Справа № 504/905/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" вересня 2018 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000092 від 16.03.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов, Луганської області, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, механіка-водія 1 механізованого відділення механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону військової частин НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), солдата, зареєстрованого з адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
сторони та учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

14.10.2011 року ОСОБА_3 укладено контракт з командиром військової частини НОМЕР_3 для проходження військової служби у Збройних силах України, того ж дня, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 14.10.2011 №211 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового склад вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального взводу військової частини НОМЕР_3 .

Згідно положень п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу», початком проходження військової служби для громадян прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 14.10.2011, тобто з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.

В подальшому, 23.12.2011, солдата ОСОБА_3 було направлено для проходження військової служби за контрактом до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), та того ж дня, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2011 №301 зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого механіка-водія 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, ще виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаюча перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок повернення до місця служби.

Проте, ОСОБА_3 , всупереч вищезазначених вимог закону, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого механіка-водія 1 механізованого відділення механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), у військовому званні солдат, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 25.10.2014 близько 11 год. 00 хв. 25.10.2014 вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся проходження військової служби до 9 год. 00 хв. 15.03.2018, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України - самовільне залишення військової частини тривалістю по один місяць, військовослужбовцем (крім строкової служби).

15.03.2018 о 09 год. 00 хв., солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), за адресою АДРЕСА_3 , заявив про себе та вчинений ним злочин та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою.

Обвинувачений ОСОБА_3 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.3 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно він всупереч вимог закону, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого механіка-водія 1 механізованого відділення механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), у військовому званні солдат, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 25.10.2014 близько 11 год. 00 хв. 25.10.2014 вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся проходження військової служби до 9 год. 00 хв. 15.03.2018, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані як самовільне залишення військової частини тривалістю по один місяць, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Крім того, судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та за місцем проходження служби характеризується позитивно, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст.407 КК України із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.369-371, 374 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Обвинуваченого ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року і 6 (місяців) іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1