Провадження №1-кп/761/738/2018
В И Р О К
іменем України
04 травня 2018 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0013430 від 24 жовтня 2016 року,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 19 січня 1996 року Дебальцевським міським судом Донецької області за ч.1 ст.86-1 ,ч.2 ст.140 КК України (в редакції КК 1960 року) до 6 років позбавлення волі , 01 грудня 2004 року Лутугінським районним судом Луганської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.4 ст.187, ст. 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 30 листопада 2010 року Кіровським районним судом м. Макїівки Донецької області за ч.3 ст.185, 69 КК України до 2 років позбавлення волі; 23 грудня 2013 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15 ,ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 14 грудня 2017 року вироком Апеляційного суду м. Києва за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 17 січня 2018 року Ірпінським міським судом Київської області за ч.2 ст.185 ,ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 вчинив незаконне проникнення до житла, при наступних обставинах :

Так,23 жовтня 2016 року, приблизно о 16 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , звернув свою увагу на будинок АДРЕСА_4 , в якому проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно конституційних особистих прав наділений правом на недоторканність житла чи іншого володіння.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до житла громадян, ОСОБА_4 23 жовтня 2016 року, приблизно о 16 годині 15 хвилин, впевнившись що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан та проник на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_5 , який згідно конституційних особистих прав наділений правом на недоторканість житла чи іншого володіння. Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до житла, направився до будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння, та шляхом розбиття скла у вікні будинку, у подальшому проник у приміщення будинку, який належить ОСОБА_5 , який згідно конституційних особистих прав наділений правом на недоторканність житла чи іншого володіння.

Незаконно проникнувши до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , тим самим вторгнувшись до житла всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав та у порушенні встановленого законом порядку, ОСОБА_4 почав переміщатися по кімнатах вказаного будинку.

Перебуваючи у приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 був виявлений власником ОСОБА_5 , однак з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно проник до житла,тобто вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ч.1 ст.162 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, визнав повністю та пояснив, що 23 жовтня 2016 року він знаходився по вулиці Тешебаєва в м. Києві, де звернув увагу на будинок АДРЕСА_4 ,у якому на його думку ніхто не проживав. Після чого, в нього виник умисел на проникнення до цього будинку,оскільки йому ніде було проживати у м. Києві. Переконавшись що ніхто не спостерігає за його діями, він переліз через паркан будинку АДРЕСА_4 та шляхом розбиття скла у вікні проник до будинку. Переміщаючись по кімнатах вказаного будинку,він був помічений власником будинку . В скоєному щиросердечно кається. Просить суд суворо його не карати, врахувати що він зробив для себе належні висновки, розкаявся.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 незаконно проник до житла потерпілого ОСОБА_5 , а тому ці його дії кваліфікує за ч.1 ст.162КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини та щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 ,судом не встановлено .

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливе без ізоляції його від суспільства, а необхідним і достатнім покаранням для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі та неможливим обрати відносно нього покарання не пов`язане з обмеженням волі, або інший вид покарання.

Водночас, судом встановлено, що вироком Ірпінського міського суду Київської області

від 17 січня 2018 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 185,ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.

Таким чином,у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вчинив інкримінований йому злочин до постановлення вироку Ірпінським міським судом Київської області від 17 січня 2018 року,суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Щодо процесуальних витрат у розмірі: 703 грн. 68коп. за проведення Київським міським НДЕКЦ при МВС України трасологічної експертизи від 5 січня 2017 року №5246/д,703 грн. 68 коп. за проведення Київським міським НДЕКЦ при МВС України трасологічної експертизи від 2 листопада 2016 року №4584/д,а усього у загальній сумі 1407 гривень 36 коп.,то вони у відповідності до ст. 124 КПК України повинні бути стягнуті на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України: сім папілярних узорів та дві дактилокарти, які зберігаються у камері схову Шевченківського УП ГУНП у м. Києві , слід знищити.

Керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді 2(двох)років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного ОСОБА_4 цим вироком більш суворим покаранням за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 17 січня 2018 року за ч.2 ст.185,ч.4 ст.70 КК України , остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі .

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 14 квітня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 703 грн. 68 коп. за проведення Київським міським НДЕКЦ при МВС України трасологічної експертизи від 5 січня 2017 року №5246/д ,703 грн. 68 коп. за проведення Київським міським НДЕКЦ при МВС України трасологічної експертизи від 2 листопада 2016 року №4584/д , а усього у загальній сумі 1407 гривень 36 коп.

Речові докази: сім папілярних узорів та дві дактилокарти, які зберігаються у камері схову Шевченківського УП ГУНП в м. Києві знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору.

Суддя ОСОБА_1