ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5781/18
провадження № 1-в/753/126/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" травня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із неповною загальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 28.06.2016 р. вироком Ленінського районного суду м. Тюмені з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Тюменського обласного суду від 27.07.2017 за ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з відбуванням покарання у випраній колонії суворого режиму,
ВСТАНОВИВ:
30.03.2018 р. до Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м. Тюмені від 28.06.2016 р. з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Тюменського обласного суду від 27.07.2017 стосовно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до законодавства України.
Дослідженням клопотання та додатків до нього, зокрема вироку Ленінського районного суду м. Тюмені від 28.06.2016 р. та постанови президіуму Тюменського обласного суду від 27.07.2017 р. встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ, а саме: замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (мережі «Інтернет»).
Вироком Ленінського районного суду м. Тюмені від 28.06.2016 р. з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Тюменського обласного суду від 27.07.2017 ОСОБА_4 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з відбуванням покарання у випраній колонії суворого режиму. Строк покарання обчислюється з 23.01.2016 року.
У судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув, про час, день, місяць, рік і місце розгляду клопотання повідомлений належний чином, шляхом вручення повідомлення про виклик уповноваженій особі. У самому клопотанні міститься прохання про розгляд клопотання без участі представника Міністерства юстиції України.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку про те, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
Згідно із п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.
Разом з цим, положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.
Положеннями ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.
Як вбачається з клопотання та додатків до нього, ОСОБА_4 є громадянином України відповідно до копії паспорту на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , виданого 29.07.2015 р., та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.39/.
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_4 має бажання не відбутий строк покарання відбувати на території України (а.с.34, 35).
Відповідно до довідки з місця відбування покарання засуджений ОСОБА_4 станом на 15.12.2017 р. відбув строк кримінального покарання 1 рік 10 місяців 23 дня. Невідбута частина покарання складає 06 років 7 місяців 7 днів. Зазначене покарання ОСОБА_4 відбуває в ФКУ ИК-2 УФСИН Росії по Тюменській області. Кінець строку відбуття покарання 22.07.2024 р. /а.с.36/.
Діяння ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду м. Тюмені від 28.06.2016 р. та постанови президіуму Тюменського обласного суду від 27.07.2017 р. кваліфікуються за ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ, яка передбачає відповідальність за замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (мережі «Інтернет») За вказаною статтею ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, як замах на незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах. Санкція частини 2 ст. 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 610 КПК України - при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.
Аналіз наведених вимог закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність призначення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України покарання у вигляді позбавленні волі із дотриманням тривалості покарання призначеного вироком Ленінського районного суду м. Тюмені від 28.06.2016 р. з урахуванням постанови президіуму Тюменського обласного суду від 27.07.2017 р., а саме у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі.
Законодавство України передбачає таке додаткове покарання, як конфіскація майна засудженого, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Проте, Статтею 11 Конвенції заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особи державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
За таких підстав, враховуючи положення ст. 11 Конвенції, при приведенні вироку Ленінського районного суду м. Тюмені від 28.06.2016 р. з урахуванням постанови президіуму Тюменського обласного суду від 27.07.2017 р. у відповідність до законодавства України до ОСОБА_4 не може бути застосований такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна засудженого.
На підставі викладеного та керуючись ст. 9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 р., ст.ст. 606-610 КПК України, суд-
У Х В А Л И В :
Клопотання Міністерства юстиції України - задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м. Тюмені від 28.06.2016 р. з урахуванням постанови президіуму Тюменського обласного суду від 27.07.2017 р., яким громадянина України ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що громадянин України ОСОБА_4 при продовженні відбування покарання на території України, повинен відбувати покарання за злочин, передбачений:
- ч.1 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України у виді 8 /восьми/ років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 23.01.2016 року.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1