Номер провадження: 11-кп/785/70/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0006059 від 08.09.2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Тула Тульської області Російської Федерації, без освіти, неодружений, офіційно не працюючий, немаючий місця реєстрації та проживання, раніше неодноразово судимого:

-13.09.2005 року Приморським районним судом м.Одеси за ст.187 ч.1, 69 КК України до 2 років позбавлення волі,

-14.04.2014 року Приморським районним судом міста Одеси за ст.186 ч.1 КК України до 3 місяців арешту,

-22.10.2014 року Приморським районним судом м.Одеси за ст.185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту,

-27.10.2015 року Київським районним судом м.Одеси за ст.185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту,

засуджений за ст. 186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі,-

встановив:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що 08.09.2016 року, приблизно о 15:00 год., перебуваючи біля будинку №104 по пр..Добровольського в м.Одесі, повторно, відкрито викрав у потерпілого неповнолітнього ОСОБА_8 майно на загальну суму 14999 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність своєї вини у вчиненні інкримінованому злочині та кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити та призначити йому мінімальне покарання передбачене санкцією статті, посилаючись на те, що суд 1-ої інстанції при призначенні покарання не врахував усіх обставин, що пом`якшують покарання, а саме, що він вину визнав, сприяв у розкритті злочину, щиро кається, відсутні матеріальні збитки з боку потерпілого, а також він має на утриманні малолітню дитину.

Також в апеляційній скарзі обвинувачений просить застосувати відносно нього дію ч. 5 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних обставинах.
Так, відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 404 ч.1, 2 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, встановлена судом першої інстанції на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_7 , який послідовно, в повному обсязі визнавав обвинувачення, в зв`язку з чим суд 1-ї інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, та розглянув кримінальне провадження у спрощеному порядку, передбаченому ст. 349 ч. 3 КПК України.

Як зазначалось, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені у вироку суду, доведеність вини та кваліфікацію його дій.

Згідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку суду вбачається, що суд першої інстанції, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, а також данні, які характеризують особу обвинуваченого, а також відсутність матеріального збитку.

Відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнав обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме, щире каяття, визнання вини та сприяння у розкритті злочину.

Відповідності до вимог ст.67 КК України, суд 1-ї інстанції встановив обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо малолітнього.

Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 65- 67 КК України, суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження ним нових злочинів.
Доводи обвинуваченого про те, що суд першої інстанції при визначенні покарання не врахував дані про його особу та безпідставно не встановив обставини, що пом`якшують покарання, не можуть бути прийняті до уваги, так як спростовуються змістом вироку суду, в якому враховані дані про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі зазначені в апеляційній скарзі.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки в апеляційній скарзі не наведено жодних обставин, які суд не врахував би при призначенні покарання, підстав для зміни судового рішення та призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК України.
Разом з тим, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 має бути зарахований в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 28.10.2016 року по 24.04.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При таких обставинах, згідно вимог ст. 409 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги підтвердження не знайшли, підстав, передбачених ст.ст.407, 410-414 КПК України, для зміни вироку суду в частині призначення покарання не вбачається.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404,405,407,408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2016 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 має бути зарахований в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 28.10.2016 року по 24.04.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде оголошений 26.04.2018 року, 13:00 год.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2