УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2018 року

м. Київ
провадження № 51-8876ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву ОСОБА_4 на постановлені щодо нього судові рішення,
встановив:
ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою, у якій просив про захист його порушених прав.
Верховний Суд ухвалою від 26 вересня 2018 року залишив заяву скаржника без руху, через її невідповідність вимогам ст. 427 КПКта надав п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених в ній недоліків.

На виконання ухвали Верховного Суду, ОСОБА_4 повторно звернувся із заявою, в якій, вказуючи на те, що він звертається до Верховного Суду не як до суду касаційної інстанції, а як до суду першої інстанції, просить повторно розглянути його попередню заяву.
Перевіривши повторно подану заяву ОСОБА_4 , Верховний Суд дійшов висновку, що вказані в ухвалі касаційного суду від 26 вересня 2018 року він недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПКзнову не дотримався.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією й законами України.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, як суд першої або апеляційної інстанцій, в порядку, встановленому процесуальним законом.
Касаційний кримінальний суд, який діє у складі Верховного Суду, розглядає кримінальні провадження (справи) за касаційними скаргами на судові рішення, поданими в порядку та строки, які встановлені нормами кримінального процесуального законодавства.
Нормами кримінального процесуального законодавства не передбачено повноважень Верховного Суду діяти як суд першої інстанції при розгляді скарг на порушення, допущені службовими особами прокуратури, або ж на дію чи бездіяльність зазначених службових осіб, як про це порушує питання ОСОБА_4 у своїй заяві.
Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені під час досудового розслідування до слідчого судді місцевого суду в порядку, визначеному статтями 303 307 КПК.
Таким чином ОСОБА_4 не усунув недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 26 вересня 2018 року, оскільки скаржник звернувся із заявою, а не з касаційною скаргою, в якій так і не зазначив судових рішень, які він оскаржує та не навів обґрунтування щодо незаконності цих судових рішень.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_4 не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК вважає за необхідне повернути його заяву з усіма доданими до неї матеріалами.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути заяву ОСОБА_4 на постановлені у кримінальних провадженнях щодо нього судові рішенняразом з усіма доданими до цієї заявами матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3