Справа № 184/977/18
Номер провадження 1-кп/184/144/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покров кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за № 0000337 від 29.04.2018 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Казанка, Казанківського району, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

У липня 2015 року ОСОБА_3 знаходився на покинутих дачних ділянках, розташованих навпроти гаражного кооперативу «Промінь» по вул..Північно-промисловій, 1а в м. Покров Дніпропетровської області, де збираючи фрукти на землі помітив вогнепальну зброю обріз мисливської рушниці, після чого у останнього виник злочинний намір, спрямований на незаконне придбання, зберігання та носіння вказаної вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. В той же день та час, знаходячись там же ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знайдений ним обріз мисливської рушниці, підняв із землі, чим незаконно придбав вогнепальну зброю, яку в подальшому переніс за адресою свого мешкання до квартири АДРЕСА_2 та в період часу з липня 2015 року до 29.04.2018 року став незаконно зберігати, у відомому лише йому місці, а саме у шафі, розташованій у спальній кімнаті своєї квартири, без передбаченого законом дозволу.
Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого дозволу, ОСОБА_3 28.04.2018р. у вечірній час, знаходячись за адресою свого мешкання в кв. АДРЕСА_2 помістив до рюкзаку, придбаний ним раніше при вищевказаних обставинах обріз мисливської рушниці, з яким вийшов на територію м.Покров Дніпропетровьскої області та став носити при собі до моменту вилучення співробітниками поліції.
29.04.2018р. о 17:25 год. на зупинці громадського транспорту «Міськвиконком», розташованій між житловими будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , в ході застосування до ОСОБА_3 превентивного поліцейського заходу поверхнева перевірка, передбаченого ст..34 Закону України «Про Національну поліцію», під час проведення якого виявлено та вилучено предмет, який згідно висновку експерта №25/3.1/477 від 14.05.2018р. є нестандартною гладко ствольною вогнепальною зброєю обрізом мисливської рушниці, виготовлений саморобним способом, шляхом укорочування ствола та заміни приклада на саморобну рукоятку у одноствольної рушниці моделі «ИЖ-5», 20-го калібру, виробництва Тульського збройового заводу. Заводський номер рушниці знищено. Вилучений 29.04.2018р. в ході особистого огляду речей ОСОБА_3 обріз мисливської рушниці моделі «Иж-5» придатний до проведення пострілів мисливськими патронами 20-го калібру, який ОСОБА_3 носив, зберігав та придбав без передбаченого законом дозволу.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що у 2015р. він на покинутих дачних ділянках знайшов обріз мисливської рушниці та, вирішивши його привласнити, переніс до себе додому за адресою АДРЕСА_1 , де його зберігав. У подальшому, 28.04.2018р. вирішив перенести вказану рушницю у інше місце, для чого помістив її у рюкзак та вийшов на територію м.Покров та став носити при собі, де у подальшому вказана рушниця була у нього вилучена. У вчиненому злочині щиро розкаявся.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у носінні, зберіганні та придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, не працює, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.263 КК України.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від реального відбування призначеного йому покарання, суд враховує характер вчинених обвинуваченим дій, відсутність тяжких суспільно-небезпечних наслідків діяння та відсутність шкоди, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст..89 КК України є не судимим, позитивно характеризується за місцем проживання та приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки таке покарання, на думку суду є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Цивільний позов відсутній.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 обрано у виді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.349, 369-371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (трьох) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Речові докази по справі, а саме: обріз мисливської рушниці, виготовлений саморобним способом, шляхом укорочення ствола та заміни приклада на саморобну рукоятку у одноствольної рушниці моделі «ИЖ-5», 20-го калібру, виробництва Тульського збройного заводу, вилучений 29.04.2018р. в ході особистого огляду речей ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи по даній справі у розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 00 коп.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.
За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1