Справа № 453/862/18
№ провадження 1-кп/453/122/18
В И Р О К
іменем України

19 вересня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

та її захисника адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, вдови, депутатом не являється, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_5 14.06.2018 року близько 09 год. 05 хв., перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_2 , котрий належав її зятю ОСОБА_4 , маючи умисел на знищення зазначеного житлового будинку шляхом підпалу з метою недопущення спільного проживання у ньому сім`ї зятя та вселеної за рішенням суду колишньої його дружини - ОСОБА_4 , реалізуючи такий свій умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись при цьому, що у будинку нікого немає, взяла із господарського приміщення у пластиковій ємності п`ять літрів бензину та розлила його на другому поверсі будинку. Після цього, обвинувачена ОСОБА_5 у кімнаті котельні взяла розчинник для фарби, котрий розлила по першому поверсі вищевказаного будинку та речах, підпалила їх за допомогою сірників, а згодом, вийшовши з будинку на вулицю, розбила вікна у цьому будинку з метою швидкого розповсюдження вогню. Внаслідок спричиненої обвинуваченою ОСОБА_5 пожежі житловий будинок, котрий належав її зятю ОСОБА_4 і знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , - повністю знищено.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , після роз`яснення їй змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченої, вину визнала та повністю підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини. На даний час вона зрозуміла значення своїх дій, при обранні їй міри покарання покладається на розсуд суду. Додатково вказала, що не мала на меті заподіяти шкоду життю чи здоров`ю зятя або кого-небуть із членів його сім`ї, як і іншим особам, у тому числі і вселеній за рішенням суду ОСОБА_4 , а перед підпалом будинку особисто переконалася, що у ньому та поруч нікого окрім неї немає.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчинені нею кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Обтяжуючих вину обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при обранні їй міри покарання суд не вбачає.

Пом`якшуючою вину обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, при обранні їй міри покарання суд вбачає щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за зареєстрованим місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗ Сколівської РР Львівської області «Сколівська ЦРЛ» не перебуває, а також той факт, що вона повністю визнала свою вину, щиро розкаялася у скоєному, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася і судимостей немає. Суд враховує і те, що потерпілий ОСОБА_4 пробачив обвинуваченій ОСОБА_5 , просив її суворо не карати, зокрема не позбавляти її волі.

Крім того, як вбачається із виконаної органом з питань пробації досудової доповіді про обвинувачену ОСОБА_5 , результати її оцінки не показали високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, також окремих осіб, а, отже, існує ймовірність виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

З урахуванням наведених обставин суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , виходячи з положень ст. 65 КК України, вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 2 ст. 194 КК України, - у виді позбавлення волі на певний строк.

Одночасно суд вважає за можливе та доцільне застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, та покласти на неї певні обов`язки, визначені у ст. 76 КК України, погоджуючись таким чином із думкою прокурора.

Відтак, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність зазначених вище даних про особу обвинуваченої, а також ретельно перевіривши її мету, пов`язану із знищенням майна у спосіб підпалу, міру покарання у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням на певний строк суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судових витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтися у вказаний орган для реєстрації.

Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Речові докази: пару жіночих босоніжок білого кольору, пару шкарпеток чорного кольору із зеленим малюнком, кофту зеленого кольору із малюнком спереду, спортивні штани чорного кольору із малюнком у сірі крапки, пожежне сміття у двох спецпакетах, рештки обгорілого одягу в обгорілому смітті у спецпакеті, - знищити.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженій та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1