11-кп/775/281/2018(м)
265/1578/17

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 березня 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Маріуполя Донецької області, громадянку України, з вищою освітою, не заміжню, яка працює головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімп-165», раніше не судиму, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначено їй покарання за ст. 128 КК України у вигляді громадських робіт на строк 150 годин. Стягнувши із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 60 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 1500 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, всього на загальну суму 6560 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 11 грудня 2016 року приблизно о 15.50 годині, ОСОБА_6 , знаходячись навпроти 3-го під`їзду у дворі будинку АДРЕСА_2 , в ході сварки з ОСОБА_8 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, не передбачаючи можливості настання наслідків у вигляді заподіяння останній тілесних ушкоджень середньої тяжкості, проявляючи злочинну недбалість, хоча могла та повинна була їх передбачити, діючи з більшою обачністю, схопила та потягла назад ОСОБА_8 , яка отримавши прискорення під час падіння, впала та вдарилась рукою об асфальт. Внаслідок необережних злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому променевої кості в «типічному» місці зі зміщенням, яке по ступеню тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що тягнуть за собою тривалий розлад здоров`я на строк більше 21-го дня.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто злочин, передбачений ст.128 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції в повному обсязі та закрити кримінальне провадження. У разі невбачання підстав для задоволення вищезазначених вимог призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції по винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджується наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватою ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та відповідно кваліфікував її дії.

Колегія суддів зазначає, що хоча обвинувачена не визнає вини в скоєному нею злочині, однак перевіривши матеріали кримінального провадження колегією суддів встановлено, що вина обвинуваченої повністю підтверджується доказами, які містяться в матеріалах провадження, а саме:

- поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з пояснень яких достовірно вбачається, що після образи з боку ОСОБА_14 , ОСОБА_8 з піднятими поперед себе руками швидко пішла в її сторону, але чи наносила потерпіла ОСОБА_14 удар, ніхто з зазначених свідків не бачив. Побачивши, що потерпіла йде в бік її доньки, ОСОБА_6 схопила за ремінь сумки потерпілої, яка була одягнута через плече останньої і потягнула назад, внаслідок чого потерпіла впала та отримала тілесні ушкодження.

Вищезазначені пояснення підтверджуються письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме протоколом слідчого експерименту від 13 січня 2017 року в ході якого свідки пояснювали та показували механізм подій, що трапились 11 грудня 2016 року. А зокрема свідки показали, що ОСОБА_6 перебуваючи за спиною ОСОБА_8 , потягнула останню за ремінь одягнутої через плече сумки зі спини. ОСОБА_8 не втрималась і стала падати назад на асфальт, після чого не змогла піднятись і висловила скарги на болі в лівій руці.

Після зазначених подій потерпіла ОСОБА_8 звернулась до лікарні, де їй був виставлений діагноз закритий перелом лівої кістки «типічному» місці зі зміщенням, який відповідає висновку судово-медичного експерта.

Також вина ОСОБА_6 підтверджується й іншими письмовими доказами які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Крім того, сама обвинувачена та свідок ОСОБА_14 не спростовують того, що коли потерпіла почала наближатись до ОСОБА_14 , обвинувачена схопила потерпілу за ремінь сумки, яка була одягнута через плече потерпілої і потягнула на себе. ОСОБА_8 не втримала рівновагу та стала клонитися в праву сторону, потім повільно присіла на асфальт на сідниці і оперлася об асфальт правою рукою. Коли потерпілій допомогли піднятись, вона стала висловлювати скарги на болі в лівій руці.

Проаналізувавши всі вищеперераховані докази в сукупності колегія суддів приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 доведена в повному обсязі та підтверджується матеріалами кримінального провадження, за наведених у вироку обставин, а дії обвинуваченої кваліфіковані правильно, а саме за ст. 128 КК України як необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Посилання сторони захисту на те, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані неправильно та те, що дії останньої необхідно розцінювати як необхідну оборону, являються необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої а даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Тобто вищезазначені положення свідчать про те, що дії визнаються необхідною обороною лише тоді, коли є з боку особи суспільно небезпечне посягання, тобто спричинення шкоди.

В даному випадку з боку потерпілої ОСОБА_8 суспільно небезпечних посягань не було та шкоди нікому завдано не було, дані обставини підтверджуються поясненнями свідків, у зв`язку з чим наполягання сторони захисту про те, що ОСОБА_6 діяла в стані необхідної оборони не заслуговують на увагу та являються такими, що не підлягають задоволенню.

Вищенаведені твердження захисника, колегія суддів вважає такими, на підставі яких обвинувачена хоче уникнути кримінальної відповідальності.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , судом першої інстанції правильно враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як злочин невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання та праці характеризується позитивно, на обліку в диспансерах міста не перебуває. Також враховано обставину, що обтяжує покарання, а це вчинення злочину щодо особи похилого віку, та призначив необхідне і достатнє покарання передбачене санкцією інкримінованої статті.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 березня 2018 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Касаційний кримінальний суд Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: