Справа № 577/2665/16-к
Провадження № 1-кп/577/10/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" червня 2018 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотоп кримінальне провадження за №0000879 від 06 червня 2014 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівська область, росіянина, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , тимчасово мешкаю чого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 10 жовтня 1997 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 140, 19, 461 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік з іспитовим строком 2 роки та штрафом 680 грн. По постанові Ніжинського міського суду Чернігівської області від 07.01.2000 року відмінено іспитовий строк та направлено в місця позбавлення волі на 1 рік. 2) 12 липня 2002 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, 94, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років. 14 листопада 2002 року перегляд вироку Апеляційним судом Чернігівської області, ухвалою якого ст. 185 ч.3 КК України перекваліфікована на ст. 185 ч. 2 КК України. 27 жовтня 2009 року перегляд вироку Коростенським районним судом Житомирської області, постановою якого за ст. 82 КК України невідбутий строк покарання замінено на покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки 9 місяців 29 днів. Звільнений умовно-достроково 27 серпня 2010 року з Конотопського ВЦ Сумської області (№ 130) на підставі постанови Конотопського районного суду Сумської області від 19.08.2010 за ст. 81 КК України, невідбутий строк покарання 2 роки, 11 місяців 1 день, маючого не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, -

за ч. 4 ст. 185 КК України, -

Встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, в тому, що 25 травня 2014 року близько 01 години 30 хвилин вчинив крадіжку майна ОСОБА_6 з проникненням у сховище, у великих розмірах.

Відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого закінчується 11 липня 2018 року о 24 годині. До цього часу кримінальне провадження не може бути завершеним через незалежні від суду причини.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Прокурор клопоче продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки кримінальне провадження не може бути завершене через неявку до суду свідків, підстави, які враховувалися при обранні запобіжного заходу, не перестали існувати, серед яких вказує на існування ризику вчинення іншого злочину та можливість ухилення від суду, оскільки ОСОБА_4 має не зняті судимості і ухилявся від суду. За таких обставин, інший вид запобіжного заходу , не забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Захисник прохає врахувати погіршення стану здоров`я її підзахисного і тримання під вартою замінити на більш м`який запобіжний захід, перебуваючи під дією якого ОСОБА_4 матиме можливість розрахуватися з потерпілою.

Потерпіла та її представник підтримують клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового розгляду , суд дійшов висновку продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до двох місяців.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Продовжуючи такий вид запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, існування яких встановлено в цьому провадженні, із ступеню тяжкості інкримінованого злочину і що обставини, які свідчать про існування ризиків, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу, не перестали існувати, не змінилися і вони унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, інших підстав для заміни застосованого обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який на даний час не має і захистом докази на підтвердження цих підстав суду надані не були.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, до затримання не мав офіційного джерела доходів, схильний до вчинення кримінальних правопорушень і на таку обставину вказує наявність не знятих та не погашених судимостей, був оголошений у розшук, оскільки ухилявся від суду .

На даний час кримінальне провадження не може бути завершене через поважні причини, серед яких також і неможливість на даний час допиту свідка з боку захисту, про допит якого заявив обвинувачений і цей свідок до серпня 2018 року перебуває за межами України і з`явитися до суду не має можливості і в з`язку з такими обставинами, є необхідним призначення кримінального провадження на інший час.

Обставини, на які посилається прокурор, є вагомими для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і свідчать про існування ризиків, що обвинувачений може вчинити інший злочин, впливати на потерпілу ,свідків, ухилитися від суду і такими, що виправдовують потреби судового провадження та вказаний ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого. Викладене узгоджуються з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав, виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного судового розгляду кримінального провадження про тяжке кримінальне правопорушення і встановлення істини, і що існування таких обставин переважає принцип поваги до особистих свобод, тому суд вважає, що інший вид запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого і не убезпечить від ризиків скоєння іншого злочину чи ухилення його від суду.

Керуючись ст. ст. 183, 331 КПК України,-

Ухвалив:

Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до 19 серпня 2018 року до 11 години.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1