Справа № 750/2273/18 провадження № 11-кп/795/632/2018 Категорія - ч.1 ст.186 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0004438 від 28.05.2017, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 квітня 2018 року

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мена Чернігівської області,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі, прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просив скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 КК України та призначити покарання у виді 5 місяців арешту.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 квітня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за частиною 1 статті 186 КК України до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 496 гривень.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурора вказав, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказав, що обвинувачений не визнав своєї вини у ході досудового розслідування, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в силу статті 89 КК України не судимий, але на шлях виправлення не став. Судом не взято до уваги тяжкість кримінального правопорушення, яке є умисним корисливим середньої тяжкості, вчиненим відносно жінки.

Як встановив суд першої інстанції, 19.05.2017, близько 21 год. 13 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 24 по вулиці Г.Полуботка в місті Чернігові, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вихоплення з рук ОСОБА_8 , відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi. Note4», вартістю 3207 грн. 62 коп., з карткою мобільного оператора «Лайфселл», вартістю 40 грн., а всього відкрито заволодів майном, що належить потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 3247 грн. 62 коп., чим спричинив останній майнову шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку обвинуваченого, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідженими в порядку, передбаченому статтею 349 КПК України, доказами, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювались і докази щодо них, на підставі статті 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна, кваліфіковані місцевим судом за частиною 1 статті 186 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність майнових та моральних претензій збоку потерпілої до обвинуваченого, особу обвинуваченого, який в силу статті 89 КК України є не судимим, притягувався до адміністративної відповідальності, його сімейний, матеріальний стан та стан його здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт в межах санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 у судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 186 КК України, визнав повністю та у скоєному щиро розкаявся, а тому суд місцевий суд обґрунтовано врахував це, як обставину, що пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання як органом досудового розслідування (а.к.п. 2) так і судом не встановлено.

Статтею 368 КПК України передбачено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Вочевидь, що формулювання «приймає до відома» не свідчить про обов`язковість і беззаперечність висновку органу пробації.

З огляду на наведене, доводи прокурора щодо необґрунтованості призначення місцевим судом ОСОБА_6 покарання, є непереконливими.

Місцевим судом вмотивована можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 квітня 2018 року, залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4