УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в Солом`янський районний суд м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна.
Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року задоволено клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів та забезпечення можливої спеціальної конфіскації.
Вона є добросовісним володільцем майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки перерахувала всю вартість квартири до ККУП «Фінансова компанія «Житло-Інвест» та має право зареєструвати за собою право власності на квартиру. Вважає, що арешт накладено необґрунтовано, так як арештоване майно не має і не може мати доказового значення для кримінального провадження. Також квартира не відповідає критеріям ст. 96-2 КК України, тому не може бути предметом спеціальної конфіскації.
Крім того, слідчим суддею не було перевірено відповідність клопотання детектива вимогам ст. 171 КПК України, оскільки майно, арешт на яке просив накласти детектив, належить третім особам, тому відповідно до вимог ст. 64-2 КПК України з клопотанням про арешт такого майна повинен був звернутися до суду саме прокурор, а не детектив.
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з наведених у клопотанні підстав.
Детектив заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту майна, оскільки його було накладено обґрунтовано. Вважав, що наведені заявником обставини не є підставою для скасування арешту на квартиру.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, на які посилається заявник, обґрунтовуючи доводи клопотання, вбачається наступне.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року задоволено клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України та накладено арешт на майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ПрАТ «Агрофірма «Троянда» та виступає предметом правочинів між даним суб`єктом господарювання та ККУП «Фінансова компанія «Житло-Інвест» в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000202 від 23 березня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України. Арешт накладено на вказану квартиру з метою збереження речових доказів, а також забезпечення можливої спеціальної конфіскації.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року зазначена ухвала залишена без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Заявник посилається на те, що арешт на майно накладено необґрунтовано та підлягає скасуванню, оскільки арештоване майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а тому вважає висновки слідчого судді про те, що таке майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, не відповідають обставинам кримінального провадження.
Разом з тим, при вирішенні питання про накладення арешту слідчий суддя враховував те, що досудовим розслідуванням встановлено, що комунальні підприємства зі сфери управління КМДА у період 01.04.2016 04.04.2016 з поточних рахунків, відкритих у ПАТ КБ «Хрещатик», будучи зобов`язаними відповідно до статутів спрямовувати свою фінансово-господарську діяльність на виконання річного фінансового плану з метою одержання запланованих сум доходів та чистого прибутку, не припускаючись при цьому витрат невиробничого характеру, не передбачених річним фінансовим планом, перерахували грошові кошти з призначенням платежів «поворотна фінансова допомога», «повернення коштів» на поточний рахунок ККУП «Фінансова компанія «Житло-Інвест».
04.04.2016 ККУП «Фінансова компанія «Житло-Інвест» перерахувало кошти, отримані від вищевказаних комунальних підприємств, двом суб`єктам господарювання ПрАТ «Агрофірма «Троянда» (), КУА «Авалон» () в якості оплати за придбання об`єктів нерухомого майна квартир за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 45.
Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів клопотання вбачалось, що квартири (зокрема, і та, майнові права на яку належать заявнику) відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Постановою про визнання речовими доказами від 09 червня 2017 року при здійсненні досудового розслідування квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом.
Іншою підставою для накладення арешту було те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину.
При накладенні арешту слідчий суддя прийшов до висновку, що вказані квартири підпадають під ознаки п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, оскільки могли бути предметом злочину.
При вирішенні питання про необхідність скасування арешту, слідчий суддя вважає, що такі обставини не змінились. Під час досудового розслідування існують підстави вважати, що арештована квартира відповідає вимогам ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна.
Правомірність накладення арешту на квартиру була предметом розгляду судом апеляційної інстанції та визнана такою, що ґрунтується на законі, тому в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу про арешт майна було відмовлено.
Заявник також вважає, що з клопотанням про арешт майна третьої особи до слідчого судді мав право звернутися лише прокурор, як передбачено ст. 64-2 КПК України.
Разом з тим, ч. 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
З огляду на наведене, в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 174, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: