Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 526/1798/18
Номер провадження 1-кп/530/120/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.11.2018 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000449 від 20.09.2018 року, відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
10.10.2018 року із Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області надійшов для розгляду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який ухвалою суду від 19.10.2018 року призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні, суд заслухавши учасників процессу та дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України приходить до висновку про можливість призначення його до судового розгляду з наступних підстав.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві, не встановлено.

За наслідками з`ясування думки учасників судового провадження із заявленого клопотання, судом вчинено відповідні дії, передбачені пунктами 1 - 5 ч. 2 ст. 315 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Від прокурора надійшло клопотання щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Частиною 4 ст.176 КПК України передбачено, що запобіжний захід застосовується під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується згідно реєстру матеріалів досудового розслідування наступними доказами: протоколами допиту свідка ОСОБА_6 від 07.06.2018, 27.07.2018 та 16.08.08.2018 (прізвище свідка змінено у встановленому законом порядку); протоколами огляду від 26.07.2017 (оперативна закупка №1); протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 27.07.2018; висновком судово-хімічної експертизи № 1660 від 10.08.2018; протоколами огляду від 15.08.2017 (оперативна закупка №2); протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України від 15.08.2018; протоколом обшуку від 15.08.2018; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 15.08.2018; речовими доказами (канабісом масою 2,655 гр. виданим ОСОБА_8 26.07.2018, міченими грошовими коштами у сумі 200 грн, які вилучено при особистому обшуку ОСОБА_5 15.08.2018.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєння злочину, покарання за який передбачене у вигляді від шести до десяти років позбавлення волі, а також те, що ОСОБА_5 ніде не працює, доходів не має, тому може вчинити інше кримінальне правопорушення, в зв`язку з чим необхідно обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування домашнього арешту, однак застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, має родичів на території України, підозрюваний може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
При вирішенні клопотання судом також враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Також встановлено, що інші більш м"які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 з наступних причин: особисте зобов"язання - неможливо застосувати у зв"язку з тим, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обовязків. Особиста порука на адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 . Застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор довів, що маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,5.ч.1ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства підлягає задоволенню.
Згідно п.6 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти також рішення про доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Відповідно до ч.1 ст.314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає доповідь за ухвалою суду. Положеннями ч.2 цієї статті визначається, що досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує пяти років позбавлення волі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.23, 176,177,179,184,186,187,193, 194, 314-316, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у відкритому судовому засіданні на 22 листопада 2018 року о 15 годині 40 хвилин, в залі Зіньківського районного суду Полтавської області, за участю прокурора, обвинуваченого, захисника згідно обвинувального акта.

Клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів до 30 грудня 2018 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

-не залишати житло в період з 19 год. до 07 год.;

-прибувати до суду у визначений ним період часу;

-докласти зусиль до пошуку роботи;

Роз`яснитиОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції (органу внутрішніх справ) з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до обвинуваченого може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_5 , під підпис з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Гадяцьке ВП ГУНП в Полтавській області.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000449 від 20.09.2018 року .

В порядку ч.3 ст.314 КПК України та ст.314-1 КПК України доручити представнику персоналу органу пробації (Гадяцькому районному відділу кримінально-виконавчої інспекції Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області) скласти досудову доповідь на обвинуваченогоОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 та надати досудову доповідь Зіньківському районному суду Полтавської області в судове засідання на 15 годину 40 хвилин 22.11.2018 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення
Ухвала оскарженню не підлягає.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1