Справа № 188/905/18
Провадження № 1-кс/188/259/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року смт. Петропавлівка
Слідчий суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

кримінальне провадження за №0000329 від 16.06.2018 року

підозрюваний:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народ. смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, не одружений раніше судимий:

року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 р.;

року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст 70 КК України, частково приєднано невідбуте покарання по вироку Петропавлівського районного суду від 17.10.2017 року, загальний строк 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України

за участю прокурора ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_3

представника Петропавлівського МРВ органу з питань пробації ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Петропавлівського РВ ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_3 .

В обгрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000329 від «16» червня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України.

15.06.2018 року до Петропавлівського ВП надійшов рапорт від старшого дільничного офіцера поліції ОСОБА_7 про те, що станом на 15.06.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий АДРЕСА_2 , відносно якого 30.05.2018 року встановлено адміністративний нагляд, самовільно залишив місце проживання, з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Даний факт 16.06.2018 року було внесено до ЄРДР за №0000329 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

26.06.2018 року ОСОБА_3 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

Відповідно до клопотання. причетність ОСОБА_3 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підтверджується здобутими в ході слідства доказами, а саме:

показаннями свідка ОСОБА_8 ;

показаннями свідка ОСОБА_9 ;

показаннями свідка ОСОБА_10 ;

копією попередження про встановлення адміністративного нагляду;

копіями адміністративних протоколів.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2017 рок встановлено адміністративний нагляд на 12 місяців, та були оголошені встановлені щодо нього обмеження у вигляді :

заборонити змінювати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в межах смт. Петропавлівка та в межах Петропавлівського району без дозволу Петропавлівського ВП.

Після цього Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року ОСОБА_3 продовжено термін адміністративного нагляду на 6 місяців та були оголошені встановлені щодо нього обмеження:

- заборонити змінювати місце проживання за адресою АДРЕСА_2 в межах смт. Петропавлівка та в межах Петропавлівського району без дозволу Петропавлівського ВП.

Слідчий в клопотання зазначає, що ОСОБА_3 з метою ухилення від адміністративного нагляду в період часу з 30.05.2018 року по 15.06.2018 року, самовільно залишив своє місце проживання по АДРЕСА_2 , чим порушив обмеження встановлені ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року, таким чином ухилився від адміністративного нагляду.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_3 діючи умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього ухвалою суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі бездіяльності, без поважної причини будучи в належній формі ознайомленим із порядком та умовами проведення адміністративного нагляду, які були визначені судом, достовірно знаючі про наслідки не виконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаний додержуватися встановлених умов адміністративного нагляду, про що був попереджений , умисно ухилявся від покладених на нього обов`язків, самовільно залишив місце свого проживання по АДРЕСА_2 , тобто скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя. Самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , кваліфікується за ст.395 КК України.

Досудовим слідством в обґрунтування клопотання зазначено також, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину невеликої тяжкості, за який законом передбачено міру покарання у вигляді арешту на строк до 6 місяців, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину у період іспитового строку, відповідно до вироку Петропавлівського районного суду від 08.02.2018 року, яким йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, на даний час не має визначеного місця проживання, схильний до скоєння злочинів, а отже, у досудового слідства є підстави вважати, що ОСОБА_3 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1. та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 покладається запобігання спробам вчинити інші кримінальні правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

В зв`язку з вищевикладеним, для запобігання можливості ним перешкоджання кримінальному провадженню на ОСОБА_3 необхідно покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до старшого слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

В судовому засіданні прокурор і слідчий клопотання підтримали, прокурор вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий зазначила, що підозрюваний зобов`язаний був звернутись по відповідальних осіб поліції і зазначити свій офіційний адрес, якби він зазначив, що його права порушені і він позбавлений можливості проживати за місцем реєстраціїї, то працівники поліції забезпечили би йому право на проживання за місцем реєстрації, а перебувати в лісопосадці, де немає офіційної адреси, вважає порушенням встановлених вимог рішенням суду по адміністративному нагляду, так як там відсутня адреса.

Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив. що він не може проживати за місцем своєї реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку його бабусі, бо там живе його дядько і його не пускають до будинку. Взагалі, після повернення з місць позбавлення волі, він проживав з батьками, які побудували тимчасове житло в лісосмузі, на околиці смт. Петропавлівка, тримають там птицю і господарюють, він допомагає батькам, мати в нього онкохвора, в неї рак грудей, він допомагає їй, іноді купує ліки і продукти, працює на підробітках, в смт. Петропавлівка ходить пішки. На час продовження адміністративного нагляду, він проживав у домоволодіння своєї співмешканки за адресою: АДРЕСА_2 , це житло належить родині співмешканки.Співмешканка зловживала спиртними напоями і батьки відправили її на реабілітацію та лікування, а будинок закрили, хоча він там город садив, тож вимушений був повернутися до батьків, в збудоване ними тимчасове житло в лісопосадці, де немає офіційної адреси, крім того підозрюваний ОСОБА_3 зазначив, що він завжди погоджувався з працівниками поліції і визнавав свою вину, щодо вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу, покладається на суд.

Представник Петропавлівського МРВ органу з питань пробації ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_3 перебуває у них на обліку за вироком Петропавлівського районного суду від 08.02.2018 року , вирок набрав чинності 13.03.2018 року , всі покладені на ОСОБА_3 обов`язки вироком суду він виконує, своєчасно з`являється для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Підстави для заміни покарання з випробуванням щодо ОСОБА_3 у Петропавлівського МРВ органу з питань пробації відсутні.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані докази матеріалів кримінального провадження, вислухавши підозрюваного, інших учасників судового засідання, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду Петропавлівського районного суду від 10.02.2017 року ОСОБА_3 було встановлено адміністративний нагляд.

17.10.2017 року ОСОБА_3 був засуджений вироком Петропавлівського районного суду за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підстав ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнений умовно з іспитовим строком 2 роки.

08.02.2018 року ОСОБА_3 був засуджений вироком Петропавлівського районного суду за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Петропавлівського районного суду від 17.10.2017 року на підстав ст.75.76 КК України від відбування покарання звільнений умовно з іспитовим строком 2 роки.

Тобто з 17.10.2017 року на ОСОБА_3 було покладено обов`язки ухвалою суду про адміністративний нагляд і вироками суду від 10.02.2017 року та 08.02.2018 року кими він звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, на підставі ухвали суду Петропавлівського районного суду від 19.02.2018 року ОСОБА_3 було продовжено адміністративний нагляд, встановлений 10.02.2017 року з по кладенням на нього обов`язків встановлених ухвалою суду.

Відповідно до вступної, мотивувальної і резолютивної частини ухвали Петропавлівського районного суду від 19.02.2018 року про продовження адміністративного нагляду, в поданні начальника Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області не було зазначено про існуючі щодо ОСОБА_3 вироки: від 17.10.2017 року та вироку від 08.02.2018 року який набрав чинності вже після продовження адміністративного нагляду щодо ОСОБА_3 , що можливо могло бути підставою суду для відмови в продовженні адміністративного нагляду.

В судовому засіданні встановлено, що вироками суду від 17.10.2017 року та вироком від 08.02.2018 року, який набрав чинності 13.03.2018 року на ОСОБА_3 вже було покладено обов`язки судом:періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, не виїджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд автоматично припиняється: а) після закінчення терміну, на який його встановлено, якщо органом Національної поліції не подано клопотання про продовження нагляду або суддя відмовив у продовженні нагляду; Пункт "а" частини третьої статті 8 із змінами, внесеними згідно із Законом N 901-VIII ( 901-19 ) від 23.12.2015 \

б) у разі засудження піднаглядного до позбавлення волі і

направлення його до місця відбування покарання.

Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону у разі злісного порушення правил адміністративного нагляду, передбачених статтями 9 і 10 цього Закону, особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, притягаються до відповідальності згідно з законодавством.

Відповідно до ст.1 Закону, адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

Відповідно до змісту ст.76 КК України, застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням КК пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою таких засуджених з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки і чи не вчинив він правопорушень. Суб`єктами такого контролю є: органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

Тобто, мета адміністративного нагляду і контролю за поведінкою таких умовно засуджених, одна, здійснення контролю, тож застосування їх одночасно є недоцільним.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні під час розгляду клопотання установлено, що ОСОБА_3 не є належним володільцем житла за адресою: АДРЕСА_2 , власником цього житла, як він зазначив, є родина співмешканки і після її від`їзду, родичі закрили домоволодіння, що фактично унеможливило його правомірне проживання за зазначено адресою, крім того, ОСОБА_3 неправомірно був позбавлений права проживати за місцем своєї реєстрації, тож в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження саме самовільне залишення ОСОБА_3 місця проживання і саме з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Суб`єктивна сторона злочину за ознаками кримінального правопорушення за ст.395 КК України характеризується прямим умислом і спеціальною метою - ухилення від адміністративного нагляду.

Під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження прямий умисел і спеціальна мета - ухилення від адміністративного нагляду, що підтверджується також поясненнями представника Петропавлівського МРВ органу з питань пробації ОСОБА_6 , яка зазначила, що підозрюваний ОСОБА_3 виконує покладені на нього вироком суду обов`язки, крім того, слідчим не залучено до клопотання доказів про ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування, а відсутність офіційної адреси у місці проживання ОСОБА_3 , його порушене право проживати за місцем реєстрації, не є підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Встановлені обставини підтверджуються і показами свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 а саме, що ОСОБА_3 перестав проживати за адресою співмешканки після того, як батьки відправили її на лікування.

Вивчивши надані по кримінальному провадженню докази, а також свідчення підозрюваного, вважаю що вони є вагомими і не свідчать про обґрунтовану підозру та про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ключовий елемент захисту прав особи. Її основна мета запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню волі (рішення в справі «МакКей проти Сполученого Королівства»). Як зазначив ЄСПЛ, наприклад, у рішеннях у справах «Де Вілде, Оомс і Версип проти Бельгії», «Медвєдєв та інші проти Франції», «Ладент проти Польщі», право на свободу та особисту недоторканність найважливіше в демократичному суспільстві в розумінні Конвенції. Особиста свобода є фундаментальною умовою. Цією свободою кожен повинен користуватися, а позбавлення її, дуже ймовірно, матиме прямий і негативний вплив на користування багатьма іншими правами. Звідси випливають основні принципи, які ЄСПЛ застосовує під час розгляду справ за статтею 5, насамперед принцип презумпції свободи. Є певні види порушень, до яких призводить недосконалість законодавства. Водночас треба визнати, що багатьох порушень статті 5 Конвенції держава цілком спроможна уникнути, якщо органи слідства та прокуратури, які звертаються до суду з клопотанням про обрання підозрюваному чи обвинуваченому запобіжного заходу, а також слідчі судді й суди в процесі вирішення таких клопотань по суті застосовуватимуть принципи та стандарти, напрацьовані ЄСПЛ. Більше того, застосовуватимуть їх правильно.

Враховуючи вищезазначене приходжу до висновку, що клопотання слідчого про обрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 176-179, 194 ч.1-3, 196, ст.395 КПК України слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1