Справа № 496/2071/18
Провадження № 1-кп/496/233/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Біляївка в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В. Мочулка Теплицького району Вінницької області, раніше не суди мий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 в невстановлену дату та час, незаконно придбав у невстановленої особи саморобний револьвер, калібру 7,62x38мм., який з того часу зберігав у невстановленому слідством місці.

В подальшому в ОСОБА_4 у невстановлений слідством час виник умисел на збут наявної в нього вогнепальної зброї - саморобного револьвера, калібру 7,62x38мм.

31.01.2018 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , прибувши на зустріч з ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій отримавши від ОСОБА_6 , грошові кошти в розмірі 500 доларів США, передав останньому саморобний револьвер, калібру 7,62x38 мм.

Згідно висновку експерта Одеського НДЕКЦ МВС України № 116-Б від 12.02.2018 року проданий ОСОБА_4 за виказаних обставин ОСОБА_6 пістолет револьвер є нестандартною, нарізною короткоствольною вогнепальною зброєю-револьвером, калібру 7,62x38 мм, виготовленим саморобним способом з використанням промислового обладнання та нарізного ствола вогнепальної зброї, калібру 7,62 мм промислового виробництва, до неодноразового проведення пострілів - придатний.

Згідно відповіді Управління превентивної діяльності ГУ НП в Одеській області, вих. № 3/2676 від 25.04.2018, ОСОБА_4 не значиться як власник вищевказаної вогнепальної зброї, бойових припасів, а отже останній не мав передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в носінні, зберіганні, придбанні та збуту вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того ОСОБА_4 в невстановлену дату та час незаконно придбав у невстановленої особи тринадцять набоїв 7,62x38R, які з того часу зберігав у невстановленому слідством місці.

В подальшому в ОСОБА_4 у невстановлений час виник умисел на збут наявних у нього тринадцяти набоїв 7,62x38R з цією метою 17.02.2018 приблизно о 14 годині 00 хвилин, прибувши на зустріч з ОСОБА_6 за адресою: Одеська область, Біляївський р-н, с. Латівка, діючи умисно, отримавши від ОСОБА_6 , грошові кошти в розмірі 20 доларів США, передав останньому 13 набоїв калібру 7,62x38R.

При цьому ОСОБА_4 не був обізнаний про те, що ОСОБА_6 діє в рамках негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Згідно висновку експерта Одеського НДЕКЦ МВС України № 274-Б від 26.03.2018 року, надані на дослідження предмети схожі на патрони загальною кількістю 13 штук, які були добровільно видані 17.02.2018 громадянином ОСОБА_6 , є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, револьверними патронами калібру 7,62x38R, дванадцять з яких до стрільби придатні.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в носінні, зберіганні, придбанні та збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, 21.03.2018 року співробітниками УСБУ в Одеській області було проведено санкціонований обшук за місцем реєстрації та проживання громадянина України ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого в сейфах на першому поверсі будинку серед іншого було виявлено та вилучено бойові припаси, а саме: набої калібром 9 мм., в кількості 75 шт., набої калібром 7,62 мм, в кількості 7 шт., набої без маркування калібром 7,62x38мм, в кількості 17 шт.

Зазначені бойові припаси громадянин ОСОБА_4 в невстановлену дату та час незаконно придбав у невстановленої особи, які з того часу незаконно зберігав за адресою свого проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку експерта Одеського НДЕКЦ МВС України № 293-Б від 02.04.2018 року з числа наданих на дослідження предметів схожих на патрони загальною кількістю 75 штук, які були вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у громадянина ОСОБА_4 являються боєприпасами, патронами калібру 9x18мм, виготовленими промисловим способом, на підприємстві «Юрюзанський патронний завод», м. Юрюзань, СРСР, з 1960 по 1987 рік, та призначені до стрільби з нарізної вогнепальної зброї - пістолетів «Форт-12», пістолетів Макарова, автоматичних пістолетів ОСОБА_7 та іншої вогнепальної зброї вказаного калібру, 63 з яких до стрільби придатні; 7 з наданих на дослідження предметів являються боєприпасами, патронами, калібру 7,62x25 мм ТТ, виготовленими промисловим способом, на підприємстві «Луганський патронний завод», м. Луганськ, Україна, у 1948 році та призначені до стрільби з нарізної вогнепальної зброї - пістолетів ТТ, пістолетів-кулеметів ОСОБА_8 , пістолетів- кулеметів ОСОБА_9 та іншої зброї вказаного калібру, до стрільби придатні; 17 з наданих на дослідження предметів являються боєприпасами - патронами калібру 7,62x38 мм Наган, виготовленими промисловим способом, на підприємстві «Юрюзанський патронний завод», м. Юрюзань, СРСР з 1970 по 1987 рік та призначені до стрільби з нарізної вогнепальної зброї-револьверів системи Наган, зразка 1895 року до стрільби придатні.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України.

За сукупністю ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час досудового розслідування, 17 травня 2018 року між прокурором відділу прокуратури Одеської області та обвинуваченим було укладено угоду про визнання винуватості у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

З вказаної угоди від 17 травня 2018 року вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування у повному обсязі визнав свою вину у зазначених діяннях і зобов`язався: беззастережно визнати у ході судового провадження свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі повідомленої підозри.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Підставами для застосування ст. 75 КК України є: щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше, відсутність тяжких наслідків, позитивні характеристики, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень. Сторони також пропонують суду покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_4 погодився.
В угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Ухвалою суду від 31 травня 2018 року, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст. ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні, розуміючи надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом, наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні, зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд, заслухавши думку сторін угоди та висновок прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України приходить до наступного.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Як вбачається із обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються як тяжкий злочин.

Зміст угоди про визнання винуватості від 17 травня 2018 року, укладеної між прокурором та обвинуваченим, відповідає вимогам, встановленим в ст. 472 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого - наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст. 65 КК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що укладена між підозрюваним та прокурором угода про визнання винуватості підлягає затвердженню на підставі п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні.

Речові докази по справі знищити.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, застосовані ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 22.03.2018 року скасувати.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню на залучення експертів за проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст. ст. 373-376, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 17 травня 2018 року про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1, 4 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, а саме на проведення судових експертиз, у сумі 6556,80 гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, застосовані ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.03.2018 року по справі № 522/3116/18, провадження № 1-кс/522/5519/18 скасувати.

Речові докази по справі: боєприпаси патрони калібру 9х18 мм в кількості 75 шт.; патрони калібру 7,62х25 мм ТТ в кількості 7 шт.; патрони калібру 7,62х38 мм Наган в кількості 17 шт.; револьверні патрони калібру 7,62х38R в кількості 13 шт.; пістолет револьвер калібру 7,62х38 мм виготовлений саморобним шляхом знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст. 394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

07 вересня 2018 року