АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/975/18 Справа № 173/194/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 27 січня 2018 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України
за участю учасників судового провадження:
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
прокурора: ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини у скоєнні злочину та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

В решті вирок прокурор не оскаржує.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор зазначає, що судом першої інстанції, в порушення вимог кримінального закону, на обвинуваченого не покладено обов`язок, передбачений п.2 ч.1 ст.76 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік.

На підставі п.1 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено зобов`язання періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Справа в суді першої інстанції розглядалась в порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 , 26 січня 2018 року, близько 17.00 години разом iз ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшли за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 та не маючи при coбi ключів, через вікно потрапили у будинок ОСОБА_10 . Перебуваючи у вказаному вище будинку, ОСОБА_10 відразу заснув, а ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення майна, яке знаходилось у будинку, де мешкає ОСОБА_11 , користуючись тим, що ОСОБА_12 спить та, таким чином, за його діями не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, викрав телевізор LED TV «LG» модель 32LH520U чорно-сріблястого кольору, діагональ 80 см (32 дюйма), серійний номер 701RAWY4Z433, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив, потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на суму 8100 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, думку обвинуваченого який не заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду в межах апеляційних скарг.
Згідно з частинами 1 і 2 ст. 409 КПК України, при вирішенні питання про наявність підстав для скасування або зміни судового рішення, суд апеляційної інстанції в даному провадженні має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.

Відповідно до змісту вказаної норми закону, підставами для скасування або зміни зазначеного вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини та кваліфікацію кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_14 за ч.1 ст. 185 КК України та вказане не оспорюється в апеляційній інстанції.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.
Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 75 КК України суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більш п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи,дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно до ч. 1 ст. 76 КК України в редакції Закону України №1492-VIII від 07.09.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» визначено обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення її від відбування покарання з випробуванням, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Тобто вказані обов`язки є обов`язковими для особи протягом іспитового строку.

Аналізуючи ч.2 ст. 76 КК України слід зазначити, що зазначена норма закону передбачає право суду покладання додаткових обов`язків на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Зменшення обсягу такого обов`язку судом і призначення лише одного обов`язку з передбачених у ч.1 ст.76 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд не у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Так, суд першої інстанції в порушення вимог кримінального закону поклав на обвинуваченого ОСОБА_15 обов`язок за п.1 ч.1 ст.76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та не зазначив п.2 ч.1 ст.76 КК України, що в свою чергу призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку необхідністю застосувати закон про більш тяжке правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подано прокурором, потерпілим чи його представником.

Колегія суддів вважає, що прокурор навів переконливі підстави щодо застосування вимог п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК, тому покарання відносно ОСОБА_15 слід визначити у відповідності до вказаної норми закону, тобто із застосуванням вимог п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК, з ухваленням нового вироку суду в частині призначення покарання.

Інших порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено, тому в решті вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року, відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України, скасувати в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_15 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, засудженим з моменту вручення вироку.

Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4