УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2018 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0008905 від 26.07.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.08.2017 у кримінальному провадженні №0008905 від 26.07.2017 року в частині накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий та представник власника майна в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду були повідомлені завчасно та належним чином, однак їх неявка в силу положень ч. 2 ст. 174 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання про скасування арешту майна, при цьому, в розпорядженні слідчого судді наявні достатні дані для прийняття рішення по суті.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, матеріали клопотання про арешт майна справа № 761/16809/18, провадження № 1-кс/761/11426/2018, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів убачається, що СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0008905 від 26.07.2017 року за ч. 1 ст.298 України.
В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.08.2017 накладено арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.
Дана позиція узгоджується із ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Крім того, слід врахувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), де ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
У той же час, у клопотанні про скасування арешту майна не доведено, що арешт на згадане майно накладено необґрунтовано або відпала потреба, як того вимагають положення ч. 1 ст. 174 КПК України.
Отже, зазначені обставини не можуть свідчити про наявність підстав, передбачених ст. 174 КПК України, для задоволення клопотання та скасування арешту майна.
Враховуючи наведене, клопотання представника власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0008905, слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0008905 від 26.07.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1