційного суду не знайшли свого підтвердження під час перевірки матеріалів кримінального провадження, а призначене судом покарання є достатнім та співмірним заходом примусу з вчиненим злочином та даними про особу ОСОБА_6 , що забезпечить виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Беручи до уваги сукупність наведених обставин, колегія суддів не має сумнівів у тому, що ухвала апеляційного суду є вмотивованою, законною та відповідає вимогам статті 419 КПК, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Отже, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________ _______________________ ________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3