У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Івано-Франківська, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 185 КК України

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

З клопотання та матеріалів кримінального провадження вбачається, що 15 січня 2018 року слідчим відділом Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000174 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи обвинуваченим в кримінальному провадженні №0000592 від 20.02.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив тяжкий злочин за наступних обставин. Так, в період часу з 29.12.2017 року по 14.01.2018 (більш точний час органом досудового розслідування визначити не надалось можливим) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання наслідків, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна,шляхом підбору ключапроник до квартири АДРЕСА_3 , звідки викрав телевізор марки «Samsung»: LED UE40EH5307KXUA, материнську плату марки «Asus» Р8Z68-V PRO/GEN3, монітор марки «Asus» Pro art 238Q, монітор до комп`ютера марки «Acer» AL 1916Sc, відеокамера марки «Samsung» VP DC 171, електроконвектор марки «Термія» в кількості 2 шт. ЭВНА-2.0/230с1, мікрохвильову піч марки «Daewoo» KOC-8H4T, інгалятор компресорний (небулайзер) «Ulaizer home» CN-02MY, кранштейн для кріплення LCD LED і плазмових панелей MART 407A, фен марки «Simens» MH91101, праска марки «Philips» GC 4500, блендер марки «Braun» MQ 320, термопот марки «Маестро» MR 080. Незаконними діями ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 спричинено шкоду на суму 20153, 34 гривень (двадцять тисяч сто п`ятдесят три гривні 34 копійки), що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №11/418 від 07.06.2018, №11/419 від 06.06.2018, №11/420 від 13.06.2018 року.
В клопотанні слідчий зазначає, що 30.07.2018 року слідчим СВ Ужгородського ВП, за погодженням прокурора Ужгородської місцевої прокуратури, повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, - тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній із проникненням у житло.Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджують зібрані на теперішній час докази: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.01.2018; протоколи огляду місця події від 14.01.2018; постанова про визнання речовим доказом від 03.02.2018; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 03.02.2018; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.01.2018, 23.03.2018, 17.05.2018; висновок експерта №11/418 від 07.06.2018; висновок експерта №11/419 від 06.06.2018; висновок експерта №11/420 від 13.06.2018; висновок експерта №3/158 від 25.05.2018; висновок експерта №2/387 від 09.07.2018; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 02.07.2018.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_6 наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України, дане кримінальне правопорушення (злочин) належить до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_6 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, в сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, останній не має постійного місця проживання; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином, органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, з метою уникнення від покарання шляхом залякування свідків та очевидців даної події, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванні даного кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Із цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні встановлено, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з матеріалами клопотання, вручено підозрюваному 30.07.2018 року о 12 год. 50 хв.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили таке задовольнити, враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, з огляду на вищенаведене жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також пояснив, що хворіє, потребує дотримання певного розпорядку дня та правил харчування. Просив суд застосувати до нього більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 просив у задоволенні клопотання відмовити. Зазначив, що клопотання слідчого є безпідставним та необгрунтованим. Пояснив, що його підзахисний не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Просив суд взяти до уваги стан здоров`я його підзахисного, наявність постійного місця проживання, перебування у шлюбі та обрати щодо ОСОБА_6 більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою.
Заслухавши думку прокурора, який підтримав внесене клопотання, пояснення слідчого про обставини справи, пояснення ОСОБА_6 та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України, крім випадків передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.
Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 є старшою за віком особою, хворіє на ряд захворювань, що потребують посиленого догляду, має місце проживання, одружений.
Належних доказів того, що ОСОБА_6 вчиняв будь-які дії, які б свідчили про намагання ухилитися від слідства та суду, тиск або про спробу тиску на потерпілу та свідків (заяви та повідомлення таких), чи даних про те, що ОСОБА_6 іншим чином перешкоджає кримінальному провадженню іншим чином, ні прокурором, ні слідчим, слідчому судді не надано.
Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", зокрема зазначається що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов"язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
У своєму рішенні у справі "Хайредінов проти України" Європейський суд прийшов до висновку, що тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обгрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м"якого запобіжного заходу.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м"які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесувальних обов"язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
За таких обставин, враховуючи, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому суд вважає, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м"який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Івано-Франківська, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 185 КК України - запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, в період доби з 21.00 по 07.00 годину.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- з метою уникнення будь-якого тиску на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора та суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом по 28 вересня 2018 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1