Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/500/17
Провадження № 1-кп/670/22/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2018 року смт. Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 19.04.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 19.04.2017 року біля 12 год., перебуваючи на господарстві ОСОБА_8 , що розташоване в АДРЕСА_1 , під час суперечки із ОСОБА_4 , що виникла між ним та потерпілою з неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, правим кулаком наніс один удар в ділянку голови, а потім в ділянку тулуба потерпілої, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді 1 синця в ділянці лівої молочної залози у верхньо-внутрішньому квадранті розміром 3,5х3,5 см та закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки).

Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні потерпілі ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому злочині не визнав, стверджуючи, що захищаючи свою дочку від нападок з боку потерпілої лише сварився із нею, але ОСОБА_4 він не бив, тілесних ушкоджень їй не наносив, тому просив його виправдати.

Показав, що раніше із потерпілою перебував у добрих стосунках, а потім вона обізвала його дружину, неодноразово обзивала нецензурними словами його особисто, і на цьому ґрунті стосунки між ними зіпсувались. 19.04.2017 року він разом із дочкою ОСОБА_9 та зятем ОСОБА_10 на своєму господарстві, яке межує із господарством матері потерпілої, садили город. Ближче до обіду прийшла ОСОБА_4 та обіпершись на паркан почала обзивати обвинуваченого, а також його дочку і зятя. ОСОБА_6 не стерпів, зайшов до потерпілої із сапою у руці, й між ними почалась сварка, яка тривала не більше 10 хвилин, та в ході якої вони виражались один до одного нецензурно та всіляко називали. Потім надійшла сестра потерпілої ОСОБА_11 , забрала у нього з рук сапу, а зять ОСОБА_12 відвів його на город. ОСОБА_6 вважає, що потерпіла була п`яна, тому вирішивши вмішатись у його сім`ю затіяла сварку.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винність у скоєнні злочину доводиться сукупністю досліджених судом доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що протягом останніх двох років із обвинуваченим перебуває у неприязних стосунках. 19.04.2017 року в обідню пору, знаходячись на господарстві своєї матері ОСОБА_8 , вона вирішила розказати ОСОБА_13 про сім`ю його тестя, тобто обвинуваченого. ОСОБА_14 підійшов ближче до паркана, і вона почала з ним мову. Через якийсь час до неї на подвір`я через хвіртку забіг із сапою в руках ОСОБА_6 , почав називати її, після чого вдарив правим кулаком в область обличчя і грудей. Від отриманих ударів ОСОБА_4 на якусь мить втратила свідомість та мало не впала. Всього ОСОБА_6 наніс їй шість ударів кулаком по обличчю та п`ять в область грудей, а потім почав замахуватись сапою. У цей час із городу прибігла її рідна сестра ОСОБА_11 , видерла сапу з рук обвинуваченого, після чого ОСОБА_14 забрав його з подвір`я, і на цьому конфлікт припинився. Згодом до неї прийшла знайома ОСОБА_15 , якій вона розказала про побиття, і викликала поліцію.

Показання потерпілої підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 57 від 24.04.2017 року, згідно з якою у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді 1 синця в ділянці лівої молочної залози у верхньо-внутрішньому квадранті розміром 3,5х3,5 см, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, які могли утворитись в межах 1 доби від моменту заподіяння до проведеного 20.04.2017 року огляду, тобто 19.04.2017 року за обставин, на які вказує потерпіла, та які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки). Тілесні ушкодження у вигляді 1 синця в ділянці лівої молочної залози у верхньо-внутрішньому квадранті розміром 3,5х3,5 см та струсу головного мозку могли утворитись від травматичної дії тупим твердим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею, або при співударі даною ділянкою до тупого твердого предмета, в даному випадку могли виникнути і від удару кулаком руки сторонньої особи. Виявлені при судово-медичній експертизі у ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли виникнути від не менше однієї дії в ділянки голови, не менше 1 дії в ділянку тулуба, всього не менше 2-дій, та не є характерними для утворення їх при падінні з висоти власного зросту.

Крім того, допитана судом за клопотанням сторони обвинувачення в режимі відеоконференції судово-медичний експерт Ярмолинецького міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_16 повністю підтвердила висновки проведеної судово-медичної експертизи, вказавши, що 20.04.2017 року вона обстежувала ОСОБА_4 , і в неї було чітко видно 1 синець в ділянці лівої молочної залози. Також потерпіла скаржилась на болючість у правій лобній ділянці, головну біль, та струс головного мозку у неї повністю підтверджувався неврологічною симптоматикою.

Обставини, при яких потерпілі були заподіяні обвинуваченим тілесні ушкодження, підтвердили у суді свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Так, відповідно до показів ОСОБА_17 , рідної сестри потерпілої, 19.04.2017 року вона почула крики з боку господарства своєї матері ОСОБА_8 і вирішила піти подивитись. За парканом вона побачила ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . На подвір`ї біля погреба стояв ОСОБА_6 , а приблизно за метр від нього знаходилась ОСОБА_4 , які між собою сварились, та ОСОБА_18 словесно ображала дочку обвинуваченого. ОСОБА_19 штовхнув потерпілу, а оскільки в руках у нього була сапа, то ОСОБА_11 забрала її і наказала розходитись. ОСОБА_14 зайшов надвір, забрав сапу та повів обвинуваченого на город.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_6 доводиться їй рідним батьком, та 19.04.2017 року вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_20 допомагала йому садити картоплю. Побачивши їх, ОСОБА_4 , яка на думку свідка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, підійшла до паркану, і почала кричати до ОСОБА_12 про те, яка у нього жінка, а потім стала образливо називати ОСОБА_6 . На зауваження ОСОБА_21 припинити обзивання та нецензурну лайку потерпіла не реагувала, тому в суперечку встряв ОСОБА_6 , який зайшов на її подвір`я і також почав до неї нецензурно виражатись, але ОСОБА_4 він не бив. Через деякий час надвір прибігла ОСОБА_11 , попросила ОСОБА_22 забрати батька до себе, після чого ОСОБА_14 вивів його з господарства ОСОБА_8 .

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , побачивши його на городі, звернулась до нього із словами, щоб він утікав із сім`ї ОСОБА_23 , а потім почала лаяти та називати нецензурними й непристойними словами його дружину ОСОБА_9 . На його прохання припинити матюкатись потерпіла не реагувала, тому ближче до паркану, де стояла ОСОБА_4 , підійшов ОСОБА_6 і у відповідь на її образи також став виражатись до неї нецензурно. Потім прийшла ОСОБА_17 , і ОСОБА_14 забрав тестя назад на город.

За показами свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , 19.04.2017 року в обідню пору вони перебували на господарстві своєї матері по АДРЕСА_1 , яке розміщене приблизно за 100 метрів від господарства ОСОБА_8 . Безпосередніми свідками нанесення ударів обвинуваченим потерпілі вони не були, але ОСОБА_24 бачила ОСОБА_6 на подвір`ї ОСОБА_8 , чула його крики та плач ОСОБА_4 , а пізніше остання розповіла їй та ОСОБА_26 про те, що її побив ОСОБА_6 і показувала синець на ліві стороні грудей.

Об`єктивно винність обвинуваченого підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 04.07.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_4 , у ході якого вона відтворила обставини, за яких обвинувачений наніс їй 19.04.2017 року тілесні ушкодження, а саме показала, як він ударив її правим кулаком в ділянку голови та в ліву частину молочної залози.
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази відповідно до положень ст. 94 КПК України, згідно з якою суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає доведеним подію кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
При цьому суд критично оцінює твердження обвинуваченого та його дочки й зятя -- ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_6 ударів потерпілі не наносив, і сприймає такі їхні показання виключно як намагання допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Водночас суд зауважує, що як особисто обвинувачений, так і його близькі -- свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_10 не заперечували виниклий з потерпілою конфлікт, та як неодноразово зазначав ОСОБА_6 у ході судового засідання, він захищав перед ОСОБА_4 свою дочку.
Крім того, жодними доказами не спростовані показання потерпілої ОСОБА_4 в частині того, що саме ОСОБА_6 наніс їй під час сварки тілесні ушкодження в область голови та грудей, та висновки судово-медичної експертизи про характер, локалізацію та час утворення тілесних ушкоджень.
Однак у суді не знайшли свого підтвердження показання потерпілої щодо нанесення їй ОСОБА_6 в цілому 11 ударів кулаком, а не двох, як зазначено в обвинувальному акті.
З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_6 діяння, яке за своїми ознаками утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки характер, локалізація, час утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Тому кваліфікація злочинних дій ОСОБА_6 органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному нанесені легких тілесних ушкоджень, є правильною.
Оскільки ОСОБА_6 винний у скоєнні цього злочину, то підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суд повинен виходити із всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.

Так, відповідно до положень ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставин, пом`якшуючих покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Крім того, при обранні виду та міри покарання, суд враховує, що ОСОБА_6 за місцем проживання на території Віньковецької селищної ради характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

За наведених обставин, беручи до уваги загальні засади призначення покарання, які спрямовані на забезпечення індивідуалізації, гуманності і справедливості покарання, та враховуючи, що обвинувачений не працює, пенсіонер, тому в силу закону йому не може бути призначене покарання у виді громадських чи виправних робіт, що передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, за якою він засуджується, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На думку суду таке призначене обвинуваченому покарання буде справедливим, необхідним і достатнім у даному конкретному випадку для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн суд дійшов такого.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`ю або смертю фізичної особи.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір заподіяної потерпілі моральної шкоди, суд вважає наявним причинно-наслідковий зв`язок між скоєним обвинуваченим злочином і перенесеними потерпілою фізичними та моральними стражданнями.

Однак, потерпіла не надала суду доказів того, що в її повсякденному житті відбулися значимі негативні зміни та незворотний підрив здоров`я, який дотепер вимагає значних затрат задля його відновлення.
Крім того, суд враховує, що неправомірні дії обвинуваченого фактично були спровоковані поведінкою самої потерпілої, а саме її негативними висловлюваннями щодо членів сім`ї ОСОБА_6 .
Тому з врахуванням глибини страждань ОСОБА_4 , їх тривалості та наслідків, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, керуючись принципом справедливості і розумності, враховуючи майновий стан обвинуваченого, суд доходить висновку про необхідність стягнення 6000 грн для моральної компенсації потерпілі завданих їй фізичних та моральних страждань від злочину.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, ст. ст. 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 6000 гривень (шість тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1