У Х В А Л А
Іменем України
07.09.2018 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо нездійснення процесуальних дій, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 подав в суд скаргу на бездіяльність слідчого щодо нездійснення процесуальних дій, в якому просив зобов`язати відповідних службових осіб Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області невідкладно розглянути, в порядку передбаченому ст.55,220 КПК України, внесені ним клопотання про визнання потерпілим у об`єднаному кримінальному провадженні, про закриття кримінального провадження №00003973 в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК, про вручення письмової підозри командиру в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000055.
В обґрунтування скарги зазначає, що він 06.08.2018 року він звернувся з вищевказаними клопотаннями(заявами). Однак, всупереч вимогам ст.ст. 55,220 КПК України такі клопотання(заяви) не розглянуті. Просить скаргу задоволити.

В судове засідання скаржник повторно не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, однак в скарзі просив скаргу розглядати без його участі, а тому вважаю за можливе скаргу розглядати у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу заперечив та зазначив про те, що вимоги заявника є безпідставними, тому просить відмовити в задоволенні його скарги. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Слідча в судове засідання не з`явилася, хоча належно повідомлена про день, час та місце слухання скарги, а відповідно до ст.306 ч.3 КПК України, вважаю за можливе скаргу розглядати у її відсутності.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні до слідчого судді, визначено ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Судом встановлено, що старшим слідчим СВ Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області ОСОБА_6 розслідується кримінальне провадження №0003973 від 26.12.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.3 ст.382, ст.356 КК України.

06.08.2018 року до Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області звернувся ОСОБА_4 , з клопотаннями(заявами) про визнання потерпілим у об`єднаному кримінальному провадженні, про закриття кримінального провадження №00003973 в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК, про вручення письмової підозри командиру в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000055.
Право на звернення з відповідною скаргою щодо відмови у визнанні потерпілим передбачено у п.5 ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно з ч.2 даної норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення нею кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Отже, зазначена норма стосується випадків, коли особа не була заявником і не стала потерпілим за правилами ч.2 ст.55 КПК України, тобто з моменту подання заяви щодо вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Частиною 5 ст.55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення подається особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Необхідною умовою для визнання потерпілим є факт заподіяння шкоди саме кримінальним правопорушенням, у даному випадку ОСОБА_4 досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0003973 від 26.12.2015 року не встановлено.

Постановою старшого слідчого СВ Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області ОСОБА_6 від 20.08.2018 року розглянуті клопотання, по якій відмовлено в задоволенні клопотань заявника ОСОБА_4 про його визнання потерпілим по кримінальному провадженні №0003973 від 26.12.2015 року.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, а також виходячи із заяви ОСОБА_4 , в такій не вказано завданої кримінальним правопорушенням йому будь-якої шкоди, ніж передбачено ч.1 ст.55 КПК України.

Таким чином, приходжу до висновку, що клопотання заявника розглянуто, по якому слідчою винесено постанова про відмову в задоволені клопотання від 20.08.2018 року з врахування вимог КПК України.

Крім цього, ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч. 6 ст. 223 КПК України слідча дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника, під час проведення такої слідчої дії присутні особи, що її ініціювали, що мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку ведення відповідної слідчої дії.

Даючи системний аналіз вищевказаним нормам КПК України, приходжу до висновку, що заявник який не є потерпілим у даному кримінальному провадженні не наділений із зверненням в порядку ст.220 КПК України із даними клопотаннями до слідчого, прокурора.

Дані клопотання та заяви було зареєстровані і по них надана у законному порядку відповідь старшим слідчим СВ Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області ОСОБА_6 від 22.08.2018 року за №10604/41/07/18.

Окрім цього, слідчий в своїй діяльності є самостійною процесуальною особою, який приймає процесуальні рішення, передбачені ст.40КПК України.

Згідно ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З наведених вище норм вбачається, що слідчий і прокурор повинні приймати рішення про закриття кримінального провадження в межах КПК України, про вручення письмового повідомлення будь-якій особі, керуючись внутрішнім переконанням та власною оцінкою наявних доказів, а не клопотаннями потерпілого або інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_4 слід відмовити
Керуючись ст.ст.55, 303, 306, 307 КПК України,-

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо нездійснення процесуальних дій- відмовити.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1