Справа № 307/312/16-к
Номер провадження 1-кп/305/274/18
УХВАЛА

06.06.2018 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі колегії:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю : секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження №1-кп/305/274/18, про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває об`єднане кримінальне провадження №1-кп/305/274/18, про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187 КК України.

В судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_11 та перекладач, які про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Прокурор Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури - ОСОБА_12 заявив клопотання про відкладення підготовчого судового засідання та продовження обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу, який закінчується 06.06.2018 року, оскільки зазначені особи обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за який передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі, визначені ст.177 КПК України ризики не відпали, а кримінальне провадження з урахуванням його обсягу по суті до цього часу в суді не розглянуто, тому строк тримання обвинувачених під вартою необхідно продовжити на два місяці.

Також, прокурор у даному кримінальному провадженні Ю.Варга 0606.2018 року надав суду клопотання про продовження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою на два місяці, оскільки під час досудового розслідування встановлено, а під час судового розгляду підтверджено наявність ризиків, передбачених пп.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 можуть спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчиняти дії на протидію розслідуванню чи вчиняти інші кримінальні правопорушення. Зокрема, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебував на розгляді Тячівського районного суду з 2015 року. Протягом вказаного періоду ОСОБА_7 й ОСОБА_6 неодноразово не з`являвся на виклики суду, що свідчить про те, що вони переховувалися від суду. Під час судового розгляду ще не допитано свідків кримінального правопорушення, на яких обвинувачені можуть впливати перебуваючи на волі, крім того останнім відомо, що за вчинення даного кримінального правопорушення їх може бути засуджено до позбавлення волі, на підставі чого вони також можуть переховуватись з метою уникнення покарання. Також, в обвинувачених відсутні постійні доходи, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що вони зможуть задовольнити свої потреби незаконно, вчиняючи корисливі злочини, скоїти інше правопорушення. Більш м`який запобіжний захід, на думку прокурора, не дасть змогу суду всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення у встановлені законом розумні строки, запобігти вчиненню обвинуваченими нових кримінальних правопорушень. Враховуючи, що строк тримання під вартою щодо ОСОБА_6 й ОСОБА_7 спливає, а кримінальне провадження з урахуванням його обсягу по суті до цього часу не розглянуте, тому строк тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 і ОСОБА_6 просить продовжити на два місяці.

У свою чергу захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_10 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, яке мотивував тим, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю, яка часто хворіє та потребує постійної допомоги, а перебуваючи під вартою ОСОБА_7 не має можливості забезпечувати її, допомагати по господарству. Також, звертає увагу на те, що потерпілий ОСОБА_11 (являється батьком обвинуваченого) не має жодних претензій до ОСОБА_7 . Тяжкість інкримінованого злочину та суворість можливого покарання не може слугувати єдиною підставою для тримання під вартою. Що стосується можливого впливу на свідків та спотворення доказів, то це ризик мав значущість лише на початковій стадії розслідування справи, проте в подальшому в ході допиту свідків по справі із записом їх свідчень, завершенням усіх процесуальних дій щодо збирання доказів, дана обставина втратила значущість. Його підзахисний ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від слідства та суду, на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, у нарколога чи психіатра на обліку не перебуває, має зареєстроване місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Оскільки на даний час нема потреби у запобіжному заході - тримання під вартою, тому просить змінити такий запобіжний захід звільнивши ОСОБА_7 з-під варти.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та не заперечував щодо відкладення підготовчого судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вважає клопотання прокурора безпідставним, просить задовольнити клопотання, подане його захисником, та звільнити його з-під варти й не заперечував щодо відкладення підготовчого судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечили щодо продовження йому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважають, що його слід звільнити з-під варти, не заперечували щодо відкладення розгляду справи.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 не заперечували щодо відкладення розгляду даного кримінального провадження.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_11 , а також перекладач, які були повідомлені належним чином, тому підготовче судове засідання необхідно відкласти.

Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта,..." чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність в обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щодо яких було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Тячівського районного суду від 22 грудня 2017 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , який був затриманий 21.12.2017 року. Також, ухвалою Тячівського районного суду від 01 лютого 2018 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Рахівським районним судом, згідно з ухвалою від 24 травня 2018 року було продовжено запобіжний захід щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 06 червня 2018 року.

На даний час, тобто 06.06.2018 року, всупереч вимогам ст. 199 КПК України з приводу подачі клопотання не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали, прокурор не звертався до суду з клопотанням, а таке подане ним лише перед самими початком судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Європейським судом 15.12.2016 року прийнято рішення «Ігнатов проти України» (заява № 40583/15), де констатував порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість). Зокрема, Європейський суд зазначив про те, що під час процедури розгляду питання про продовження запобіжного заходу "суддя не вказав у чому полягають конкретні ризики щодо кожного обвинуваченого, а отже рішення було свавільним та не відповідає вимозі «законності»; впродовж всього періоду заявник тримався під вартою на підставі припущень щодо можливого тиску на свідків та перешкоджання слідству та суду. В той час як згідно зі ст. 5 Конвенції органи державної влади повинні надати реальні докази існування таких ризиків". Отже, визнаючи порушення п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод під час розгляду зазначеної справи Європейський суд вкотре повторив позицію щодо того, що відсутність мотивації в судовому рішенні щодо продовження тримання під вартою несумісне з принципом захисту від свавілля, що передбачається п.1 ст.5 Конвенції.

Отже, враховуючи обставини справи, а саме: клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурором не подано у визначений ст.199 КПК України строк, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 є неповнолітній (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ), реальних доказів того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 будуть впливати на свідків чи потерпілих суду не надано, вони мають постійне місце проживання, характеризуються позитивно, ОСОБА_7 проживає з матір`ю, яка хворіє, а отже потребує допомоги сина.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід змінити з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч.3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий:

1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово;

2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183,193,194,196,197,331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та клопотаннях заступника керівника Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 про продовження ОСОБА_7 та ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_2 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт без застосування електронного засобу контролю за місцем їх проживання, ОСОБА_6 , в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , на два місяці, починаючи з 06 червня 2018 року по 05 серпня 2018 року, звільнивши їх з-під варти негайно.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися ОСОБА_6 , із місця постійного проживання в АДРЕСА_1 , та ОСОБА_7 із місця постійного проживання в АДРЕСА_2 без дозволу суду.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що обов`язки покладаються на них на строк до 05 серпня 2018 року. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченим положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають оправо з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Тячівському районному відділенню національної поліції ГУНП в Закарпатській області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає і є обов`язковою для виконання.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3