Справа № 627/763/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.05.2015 рокусмт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ, Краснокутського району, Харківської області, українця, громадянина України, непрацюючого, освіта вища, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Краснокутського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, згідно якого ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він в ніч на 1 жовтня 2011 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, знаходився на пров. Пролетарському, смт. Краснокутськ, Харківської області, де за місцем мешкання ОСОБА_6 біля будинку № 2а по вказаному провулку побачив моторолер Honda Dio AF 27, після чого у ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, маючи мету незаконного збагачення, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що моторолер Honda Dio AF 27, який належить потерпілій ОСОБА_7 знаходився за територією домоволодіння потерпілої, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу скоїв крадіжку вказаного моторолера, вартість якого згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 8296 від 15 жовтня 2012 року становить 3167,87 грн. Після чого , ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, викрадене обернув на свою користь, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на вказану суму.

Вподальшому, під час судового розгляду 23 вересня 2014 року прокуратурою Краснокутського району Харківської області було надано суду постанову про зміну обвинувачення, в резолютивній частині якої зазначено:

«1. Змінити пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення, змінивши адресу вчинення кримінального правопорушення з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 .

2. Обвинувачення відносно ОСОБА_8 вважати таким:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тім, що в ніч на 1 жовтня 2011 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 , знаходився на вулиці Карла Маркса, смт.Краснокутськ Харківської області, біля будинку №83, та по вказаній вулиці побачив моторолер Honda Dio AF 27, після чого у ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна. Так, реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, маючи мету незаконного збагачення, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що моторолер Honda Dio AF 27, який належить потерпілій ОСОБА_6 , знаходився за територією домоволодіння потерпілої, достовірно знаючи про те, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу скоїв крадіжку моторолера Honda Dio AF 27, вартістю 3167,87 грн. Після цього ОСОБА_5 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши його у свою користь, і розпорядився ним за своїм розсудом, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду, згідно висновків судової автотоварознавчої експертизи № 8296 від 15 жовтня 2012 року на загальну суму 3167,87 гривень.

Таким чином орган досудового слідства інкримінує обвинуваченому, що своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Дане обвинувачення підтримано прокурором в суді, який вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України є правильною, а факт вчинення злочину доведеним під час досудового та судового слідства доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про слухання кримінального провадження у її відсутність, при призначенні покарання покладалася на розсуд суду та прохала заявлений нею цивільний позов не розглядати.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, просив постановити відносно нього виправдальний вирок.

Адвокат обвинуваченого вважає, що його підзахисного слід виправдати за даним обвинуваченням із-за недоведеності пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення та із-за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення.

Під час проведення судового слідства було встановлене наступне :

Як вбачається з постанови про зміну обвинувачення від 23 вересня 2014 року спочатку обвинувачення було пред`явлено ОСОБА_8 , а далі по тексту у викраденні моторолера звинувачується ОСОБА_5 , а тому з даної постанови не зрозуміло, хто ж саме звинувачується у викрадені моторолера.

Окрім цього, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушення не визнав та пояснив суду, що моторолер він не викрадав, так як в період з 25 вересня по 12 жовтня 2011 року знаходився в м. Харкові у своєї тітки ОСОБА_9 , де виконував роботи по укладанню плитки. Станом на 1 жовтня 2011 року з м. Харкова не виїжджав. Крім того, ОСОБА_5 зазначив, що працював разом з ОСОБА_10 , у якого був скутер та він брав у нього скутер декілька разів в період часу з 08 години до 17 години, щоб зїздити по своїм справам.

Допитана в попередніх судових засіданнях потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 30 вересня 2011 року, близько 17 год. 00 хв., вона приїхала скутером до будинку АДРЕСА_3 , де тимчасово мешкала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_11 у сестри ОСОБА_12 та залишила скутер біля вказаного домоволодіння на вулиці. Наступного дня, близько 8 год. 00 хв., вона виявила крадіжку скутера та відразу звернулася до працівників міліції. Пізніше, весною 2012 року, вона разом з чоловіком бачила скутер за ознаками схожий на викрадений скутер. Скутером керував ОСОБА_5 , який приїздив декілька раз до сусідів. Від працівників міліції стало відомо, що крадіжку скутера було скоєно саме ОСОБА_5 . Також повідомила, що власником вказаного скутера являється її чоловік ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що наприкінці 2011 року до нього звернувся його товариш ОСОБА_5 , з яким він був в дружніх відносинах та разом працювали, та запропонував придбати на двох скутер. При цьому, повідомив, що за скутер необхідно було заплатити кошти в сумі 1500,00 грн. Через деякий час він віддав ОСОБА_5 гроші, а де і в кого ОСОБА_5 придбав скутер, йому невідомо. В травні 2012 року, він, перебуваючи в центрі смт. Краснокутськ, на вул. Леніна разом зі своїм товаришом ОСОБА_13 , побачив ОСОБА_5 , який підїхав до них та повідомив, що вже придбав для них скутер. Потім вони обговорили умови користування скутером та вирішили користуватися ним через тиждень. Також йому відомо, що ОСОБА_5 користувався даним скутером близько 3 місяців. В травні 2012 року він поїхав на роботу на скутері, та залишив його на території підприємства, де він працював. Після цього приїхали працівники міліції та вилучили вказаний скутер.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що у вересні 2011 року в його будинку, на час ремонту, проживала сім`я ОСОБА_15 . Вніч на 1 жовтня 2011 року була скоєна крадіжка мопеда, який належав сім`ї ОСОБА_15 . Крадіжка була скоєна біля його домоволодіння, де залишила його ОСОБА_16 . В кінці травня 2012 року, більш точну дату він не пам`ятає, близько 15 год. 00 хв., він разом з ОСОБА_11 помітили, що на перехресті вул. Куйбишева та пров. Пролетарського в смт.Краснокутськ біля будинку № 37 стоїть скутер, біля якого знаходився ОСОБА_5 . ОСОБА_11 підійшов до скутера, роздивився його та виявив за ознаками, що це був його скутер. Через деякий час він дізнався, що вказаний скутер був вилучений у ОСОБА_10 .

Допитана по справі свідок ОСОБА_9 пояснила, що з 25 вересня 2011 року по 10 жовтня 2011 року у неї вдома в м. Харкові, тимчасово знаходився племінник ОСОБА_5 , який проводив роботи по укладанню плітки та у вказаний період нікуди не від`їжджав.

Допитана по справі свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона знає ОСОБА_5 , оскільки останній за місяць до дня народження ОСОБА_9 робив ремонт у ОСОБА_18 . Роботи проводилися з кінця вересня 2011 року та були 2-3 тижні.

Допитана по справі свідок ОСОБА_19 пояснила, що ОСОБА_5 в період з вересня по жовтень 2011 року проживав у м. Харкові у своєї тітки, де займався укладанням плітки у ванній кімнаті. Вона не бачила, щоб скутером керував її брат та вказаний скутер знаходився в домоволодінні, де вони проживають в смт.Краснокутськ.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що являється матір`ю ОСОБА_5 та син проживає в її домоволодінні. В кінці вересня 2011 року її син знаходився в м. Харкові у ОСОБА_9 , де проводив ремонтні роботі. Син в м. Харкові знаходився 2 тижня. Один раз син приїжджав на скутері та зі слів сина їй відомо, що скутер належить ОСОБА_21 .

Допитаний по справі свідок ОСОБА_22 пояснив, що в травні 2012 року був присутній в якості понятого при огляді місця події. В його присутності на подвірї міжрайонного управлінні водного господарства працівниками міліції був виявлений та вилучений скутер. Вказаним скутером періодично керував ОСОБА_10 .

Допитаний по справі свідок ОСОБА_23 пояснив, що в травні 2012 року був присутній в якості понятого при огляді місця події. В його присутності на подвірї міжрайонного управлінні водного господарства працівниками міліції був виявлений та вилучений скутер. ОСОБА_10 він бачив на вказаному скутері.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснила, що в травні 2012 року вона зустрічалася з ОСОБА_5 , який неодноразово приїздив до неї додому на скутері, який був повністю пофарбований в яскраво синій колір, тобто відрізнявся від інших скутерів. В подальшому їхні стосунки припинилися та на даний час вони не підтримують жодних відносин, причини оговорювати ОСОБА_5 у неї відсутні.

Що стосується показань свідка ОСОБА_13 , наданих слідчому під час досудового слідства, з яких вбачається, що в жовтні 2011 року ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , в його присутності, домовлялись про покупку скутера на двох. Пізніше в травні 2012 року він знаходився з ОСОБА_10 в центрі смт.Краснокутськ та до них підїхав ОСОБА_5 і

повідомив ОСОБА_10 , що придбав скутер, але в кого та за яку ціну він його придбав, останній не повідомив. Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 керували скутером синього кольору по черзі, то вказані показання ОСОБА_13 не можуть бути прийняті судом як доказ скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки відповідно до ст. 95 КПК України, не являються належним доказом показання надані слідчому під час досудового слідства та які не отриманні у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, а сам свідок до суду жодного разу не з`явився.

Окрім цього, відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Натомість, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме: заяви ОСОБА_6 від 01.10.2011 року щодо вчинення кримінального правопорушення, власником викраденого моторолера Honda Dio AF 27 являється її чоловік ОСОБА_11 , однак слідчим, в порушення ст. 55 КПК України, не було прийнято постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_6 в зв`язку з поданням заяви особою, якій не завдано шкоди, а навпаки, за відсутності доказів щодо завдання саме ОСОБА_6 майнової шкоди, вона була визнана в даному кримінальному провадженні потерпілою.

Матеріали кримінального провадження не містять заяви ОСОБА_11 про залучення його до провадження як потерпілого.

Аналізуючи зміст показань свідків і обвинуваченого ОСОБА_5 , покази ОСОБА_6 та інші докази, що надані суду прокурором, суд вважає, що повідомлені свідками обставини та інформація з приводу обставин, що міститься в матеріалах кримінального провадження та відповідні докази на підтвердження їх наявності, що були досліджені в судовому засіданні, свідчать лише про те, що матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_5 до крадіжки моторолера Honda Dio AF 27, а докази обвинувачення щодо об`єктивної сторони злочину, такі як: протокол огляду місця події, висновки автотоварознавчої та судово - криміналістичної експертиз жодним чином не відносяться до тих доказів, які є належними та допустимими в частині доказів винуватості обвинуваченого, бо не мають жодного посилання на обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, суд приходить до висновку, що прокурор за допомогою належних та допустимих доказів не довів, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України підлягає виправданню в зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим.

Суд вважає, що зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене саме обвинуваченим ОСОБА_5 , а сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому суд тлумачить їх на користь обвинуваченого.

Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведення її вини, а обвинувальний вирок може ґрунтуватися тільки на переконливих та безспірних доказах.

У ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено, зокрема, такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, визнати особу винною у вчинені злочину можливо тільки за умови доведеності її вини. При цьому необхідно мати на увазі, що в силу ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях...

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" - суди при розгляді кримінальних справ мають суворо додержуватись закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції принципу презумпції невинуватості , згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь підсудного .

Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року , ратифікованою Верховною Радою України Законом від 17.07.1997 року №457/97/ВР, при визначенні кримінального обвинувачення кожному гарантовано право на справедливий розгляд справи щодо нього незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону, та застосування презумпції невинуватості. Тобто відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину, вважається невинуватою доти, доки її вину не буде доведено згідно з законом. Аналогічні гарантії містить і Міжнародний пакт про громадянські і політичні права 1966 року, ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.1973 року.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені конституційні положення та положення чинних міжнародних договорів відображені в кримінально-процесуальному законодавстві України

В статті 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В статті 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, а в разі якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України ухвалюється виправдовувальний вирок.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 по інкримінованому кримінальному правопорушенню підлягає виправданню в зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 .

Суд вважає, що зібрані у справі докази не підтверджують вказаного обвинувачення, всі можливості зібрання додаткових доказів вичерпані, а сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому суд тлумачить їх на користь обвинуваченого.

Одночасно суд зазначає, що згідно ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, суд зазначає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, тобто при наявності об`єкту та об`єктивної сторони (об`єкт, діяння, наслідки, причинний зв`язок, а іноді, крім того, час, спосіб, місце, обстановка вчинення злочину, розмір заподіяної шкоди) і суб`єкту та суб`єктивної сторони (суб`єкт, вина, крім того, у ряді випадків, мотив, мета) - ознак, які характеризують діяння як злочин. Сукупність таких ознак має назву "склад злочину".

Відсутність хоча б одного елементу із вище перелічених судом виключає склад кримінального правопорушення, а відповідно, виключає саму підставу для притягнення до кримінальної відповідальності.

Із пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення та обвинувального акту вбачається, що він обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

Виходячи із вищевикладеного роз`яснення, прокурор при формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті мав вказати, які ж конкретно дії ОСОБА_5 вчинив на виконання об`єктивної сторони злочину, спрямованої на таємність викрадення чужого майна. Замість цього слідчий обмежився наведенням у цих процесуальних документах таких загальних фраз : „ при цьому спочатку обвинувачується ОСОБА_8 , а потім ОСОБА_5 , знаходився на вулиці Карла Маркса, смт.Краснокутськ Харківської області, біля будинку №83, та по вказаній вулиці побачив моторолер Honda Dio AF 27, після чого у ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна. Так, реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, маючи мету незаконного збагачення, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що моторолер Honda Dio AF 27, який належить потерпілій ОСОБА_6 , знаходився за територією домоволодіння потерпілої, достовірно знаючи про те, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу скоїв крадіжку моторолера Honda Dio AF 27, вартістю 3167,87 грн. Після цього ОСОБА_5 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши його у свою користь, і розпорядився ним за своїм розсудом, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду, згідно висновків судової автотоварознавчої експертизи № 8296 від 15 жовтня 2012 року на загальну суму 3167,87 гривень.

За таких підстав прокуратура обвинувачує особу « ОСОБА_8 » та хто вона така не зрозуміло. КПК України не містить положень щодо дозволу на такі дії обвинуваченню.

Таким чином, враховуючи, що зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд вважає, що вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 185 КК України не доведено, а тому суд приходить до висновку про наявність за даних обставин підстав для виправдання ОСОБА_5 в зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, вчинене саме обвинуваченим ОСОБА_5 .

Судові витрати та цивільний позов по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 323, 324, 327 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, визнати невинним та виправдати в зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 .

Речовий доказ моторолер Honda Dio AF 27, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 згідно її розписки, - повернути власнику, який відповідно до тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_1 , являється ОСОБА_11 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1