Справа № 308/3387/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої - ОСОБА_6
перекладача - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження за №308/3387/18, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000321 від 13.03.2018 р. про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Берегівського району, с. Батрадь, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, угорця, з базовою середньою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
13 березня 2018 року, близько 01 години 30 хвилин ОСОБА_4 , таємно, з корисливих мотивів, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи на території ринку «Агора», біля квіткового магазину «Едельвейс» власником якого являється громадянка ОСОБА_6 , який розташований по АДРЕСА_3 , на неогородженій території, до якої наявний вільний доступ, використовуючи заздалегідь підготовлений інструмент плоскогубці марки «Тоуа», демонтував зовнішній блок кондиціонеру марки «Веко», модель «ВКН 242/243» вартістю 4050,00 гривень.

В подальшому, завантажив до багажного відділу автомобіля марки «Ford Focus» д.н.з. Словацької республіки « НОМЕР_1 », належний дружині ОСОБА_4 громадянці ОСОБА_8 , попередньо взявши даний автомобіль за згодою власника, після чого з викраденим майном покинув місце вчинення злочину та згодом збув вищевказаний зовнішній блок кондиціонера марки «Веко» у розібраному стані громадянину ОСОБА_9 за грошову винагороду у сумі 714,00 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4050,00 гривень.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна.

До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання винуватості від 29.03.2018 року, яку прокурор просив затвердити, з додержанням наступних умов.
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.
Зі змісту угод вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення , а саме за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_4 згідний. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 29.03.2018 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.
Потерпіла ОСОБА_6 просила суд затвердити укладену між обвинуваченим та прокурором угоду про визнання винуватості .
Судом також встановлено, що потерпіла у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи.
В судовому засіданні прокурор також висловив думку про затвердження угоди про визнання винуватості.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 29.03.2018 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При вирішенні питання про відповідність угод про визнання винуватості від 29.03.2018 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Згідно ч. 3 ст. 475 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
За таких обставин суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 29 березня 2018 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника підозрюваного ОСОБА_5 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 29 березня 2018 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 затвердити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 850 /всімсот п`ятдесят/ гривень.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 - не обиралась.
Речовий доказ по справі плоскогубці жовто-синього кольору марки «Тоуа», які знаходяться в камері зберігання - знищити.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1