Справа № 522/2440/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001148 від 12.03.2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , стрільця 2-го відділення 2-го окремого стрілецького взводу ВЧ НОМЕР_1 ,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001148 від 12.03.2015 року звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Військовою прокуратурою Одеського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні№0001148від 12.03.2015 року за ч. 1ст. 408 КК України, за фактом дезертирства.
Являючись військовослужбовцем Збройних Сил України ОСОБА_4 достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно виконувати Військову присягу (затверджену Постановою Верховної Ради України від 6.12.1991), а також дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 8, 28, 32, 39 Закону України «Про державну таємницю», ст.ст. 6, 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, ст.ст. 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV що зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку; віддано служити українському народу; сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, зберігати державну та військову таємницю, бути пильним, хоробрим і дисциплінованим, готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків.
Проте 15 листопада 2014 року ОСОБА_4 не прибув до місця служби.
18.10.2018 року ОСОБА_4 був затриманий на підставі ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У своєму клопотання слідчий вказав на наявність ризиків передбачених п.п.1-5 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню, у якому він підозрюється, іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засідання прокурор підтримав клопотання вважав за необхідне застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник заперечив проти виняткового запобіжного заходу.

Підозрюваний підтримав думку захисника, свою провину не визнав, проти тримання під вартою заперечував.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін, дослідивши надані матеріали, прийшов до висновку про наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років.

Обґрунтованість підозри на даній стадії, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені ним вищевказаного кримінального правопорушення.

Так, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, зважаючи на суспільний інтерес у забезпечені швидкого, ефективного та об`єктивного кримінального провадження щодо злочинів, які ставляться у підозру ОСОБА_4 , та того факту що останній тривалий час переховувався від органів досудового розслідування, слідчий суддя вважає реальним ризик передбачений в п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Переконливих доводів вважати, що підозрюваний буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинить інше кримінальне правопорушення або буде здійснювати незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, слідчим чи прокурором не наведено, тому на даній стадії кримінального провадження слідчим суддею перелічених ризиків не встановлено. Також слідчий суддя бере до уваги, молодий вік особи, який раніше не судимий, при розгляді клопотання про тримання під вартою, він виконав свій процесуальний обов`язок щодо з`явлення до суду, має постійне місце проживання, та стійкі соціальні зв`язки у виді сім`ї та утриманців.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Хайредінов проти України" (Заява N 38717/04) у п. 28, Суд вважає, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) має задовольняти вимогу пропорційності(див. рішення у справі "Ладент проти Польщі" (Ladent v. Poland), N 11036/03, пункт 55, ECHR 2008-... (витяги)). Наприклад, у справі "Амбрушкевич проти Польщі" (Ambruszkiewicz v. Poland)(N 38797/03, пункти 29-32, від 4 травня 2006 року) Суд розглядав питання, чи було взяття заявника під варту конче необхідним для забезпечення його присутності в суді та чи могли інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ст. 5 Крнвенції про захист прав людини та основоположних свобод, «Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями пп. "c" п. 1 ст. 5, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що не зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, яке ставиться у підозру ОСОБА_4 , достатнім запобіжним заходом для забезпечення кримінального провадження та належної поведінки підозрюваного буде застосування домашнього арешту за місцем постійного проживання.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Згідно з ч. 1, 3-6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Керуючись ст.ст.132, 176-178, 181, 183, 186-187, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України,слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001148 від 12.03.2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло в період з 21.00 до 07.00 годин.

Покласти на ОСОБА_7 , виконувати передбачені ст. 194 КПК України обов`язки прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора чи суду на визначений ними час; здати на зберігання до відповідного органу документи, що дають право для виїзду закордон, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали слідчого судді становить два місяці у межах строку досудового розслідування, до 18.12.2018 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

19.10.2018