Справа № 347/1983/17
Провадження № 1-кп/347/38/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2018 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

потерпілої: ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Косів Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000027 від 17.01.2017 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Кути, Косівського району, Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , виданий 27.12.2001 року Косівським РВ УМВС України в Івано-Франківській області, освіта середня, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, депутатом не являється, на утриманні має двох неповнолітніх дітей,
за ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2017 року приблизно о 14 годині 25 хвилин на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , у якому проживає ОСОБА_8 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, виник конфлікт.
Під час конфлікту ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, тримаючи в руках дерев`яну биту, наніс нею декілька ударів по різних частинах тіла ОСОБА_8 .
У результаті умисного нанесення ОСОБА_8 ударів, потерпілій спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою лобної ділянки із наявністю синця та травматичного набряку м`яких тканин, синці в ділянці грудної клітки та правого стегна, що відповідно до висновку судово-медичного експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Вина обвинуваченого підтверджується як його показами та частковим визнанням вини, так і показами потерпілої, свідків, яких було допитано в судовому засіданні, а також матеріалами справи.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину визнав частково, зокрема зазначив, що того дня, він знаходився в свого друга по справах, коли йому зателефонувала дружина і повідомила, що на тещу та його сина напала сусідка ОСОБА_9 . Він одразу ж приїхав додому, забіг на подвіря і побачив як плаче дитина, тоді в нього в голові все перевернулося, він схопив биту і побіг до ОСОБА_8 . Стверджує, що він не пам`ятає як перескочив огорожу подвір`я ОСОБА_8 і почав наносити удари потерпілій, однак зазначає, що його поведінка спровокована самими діями потерпілої, оскільки вона направила на нього пістолет, з якого пролунало 5-6 пострілів у його сторону, проте жодний в нього не попав, та, зі слів його тещі, погрожувала, що "..всіх вона повистрілює..", він почав усвідомлювати небезпеку та бажав захистити свою сім`ю.
Потерпіла ОСОБА_8 надала суду наступні показання, що 14.01.2017 року вона вийшла з дому на своє подвір`я та побачила, як о 14.16 год. з домогосподарства обвинуваченого вийшла невідома жінка із дитиною та попрямувала в сторону її сусіда ОСОБА_10 . Коли жінка підійшла ближче, то вона побачила, що це теща обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_11 та його син ОСОБА_12 , з якою вони тривалий час перебувають у неприязних відносинах. Побачивши її, жінка почала ображати нецензурними словами та погрожувати фізичною розправою, при цьому стала наближатися до її огорожі. Оскільки ОСОБА_11 систематично погрожує та ображає її, вона двічі попередила, щоб ОСОБА_11 не наближалася в її сторону та до її огорожі, однак її попередження було проігноровано, внаслідок чого вона застосувала газовий балончик, який весь час носить із собою для самозахисту. При цьому зазначає, що дитини під час інциденту не було, ОСОБА_13 знаходився на значній відстані, а саме на подвір`ї сусіда ОСОБА_14 14.25 год. вона знаходилася в будинку і почула удари по огорожі, коли вийшла то побачила обвинуваченого ОСОБА_6 , який із погрозами "..Я тебе суко уб`ю..", із битою в руках переліз огорожу та попрямував у її сторону. Оскільки вона знаходилася на своєму подвір`ї і явно бачила, що він іде її бити, вона декілька разів вистрілила в нього із своєї зброї, яку вона придбала у магазині, оскільки дана зброя знаходиться у вільному обігу та не потребує спеціальних дозволів, проте обвинувачений підійшов і почав наносити їй удари. Під час побиття, в її будинку відкрилися двері та на порозі з`явилася її сестра, обвинувачений одразу накинувся на неї, однак сестра від ударів змогла ухилитися , після чого ОСОБА_6 втік. Стверджує, що погрози, образи та пошкодження її майна обвинуваченим та членами його сім`ї, здійснюється систематично. Вони безліч разів зверталися до органів поліції та прокуратури, однак дані звернення жодних результатів не принесли. Саме тому, вони встановили систему відеоспостереження на своєму подвір`ї та завжди носять біля себе газові балончики.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , яка є сестрою потерпілої, надала суду наступні показання, що вона тимчасово проживає в будинку з матір`ю та сестрою. 14.01.2017 року вона знаходилася на подвір`ї і бачила інцидент між ОСОБА_8 та тещею обвинуваченого, яка наближалася в сторону її сестри та, погрожуючи побиттям, тримала в руках незрозумілий посуд. Після двох попереджень ОСОБА_8 не наближатися до неї, вона застосувала до тещі обвинуваченого газовий балончик. Зазначає, що син ОСОБА_6 в цей момент знаходився біля воріт їх сусіда. Після інциденту, вона зайшла до будинку. Через декілька хвилин почула крик на вулиці та погрози, ставши на поріг будинку, побачила, як обвинувачений бив дерев`яною дубинкою її сестру. Побачивши її, він накинувся на неї з ударом, оскільки вона ухилилася, він промахнувся та розбив скла на вхідних дверях і втік.

Свідок ОСОБА_16 , що є матір`ю потерпілої, очевидцем інциденту, який трапився 14.01.2017 року не була. Зазначила, що зі слів її доньки, вона була побита обвинуваченим ОСОБА_6 .

Так, свідок ОСОБА_17 , яка є дружиною обвинуваченого, будучи допитаною в судовому засіданні, надала суду наступні показання, що 14.01.2017 року її чоловік ОСОБА_6 знаходився у знайомого, а вона була на кладовищі, коли їй зателефонувала мати та повідомила, що сусідка ОСОБА_8 здійснила напад на її сина ОСОБА_13 , якому було 5 років та бризнула з газового балончика йому в обличчя. Після почутого, вона одразу ж зателефонувала чоловікові і все розповіла. Що трапилося після цього, вона знає виключно зі слів матері та чоловіка, тому що, коли вона повернулася додому, то там вже була швидка.

Свідок ОСОБА_18 , будучи допитаним в судовому засіданні, надав суду наступні показання, що він з обвинуваченим перебували у знайомого, коли ОСОБА_6 зателефонувала дружина і розповіла про інцидент. Тоді вони одразу ж приїхали до будинку обвинуваченого та побачили ОСОБА_11 та сина обвинуваченого - ОСОБА_13 в сльозах, які повідомили, що сусідка ОСОБА_8 бризнула з газового балончика їм в обличчя, тоді ОСОБА_19 схопив дерев`яну биту та попрямував до сусідки. Зазначає, що він знаходився далеко від місця події, однак запевняє, що бачив як ОСОБА_8 , на своєму подвір`ї, бризкала з газового балончика та стріляла в обвинуваченого ОСОБА_6 , який в свою чергу розмахував битою.

Так, свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , будучи допитаними в судовому засіданні, надали суду наступні показання, що їх було залучено працівниками поліції в якості понятих при проведенні обшуку в господарстві обвинуваченого ОСОБА_6 . Причини проведення обшуку їм не відомі. Зазначили, що ОСОБА_6 добровільно видав дерев`яну биту з свого господарства.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 надала суду наступні показання, що вона є сусідкою обвинуваченого та потерпілої, та знає про їх довготривалі неприязні стосунки. Зазначає, що одного разу, дати не пригадує, їй повідомила її сусідка, що біля дому потерпілої лунали крики та суперечки. Більше їй нічого не відомо.

Вина обвинуваченого доводиться також матеріалами кримінального провадження та письмовими доказами, долученими до матеріалів справи, зокрема:

- висновком експерта № 8 від 17.02.2017 року, згідно якого у гр. ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження: забій лобної ділянки голови із наявністю синця та травматичного набряку мяких тканин, синці в ділянках грудної клітки та правого стегна, які спричинені від ударної дії твердих тупих предметів, якими міг бути деревяний предмет або інший твердий тупий предмет, може відповідати терміну вказаному у постанові і відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.08.2017 року та фототаблицями до нього, відповідно до якого ОСОБА_8 відтворила події, які трапилися на її подвір`ї 14.01.2017 року (а.с.172-175);

- протоколом огляду місця події від 09.08.2017 року та фототаблицями до нього, згідно якого місцем події є господарство, що розташоване в АДРЕСА_1 , на території якого знаходяться дві камери відеоспостереження (а.с. 176-179);

- протоколом перегляду відеозапису від 31.08.2017 року та диском із відеозаписом на якому записано факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 (а.с.180-186);

- протоколом обшуку від 27.09.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 добровільно видав дерев`яну биту (199-201);

- протоколом огляду предметів від 27.09.2017 року та фототаблицями до нього, а саме дерев`яної бити, якою було нанесено удари потерпілій ОСОБА_8 (а.с.202-205).

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Окрім того, обставин, які б спростовували участь обвинуваченого у вчиненні даного злочину або могли б пом`якшити покарання, зокрема вчинення дій під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними або аморальними діями потерпілої, судом не встановлено, а посилання обвинуваченого на необхідність захистити сім`ю, він начебто явної небезпеки, є хибними і безпідставними, оскільки не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Водночас, обвинувачений ОСОБА_6 особисто підтвердив в судовому засіданні те, що він ніколи не хворів та не хворіє на даний час психічними чи психоневрологічними розладами. А тому суд вважає, що він не міг на той час перебувати в стані афекту, оскільки між обома подіями минув значний проміжок часу.

Хоча до матеріалів справи долучено копію з журналу амбулаторних хворих та з журналу повідомлень Косівського ВП, які надані Косівською ЦРЛ від 20.10.2017 року № 11002/961 (а.с.36-39), з яких вбачається, що дійсно 14.01.2017 року о 14.50 год. було зареєстровано ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зверненням "Пирскнула в обличчя невідомою речовиною", проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що даний факт відбувся саме з вини потерпілої ОСОБА_8 .

Однак, до матеріалів справи потерпілою було долучено пакет документів (а.с.67-82), які стверджують той факт, що вона та її матір ОСОБА_16 неодноразово зверталися до органів поліції та прокуратури Івано-Франківської області, з приводу неправомірних дій, з боку сусідів, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_17 . Також у відповідях, наданих на їх звернення повідомлялося, про проведення профілактичних бесід про неприпустимість вчинення антигромадської поведінки відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_16 у майбутньому.

Окрім того, обвинуваченого ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП за неправомірні дії відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_8 (а.с.76, 81).

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_6 мають правильну правову кваліфікацію за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до п.п.1-5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7, при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у скоєнні злочину, суди повинні суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт. Саме такий вид покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Відносно ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Матеріальна шкода, яка полягає у відшкодуванні витрат на її лікування, зокрема купівлю лікарських та медичних препаратів, підлягає повному відшкодуванню. Сума таких витрат підтверджується доказами - чеками, та становить 1719,05 гривень.

Проте, вимога щодо відшкодування бокового дзеркала автомобіля WV Cadу, яка становить 2000,00 гривень, не підлягає до задоволення, оскільки даний факт не підтверджено матеріалами справи та показами свідків в судовому засіданні, окрім слів самої потерпілої ОСОБА_8 та її сестри.

Заявлений ОСОБА_8 цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину в розмірі 4000 грн., також підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 якої передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

В ст.1167 ЦК України, зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Заявлений ОСОБА_8 цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок злочину, підлягає частковому задоволенню, оскільки враховуючи наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, глибину душевних страждань потерпілої, суд вважає стягнути на користь ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 3438,10 грн.

Витрати на залучення експертів по проведенню судово-медичної експертизи по кримінальному провадженні відсутні.

З речовими доказами слід поступити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.

Відносно ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Кути, Косівського району, Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 , 1719 (одну тисячу сімсот дев'ятнадцять) гривень 05 коп. матеріальної шкоди та 3438 (три тисячі чотириста тридцять вісім) гривень 10 коп. моральної шкоди завданої злочином.

Речові докази: дерев`яну биту, яка зберігається в камері зберігання речових доказів СВ Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, - знищити.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1