В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1480/17

Провадження № 1-кп/348/74/18

08 травня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Надвірна кримінальне провадження № 0000897 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , із базовою середньою освітою, пенсіонерки, одруженої, на утриманні нікого немає, не судимої, громадянки України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_6 умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження.

Злочин вчинено за наступних обставин.

10 грудня 2016 року в АДРЕСА_1 , неподалік господарства ОСОБА_4 приблизно о 16.30 год. обвинувачена ОСОБА_6 під час словесного конфлікту із ОСОБА_4 , яка є колишньою дружиною її сина, на ґрунті тривалих неприязних особистих відносин з приводу користування домогосподарством, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, піднявши із землі дерев"яну палицю, нанесла нею та рукою декілька ударів по голові та тілу потерпілої. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у виді синця в ділянці лівого ліктьового суглобу, садна мочки лівого вуха, що згідно висновку експерта № 320/391/16/Колом-Д від 29.05.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в якості обвинуваченої ОСОБА_6 в на початку судового розгляду вину свою в інкримінованому їй злочині не визнавала, однак в останньому судовому засіданні свою провину визнала повністю, не спростувала обставин вчиненого кримінального правопорушення, і дала в суді показання про те, що вона проживає разом зі своєю родиною в АДРЕСА_1 , хоча фактично зареєстрована в м.Надвірна. З потерпілою ОСОБА_4 , яка є її колишньою невісткою, в них існують давні неприязні стосунки із-за, на її думку, поведінки потерпілої і що слугувало причиною розпаду сім"ї сина.

Стосовно події 10 грудня 2016 року обвинувачена пояснила наступне. Того дня вона прийшла до будинку, що по АДРЕСА_1 , в гості до свого сина та побачила, що на вулиці біля житлового будинку батько потерпілої привіз дрова на опалення і розколює їх. Між ними виникла сварка, в ході якої вони ображали один одного. ОСОБА_4 в той час мила вікна в будинку і, побачивши її, вийшла на вулицю з палицею та стала на захист свого батька, вступивши таким чином в суперечку. Оскільки всі говорили на повищених тонах, сварка переросла в шарпанину. Не заперечує того факту, що в ході цієї шарпанини вона могла спричинити потерпілій тілесні ушкодження, в тому числі вирвати сережку з вуха ОСОБА_4 . Однак зазначає, що і ОСОБА_4 наносила їй тілесні ушкодження палицею, наслідком чого є отримані нею тілесні ушкодження. Дійти примирення з ОСОБА_4 та її родиною вона не може, так як їх стосунки носять досить негативний характер. За свої дії згідна відповідати, однак просить застосувати до неї Закон України "Про амністію в 2016 році", так як вона на час вчинення злочину вже досягла пенсійного віку.

Незважаючи на визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини у пред`явленому їй обвинуваченні, її вина повністю доводиться іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, будучи допитаною в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_4 суду підтвердила, що вона разом із неповнолітніми дітьми проживає на даний час в АДРЕСА_1 , в житловому будинку, який вона зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_8 побудували за час перебування в шлюбі. Шлюб між ними розірвано і причиною цього вона вважає протиправну поведінку чоловіка. Обвинувачена ОСОБА_6 є її колишньої свекрухою, з якою в них існують тривалі неприязні стосунки, так як вона і вся родина чоловіка намагаються змусити покинути її житловий будинок. Оскільки її колишній чоловік відключив опалення в будинку, вона вимушена купувати дрова, щоб мати можливість обігрівати будинок.

Так, 10 грудня 2016 року їй привезли машину дров і вигрузили за межами її господарства. Дрова колов її неповнолітній син ОСОБА_9 і на допомогу йому прийшов її батько ОСОБА_10 . Про це довідався її колишній чоловік - ОСОБА_8 , після чого привіз на місце свого батька, щоб той допоміг прогнати її батька, через що між ними виникла суперечка. Через декілька хвилин ОСОБА_8 забрав свого батька в машину, щоб відвести того до себе додому. Після цього приблизно за 10 хв. на місце події прибігла обвинувачена ОСОБА_6 , почала кричати та кидати в них (сина і батька) камінням. Побачивши це, вона (потерпіла) вийшла з подвір"я і стала між обвинуваченою та сином з батьком, щоб припинити протиправні дії колишньої свекрухи. Тоді обвинувачена ОСОБА_6 підняла з землі дерев"яну палицю і почала наносити удари, однак влучила в сина ОСОБА_9 . Не припиняючи своїх дій, обвинувачена почала їх штовхати і тоді палиця випала з її рук. ОСОБА_8 підняв палицю і знову віддав своїй мамі, яка, взявши її, надалі продовжувала наносити їй удари по тілу, по руках, ногах, по голові. В послідуючому вона з сином відібрали в обвинуваченої палицю і викинули її. Цей інцидент разом із сваркою тривав загалом до 17 години. Після цього вона подзвонила в поліцію. Від отриманих ударів вона почувала себе погано, її боліло тіло, в неї були синці та було розірвано вухо. За свої протиправні дії обвинувачена жодного разу не покаялася та не попросила в неї вибачення, а навпаки, у всьому звинувачує її, що ніби-то вона намагалася її побити, чого вона не робила, а тому просить покарати ОСОБА_6 згідно закону.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він проживає в с.Пасічна, Надвірнянського району і є батьком потерпілої ОСОБА_4 . Між його родиною та родиною обвинуваченої вже тривалий час існують неприязні стосунки на майновому підґрунті. Його дочка та син обвинуваченої перебували в шлюбі, побудували житловий будинок і зараз його дочку з дітьми намагаються змусити покинути даний будинок. Колишній зять відключив водопостачання, опалення в будинку, через що його дочка змушена заготовляти на зиму дрова для опалення.

10 грудня 2016 року він прийшов допомогти внукові ОСОБА_11 колоти дрова, які були розвантажені на вулиці поблизу господарства, де проживає його дочка з внуками. Приблизно через 20 хв. приїхали ОСОБА_8 разом зі своїм батьком, почали його ображати, проганяти, щоб він тут не газдував. У відповідь на його пропозицію допомогти колоти дрова останні сіли в машину і поїхали геть. Після їх від"їзду хвилин через 10 він побачив, як до них наближається обвинувачена і набирає в руки каміння та починає кидати в них і вимагати, щоб він пішов геть. На цей крик з подвір"я вийшла його дочка ОСОБА_4 , яка стала вибивати каміння з рук ОСОБА_6 . Тоді обвинувачена взяла палицю із землі і нанесла його дочці декілька ударів по руці, голові, тілу. Дочка відібрала палицю в викинула в сторону. В цей час вже на місце події повернувся ОСОБА_12 , який підняв палицю і подав її своїй матері - ОСОБА_6 , яка і надалі намагалася наносити нею удари, але вже йому (свідку). Він вирішив покинути місце події, однак ОСОБА_6 почала переслідувати його та кричати навздогін з погрозами та образами. Також він бачив, як в ході даного інциденту обвинувачена схопила його дочку за вухо в практично вирвала сережку.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні ствердив, що 10 грудня 2016 року в суботу він на вулиці поблизу свого будинку рубав дрова, які придбала його мати для опалення будинку. Йому на допомогу прийшов його дідо ОСОБА_10 . Приблизно через 15 хвилин на машині приїхав його батько ОСОБА_8 разом зі своїм батьком, які почали їх ображати і проганяти ОСОБА_10 . Коли ж їм запропонували допомогти колоти дрова, вони сіли в машину і поїхали геть. Після цього приблизно через 10 хвилин прибігла його бабуся ОСОБА_6 , яка кричала на них, ображала, кидала в їх сторону камінням. На цей крик з подвір"я будинку вибігла його мати ОСОБА_4 , яка заступилася за них, намагалася припинити дії ОСОБА_6 , вибивала каміння з рук. Тоді баба підняла з землі палицю і почала наносити матері удари по тілу, руці, голові. В цей час вже повернувся його батько ОСОБА_8 , який за всім спостерігав. Мама вибила палицю з рук баби, однак батько підняв її і знову дав її своїй мамі. Також він бачив, як ОСОБА_6 шарпала його маму за хустку і тоді могла пошкодити вухо та вирвати сережку.

Аналогічні за змістом даним показанням дала пояснення стосовно обставин справи допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надав пояснення про те, що він є рідним дядьком ОСОБА_4 . Самого інциденту він не бачив, однак 10 грудня 2016 року йому зателефонував його брат і попросив забрати його і підвезти додому. Коли він приїхав на місце, то побачив, що у ОСОБА_4 було пошкоджене ліве вухо, а ОСОБА_6 навпроти неподалік бігала, ображала та кричала, щоб він забрав свого брата. Вже в подальшому він довідався по деталі конфлікту і бійки.

Судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про наявність у свідків будь-якого мотиву, щоб обмовити обвинувачену.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні ствердив, що він є чоловіком обвинуваченої та що між його родиною та родиною потерпілої тривалий час існують вкрай неприязні стосунки на майновому підґрунті.

10 грудня 2016 року він зі своїм сином (колишнім чоловіком потерпілої) їхали машиною в медпункт, коли їм подзвонили та повідомили, що сват газдує біля хати. Вони приїхали на місце і запиталися того, яке він має право тут хазяйнувати, так як це їх земля, на що ОСОБА_10 замахнувся до них сокирою. Тоді він з сином поїхали геть. Через деякий час телефонує його дружина ОСОБА_6 і каже, що ОСОБА_10 і надалі є там. Вони з сином розвернулися назад, але заїхали вже з іншої сторони. Він бачив, як ОСОБА_4 вхопила палицю і кинулася до його дружини, на що його син побіг до них, щоб розборонити. Про те, щоб його дружина наносила будь-які удари ОСОБА_4 він не бачив, навпаки невістка наносила удари ОСОБА_6 .

Вина обвинуваченої ОСОБА_6 в скоєнні злочину також доводиться письмовими доказами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.12.2016 року, з якого вбачається, що 10.12.2016 року в с.Пасічна по вул. Довбуша приблизно о 16.00 год. ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_4 тілесні ушкодження (а.с.99);

- висновком експерта № 381 від 14.12.2016 року - 13.01.2017 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_17 мали місце тілесні ушкодження: синець в ділянці ліктьового суглобу, садно мочки лівого вуха. Вказані тілесні ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів в термін до звернення за медичною допомогою та можуть відповідати терміну, вказаному в постанові і відносяться до легких- тілесних ушкоджень (а.с.106);

- висновком експерта № 320/391/16/Колом-Д від 29.05.2017 року, згідно якого у ОСОБА_17 виявлено тілесні ушкодження: синець в ділянці мочки лівого вуха, садно в ділянці лівого ліктьового суглобу, які отримані від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну утворення, вказаному у постанові і згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до легких тілесних ушкоджень. (а.с.107);

- протоколом огляду речового доказу від 16.06.2017 року та демонстрацією в судовому засіданні відеозапису події (сім файлів), в яких деталізовано події, що мали місце 10.12.2016 року в АДРЕСА_1 з участю обвинуваченої ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_4 (а.с.101-103).

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченою діяння, інкримінованого їй стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої та свідків у справі.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 .

Із суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст.125 КК України характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст.125 КК України настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров"ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження, а також заподіяння потерпілому фізичного болю, тобто ударів, побоїв чи інших насильницьких дій, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.

Так, потерпіла ОСОБА_4 надала суду детальні показання щодо обставин події, також вона розповіла, що ОСОБА_6 нанесла їй умисно удари по голові та тілу, що узгоджується також із висновком судово-медичної експертизи № 320/391/16/Колом-Д від 29.05.2017 року.

ОСОБА_6 в ході судового розгляду також фактично не заперечила того факту, що мав місце інцидент з потерпілою, свою провину в спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 в останньому судовому засіданні визнала.

Будь-яких об`єктивних, належних та допустимих доказів того, що обвинувачена заподіяла потерпілій тілесне ушкодження з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілої, стороною захисту не надано, не встановлено зазначеної обставини й судом.

Свідок ОСОБА_16 не був безпосередньо присутнім під час усього перебігу події, тому й не бачив нанесення ударів ОСОБА_4 , однак в своїх показаннях даний свідок не заперечував факту суперечки, яка мала місце 10 грудня 2016 року за участю потерпілої та обвинуваченої, тобто непрямо підтверджує існування обставин, про які суд повідомили потерпіла та інші свідки. З огляду на це суд дійшов до висновку, що вказані покази свідка в судовому засіданні були нечіткими, не містили точного опису обставин, нелогічні, мають фрагментарні свідчення, які між собою не узгоджуються, не відтворюють картину усіх подій, які мали суттєве значення для кримінального провадження, а тому цілком обґрунтовано не враховуються судом як належні та достовірні докази не винуватості обвинуваченої і не можуть судом прийняті як належні докази.

Таким чином, оцінивши здобуті докази в їх сукупності, суд знаходить, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочині доведена повністю.

Враховуючи, що обвинувачена в судовому засіданні свою вину визнала повністю, висунуте проти неї обвинувачення вона розуміє та не оспорює, суд, розцінюючи досліджені докази як об`єктивні та такі, що відповідають фактичним обставинам справи, вважає їх достатніми для винесення вироку.

Суд вважає, що злочинні дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне заподіяння потерпілій ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень.

При обранні міри покарання обвинуваченій, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, що має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, що на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, є особою похилого віку, а також її відношення до скоєного та поведінку до і після вчинення злочину.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченої, думку потерпілої щодо покарання в межах закону, досудову доповідь інспектора Надвірнянського міськрайонного відділу з питань пробації щодо обвинуваченої, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у виді штрафу.

На думку суду, саме таке основне покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної.

Окрім того в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 звернулася із заявою про звільнення її від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», так як вона на час вчинення інкримінованого їй злочину досягла пенсійного віку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, що набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України та особи, визнані винними у вчинені необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила умисний злочин, який не є тяжким чи особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто досягла пенсійного віку, подала заяву про застосування до неї акту амністії, а обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, тому суд вважає можливим звільнити її від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 грн.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 не обирався.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 не заявлявся.

Речові докази: дерев"яну палицю, яка знаходиться на зберіганні в Надвірнянському відділі поліції ГУНП в Івано-Франківській області - знищити; DVD-R диск із відеозаписом події - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з часу його проголошення шляхом подачі апеляції через Надвірнянський районний суд.

Копії вироку після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Суддя ОСОБА_1