Справа № 317/2377/18
Провадження № 1-в/317/258/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника адміністрації колонії ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника засудженого, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку заяву про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, громадянина України, освіта не повна середня, не одруженого, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ;
раніше судимий: 14.04.2009 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, за ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
засуджений: 09.12.2010 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 4 ст. 187 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України, приєднано частково не відбуте покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 14.04.2009 та остаточно призначено 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15.02.2016 року згідно зі ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано час попереднього ув`язнення під вартою з 10.07.2009 року по 28.03.2010 року виходячи із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник за призначенням адвокат ОСОБА_6 просили суд задовольнити клопотання засудженого.
В судовому засіданні представник адміністрації колонії висловив думку, щодо відсутності підстав для задоволення поданого засудженим клопотання, адже засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.
Суд, вислухавши представника адміністрації установи виконання покарань, засудженого та його захисника, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання з підстав, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступних висновків.
Статтею 81 Кримінального кодексу України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:
1. засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);
2. засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).
Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_7 відбув.
В той же час, оцінюючи ступінь виправлення засудженого ОСОБА_5 , суд дійшов до наступних висновків.
Виправлення засудженого, як соціально-правова категорія включає в себе, з-поміж іншого, й суб`єктивне ставлення особи до вчиненого ним протиправного діяння, розкаяння у вчиненому та намагання згладити негативні суспільно-небезпечні наслідки будь-яким можливим шляхом.
В той же час під час судового розгляду засуджений ОСОБА_5 зазначив, що він не визнає себе винним у скоєнні злочину, за який відбуває покарання і не має наміру взагалі відшкодовувати завдану злочином матеріальну та моральну шкоду, оскільки він не винуватий.
В матеріалах особової справи засудженого, дослідженої судом у відповідності до рекомендацій, викладених Верховним Судом України в Постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 р., міститься копія вироку Василівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2010 року, яким встановлено вину ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (а.о.с. 19-22).
Вказаний вирок, відповідно до довідки № 11-487/11 від 29 березня 2011 року, набув законної сили 28 березня 2011 року і підлягає виконанню (а.о.с. 23).
Таким чином, матеріалами справи підтверджено винуватість засудженого ОСОБА_5 .
На думку суду невизнання своєї провини у скоєнні злочину, яка у повній відповідності до презумпції невинуватості підтверджена вироком суду, який набрав законної сили, в даному випадку свідчить про небажання засудженого ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, адже виправлення засудженого неможливе без його каяття у скоєному.
Крім того, суд звертає увагу на те, що ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 14 вересня 2017 року ОСОБА_5 було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`якою саме через те, що він не став на шлях виправлення (а.о.с. 35, 36).
З моменту винесення зазначеної ухвали суду засуджений мав одне заохочення у вигляді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання встановлених правил від 30 березня 2018 року та одне стягнення у вигляді попередження за порушення виробничої локалізації (а.с. 3).
Крім того, як вбачається з довідки про доходи засудженого ОСОБА_5 , він мав дохід (після усіх відрахувань на харчування і побутові послуги та податків) в сумі 5817,82 гривні за період з лютого 2017 року по липень 2018, однак шкоду, завдану злочином, засуджений ОСОБА_5 навіть не намагався відшкодовувати (а.с. 5).
Також суд враховує характеристику на засудженого ОСОБА_5 , додану до матеріалів справи адміністрацією установи виконання покарань (а.с. 2).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недотримання умови, передбаченої ч. 2 ст. 81 КК України, оскільки матеріалами справи не підтверджено те, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
З огляду на вищевикладене, враховуючи положення статті 81 КК України, суд приходить до висновку про неможливість задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо його умовно-дострокового звільнення.
На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 17.08.2018.

Суддя ОСОБА_1