Дата документу Справа № 320/298/18
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/966/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №320/298/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2018 року та на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2018 року про виправлення описки у вироку щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 16 грудня 2017 року, приблизно о 08 годині 30 хвилин, знаходячись біля будинку №21 по вул.М. Грушевського в м.Мелітополі Запорізької області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, діючи повторно, за допомогою металевих ножиць, відкрив замок багажника автомобіля ВАЗ-2101, у кузові жовтого кольору, д/н. НОМЕР_1 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_9 , а саме: металевий домкрат чорного кольору, вартістю 400 грн.; автомобільний насос синього кольору вартістю 300 грн.; буксирувальний трос, довжиною 4 метри, вартістю 150 грн.; розкладний «Знак аварійної зупинки», вартістю 100 грн.; шкіряний чохол з інструментами, вартістю 300 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1250 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК з урахуванням пп. «а» п.1 ч.1 ст.72 КК приєднано покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання і покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду від 27.11.2017 року, остаточно призначено покарання у виді 1 року 1 дня позбавлення волі.

Вирішено питання про початок відбування строку покарання, процесуальні витрати та речові докази.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.02.2018 року у вироку виправлено описку та в абзаці другому резолютивної частини вироку зазначено: «На підставі ч.1 ст.71 КК з урахуванням пп. «а» п.1 ч.1 ст.72 КК приєднати покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання і покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду від 27.11.2017 року призначивши остаточне покарання у виді 1 року 1 дня позбавлення волі».

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу та вирок суду скасувати, виключити із обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, - щире каяття. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі та на підставі ст.71 КК з урахуванням покарання, призначеного за вироком Мелітопольського міськрайонного суду від 27.11.2017 року, остаточно призначити покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше 12 разів судимий, в тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів. Новий корисливий злочин ОСОБА_7 вчинив через три тижні після винесення останнього вироку. Обвинувачений ніде не працює, а як наслідок завдана шкода не відшкодована. Невідшкодування шкоди у купі з відсутністю жалю з приводу вчиненого вказують на відсутність щирого каяття, яке має бути виключеним з переліку пом`якшуючих покарання обставин. За таких обставин призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Крім того, новий злочин обвинувачений ОСОБА_7 вчинив протягом невідбутої частини покарання за попереднім вироком, а тому йому повинно було бути призначено остаточне покарання на підставі ст.71 КК, а не на підставі ч.1 ст.70 КК, як помилково призначив суд.

Крім того, суд істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки ухвалою про виправлення описки призначив обвинуваченому остаточне покарання, яке може бути призначено тільки вироком суду.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.
З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочину обвинуваченим за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність є слушними.

Відповідно до ст.71 КК якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.11.2017 року за ч.2 ст.185 КК до 5 місяців арешту.

Злочин у даній справі обвинуваченим було вчинено 16.12.2017 року, тобто після постановлення вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.11.2017 року, але до повного відбуття покарання.

Відтак, з огляду на зазначені вимоги кримінального закону суд повинен був призначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК, а не на підставі ч.1 ст.70 КК, як помилково призначив суд.

А тому вирок суду в частині визначення способу призначення остаточного покарання підлягає зміні.

Крім того, колегія суддів також погоджується і з доводами прокурора про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що після проголошення вироку, суд своєю ухвалою від 12.02.2018 року з посиланням на ст.379 КПК вніс зміни до резолютивної частини вироку, зазначивши про призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ст.71 КК.

Разом з тим, відповідно до ст.379 КПК суд має право виправити допущені у судовому рішенні описки, очевидні арифметичні помилки. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених в судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення.

Отже виправлення допущених у вироку описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цього судового рішення.

Між тим, суд своєю ухвалою про виправлення описки у вироку, вийшов за межі своїх повноважень, оскільки фактично змінив зміст вироку та ухвалою призначив обвинуваченому покарання на підставі ст.71 КК, що є неприпустимим. Більш того, і в ухвалі про виправлення описки суд невірно обрав спосіб визначення остаточного покарання, оскільки замість правильного «часткового приєднання невідбутої частини покарання» ним помилково зазначено про часткове складання призначеного і попереднього покарань.

А тому колегія суддів вважає, що ухвала суду від 12.02.2018 року про виправлення описки у вироку підлягає скасуванню, оскільки вона ухвалена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Між тим, вимога прокурора про призначення обвинуваченому за ч.2 ст.185 КК покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі, на переконання колегії суддів, є необґрунтованою, оскільки апеляційна скарга не містить у собі доводів, які б свідчили про те, що визначене судом першої інстанції покарання є явно необґрунтованим внаслідок його м`якості.

При цьому доводи прокурора про невідшкодування потерпілому завданої шкоди є безпідставними, адже відповідно до обвинувального акта майнова шкода, завдана потерпілому, була відшкодована в ході досудового розслідування, у зв`язку з чим потерпілим цивільний позов не заявлявся.

На переконання колегії суддів призначене судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.65 КК та є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 . Задоволення вимоги прокурора про призначення обвинуваченому покарання лише на 3 місяці більше, ніж призначив суд першої інстанції, явно не зможе більш ефективно сприяти досягненню мети покарання, передбаченої ст.50 КК.

Не підлягає задоволенню і вимога прокурора про виключення із обставин, що пом`якшують покарання, щирого каяття обвинуваченого, оскільки врахування судом такої обставини не вплинуло на правильність і законність ухваленого рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2018 року про виправлення у вироку описки скасувати.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині визначення способу призначення остаточного покарання змінити.

На підставі ч.1 ст.71 КК України з урахуванням пп. «а» п.1 ч.1 ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.11.2017 року, призначивши остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) дня позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4