Номер провадження: 11-сс/785/926/18
Номер справи місцевого суду: 522/9176/18 , 1-кс/522/9660/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

встановив

Оскарженою ухвалою у рамках кримінального провадження №0000111 від 02.04.2018 року було задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 про застосування відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, маючого 3-х дітей, двоє з яких неповнолітні, працюючого на посаді старшого оперуповноваженого Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, майора поліції, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 23.07.2018 року, з визначенням застави у розмірі 227 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 399 974 (триста дев`яносто дев`ять дев`ятсот сімдесят чотири) грн., а також покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці у разі внесення застави.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 17.05.2018 року, будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, яка займає відповідальне становище, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з тих же мотивів у особисто визначений спосіб за пособництва громадянина ОСОБА_9 , ОСОБА_7 одержав для себе від громадянина ОСОБА_10 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 5000 доларів США (що відповідно до офіційних даних НБУ станом на 24.05.2018 становить 130400 грн.) за вчинення в його інтересах дій з використанням наданої підозрюваному влади та службового становища, а саме: не ініціювання питання притягнення громадянина ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності під час досудового розслідування у іншому кримінальному провадженні № 0001013 від 29.11.2016 за ч. 5 ст. 191 КК України та не перешкоджанні у здійсненні ним підприємницької діяльності, пов`язаної з вилученим та арештованим майном у кримінальних провадженнях за надуманих підстав з погрозою вчинення дій з використанням свого службового становища у разі відмови.

Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання прокурора та застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі меншому, ніж просив прокурор, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років; зазначив, що є доведені ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може впливати на свідків з числа підлеглих співробітників Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, використовуючи службове становище може знищити речі та документи, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є обізнаним щодо проведення оперативно-розшукової діяльності та має відповідні навички проведення оперативно-розшукових заходів та слідчих дій.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено не було.

На додаток, визначаючи заставу у розмірі, що перевищує встановлений ч. 5 ст. 182 КПК України у виді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із займаною ним посадою в правоохоронному органі, врахував його майновий стан, а також те, що підозрюваний одружений, має 3 дітей, двоє з яких - неповнолітні на утриманні, батьків пенсіонерів, рідного брата-інваліда.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , діюча в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, вказала, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на наступне:

- слідчим суддею не було враховано того, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження здійснюється не уповноваженим на це слідчим;

- слідчий суддя не встановив обставини, які свідчать про доведеність підозри та не врахував того, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину є необґрунтованою;

- слідчим суддею не було обґрунтувано в своєму рішенні призначення розміру застави, що перевищує 80 або 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- слідчим суддею не було враховано того, що прокурором в клопотанні не обґрунтовані належним чином ризики можливого переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування чи суду, впливу на свідків з числа підлеглих, знищення речей та документів;

- слідчий суддя залишив поза увагою також той факт, що стороною обвинувачення не було доведено неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу;

- слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного, зокрема того, що ОСОБА_7 має родину та 2-х малолітніх дітей, старих батьків та брата інваліда 3 групи, працює в правоохоронному органі та позитивно характеризується керівництвом.

Посилаючись на викладене вище, захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати останньому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалу слідчого судді скасувати; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзац 2 частини 5 вищевказаної статті встановлює, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів судового провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави саме у розмірі 227 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 399 974 грн.

Апеляційний суд не в змозі погодитись з доводами сторони захисту про те, що слідчим суддею не було враховано того, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину є необґрунтованою з огляду на наступні обставини.

Відповідно до §. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК і зазначена підозра на даній стадії ґрунтується на отриманих органом досудового розслідування доказах, які наявні у матеріалах та долучені до клопотання, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_10 (а.с. 21-23 та 58-63), ОСОБА_11 (а.с. 48-52) та ОСОБА_12 (а.с. 53-57); витягами з посадової інструкції старшого уповноваженого відділу протидії злочинам у море господарському комплексі (а.с. 86-88) та з наказу начальника Департаменту захисту економіки НПУ (а.с. 89); протоколами огляду від 25.05.2018 року (а.с. 103-124).

На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в ухвалі, тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Твердження сторони захисту про те, що слідчим суддею не було враховано того, що прокурором в клопотанні не обґрунтовані належним чином ризики можливого переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування чи суду, впливу на свідків з числа підлеглих, знищення речей та документів апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами провадження.

Так, в своєму клопотанні та доданих до нього матеріалах прокурором цілком були доведені ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також може знищити речі та документи, які мають значення для досудового розслідування та впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки наразі є працівником правоохоронного органу - старшим уповноваженим Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки НПУ, обізнаний щодо проведення оперативно-розшукової діяльності та має відповідні навички проведення оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, а також має доступ до службових кабінетів Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки НПУ.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини ухвали (а.с. 175) слідчий суддя вказані ризики обґрунтовано визнав доведеними та врахував їх при постановленні свого рішення.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що ризик вчинення іншого злочину прокурором не був доведений, оскільки ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

З цих самих підстав, а саме враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення з використанням свого службового становища та наявність доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

На додаток, посилання захисника на те, що слідчим суддею не було враховано даних про особу підозрюваного спростовуються самим змістом ухвали слідчого судді, з мотивувальної частини якої (а.с. 176) вбачається, що при постановленні рішенні слідчим суддею був врахований майновий стан підозрюваного ОСОБА_7 , наявність дружини та 3-х дітей, двоє з яких є неповнолітніми та перебувають на його утриманні, наявність батьків-пенсіонерів та рідного брата-інваліда.

Однак, разом з тим, слідчий суддя врахував і те, що: ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із займаною ним посадою в правоохоронному органі; у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчо-оперативні заходи, що дало достатні підстави слідчому судді, в сукупності з даними щодо характеристики особи підозрюваного, застосувати до останнього найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначення застави у розмірі, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що загалом складає 399 974 грн.

Окрім цього, на момент апеляційного перегляду підозрюваний ОСОБА_7 уже вніс заставу, визначену ухвалою слідчого судді.

Апеляційний суд також вважає помилковими твердження сторони захисту про те, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження здійснюється не уповноваженим на це слідчим з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 КПК України, Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.

Як вбачається з наявної в матеріалах провадження постанови про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 02.04.2018 року (а.с. 13-15), прокурором було доручено здійснення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні №0000111 від 02.04.2018 року слідчим слідчого відділу УСБУ в Одеській області, що свідчить про відсутність порушень кримінального процесуального закону в частині визначення підслідності.

Разом з тим, слідчий суддя при постановленні ухвали допустив технічні помилки, пов`язані з визначенням строку тримання ОСОБА_7 під вартою та зазначенням органу досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Частина 2 вищезазначеної статті передбачає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

В мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя вказав на необхідність обрання запобіжного заходу, строком на 60 днів, однак помилково зазначив строк дії обраного запобіжного заходу до 23.07.2018 року.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 був затриманий 24.05.2018 року (а.с. 40-44), тому строк дії ухвали слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 26.05.2018 року про тримання останнього під вартою обчислюється саме з 24.05.2018 року й, відповідно до положень ч. 5 ст. 115 КПК України, закінчується 22.07.2018 року, а не 23.07.2018 року, як це зазначив слідчий суддя в резолютивній частині ухвали (а.с. 176).

Апеляційний суд вважає зазначену в ухвалі дату закінчення строку дії ухвали такою, що внесена помилково та визнає за можливим виправити її шляхом прийняття слідчим суддею відповідної ухвали.

Окрім цього, в мотивувальній частині ухвали (а.с. 172) слідчий суддя помилково вказав, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000111 від 02.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України проводиться військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України, в той час як досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні, відповідно до постанови про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 02.04.2018 року (а.с. 13-15) проводиться слідчим відділом УСБУ в Одеській області, а військова прокуратура Одеського гарнізону Південного регіону України здійснює процесуальне керівництво вказаним досудовим розслідуванням (а.с. 16-17), що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні.

Тому, апеляційний суд вважає за необхідне рекомендувати слідчому судді Приморського райсуду м. Одеси виправити вищевказані описки, зазначені в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали.

За таких обставин, на підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд -

постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2018 року, якою у рамках кримінального провадження №0000111 від 02.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, було частково задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без змін.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 404 КПК України, рекомендувати слідчому судді Приморського районного суду м. Одеси виправити описки, допущені в мотивувальній та резолютивній частині ухвали, які були встановлені апеляційним судом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4