АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2654/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну адвоката ОСОБА_7 , що представляє інтереси ТОВ «Амаркорд» на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року у кримінальному провадженні №0000093,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, вилучене 17.04.2018 під час обшуку за адресою - м. Київ, вул. Драгомирова, б. 7, оф. 168,171, 172, а саме:
- грошові кошти у кількості 54 (п`ятдесят чотири) купюри номіналом по 500 грн., 8 (вісім) купюр номіналом по 200 грн.,
- грошові кошти у кількості 46 (сорок шість) купюр номіналом по 500 грн., 3 (три) купюри номіналом по 200 грн., 4 (чотири) купюри номіналом по 500 грн.
- грошові кошти у кількості 100 (сто) купюр номіналом по 100 доларів США,
- грошові кошти у кількості 101 (сто одна) купюра номіналом по 100 доларів США,
- грошові кошти у кількості 12 (дванадцять) купюр номіналом по 50 доларів США,
- грошові кошти у кількості 4 (чотири) купюри по 1 долару США,
- грошові кошти у кількості 9 (дев`ять) купюр номіналом по 5 доларів США,
- грошові кошти у кількості 5 (п`ять) купюр номіналом по 10 доларів США,
- грошові кошти у кількості 2 (дві) купюри номіналом по 20 доларів США,
- два ключі марки JMA на кільці.
В ухвалі слідчий суддя вказав, що грошові кошти та два ключі марки JMA, на які ініційоване накладення арешту, можуть бути здобуті злочинним шляхом або використовуватись як засіб вчинення злочину, а тому з метою збереження речових доказів наклав арешт на вказане майно.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у накладенні арешту на майно.

Мотивуючи свої вимога, апелянт зазначає, що у поданому органом досудового розслідування клопотанні відсутні відомості про те, що зазначені матеріальні цінності є речовими доказами у розумінні вимог ст.98 КПК України, жоден із наданих документів доданих до клопотання це не підтверджує.
Додає, що виклад обставин щодо причетності посадових осіб ТОВ «Амаркорд» не підтверджується належними доказами, в ході розслідування кримінального провадженні не здобуто належних доказів для пред`явлення підозри посадовим особам товариства, не встановлено фактичних обставин вчинення злочину, а твердження що грошові кошти якими нібито заволоділи посадові особи ТОВ «Амаркорд» нічим не підтверджено. Внаслідок вилучення майна, орган досудового розслідування грубо втрутився в фінансово-господарську діяльність ТОВ «Амаркорд» чим позбавив останніх здійснювати статутну діяльність та порушив права власників майна.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження по розгляду клопотання про накладення арешту, перевіривши доводи апеляційної скарга, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, Прокуратурою міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 від 05.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Амаркорд» та низка інших юридичних осіб, які спеціалізуються на господарській діяльності з імпортування медичного обладнання, унаслідок порушень під час проведення тендерів реалізували таке обладнання по значно завищеним цінам. У результаті цього службові вказаного товариства у злочинний спосіб заволоділи коштами державного та місцевого бюджетів у великих розмірах.
Розслідуванням з`ясовано, що посадові особи ТОВ «Амаркорд» здійснюють підроблення документів щодо вартості та походження медичних виробів (обладнання) на митному пості, що свідчить про пов`язаності цих осіб з працівниками митних органів та логістичної компанії Fedex.
Як вбачається з довідки, складеної аудитором на підставі матеріалів кримінального провадження, упродовж 2016-2017 років вказані особи реалізували медичні вироби на загальну суму понад 165 млн. грн., що призвело до нанесення збитків державному та місцевим бюджетам на загальну суму понад 80 млн. грн.
Під час проведення 17 квітня 2018 обшуку за адресою - м. Київ, вул. Драгомирова, б. 7, оф. 168, 171, 172, де здійснює свою діяльність ТОВ «Амаркорд», виявлені та вилучені грошові кошти, носії інформації, паспорти для виїзду за кордон ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Постановою ст. слідчого в ОВС СУ ГУ НП в. м.Києві ОСОБА_11 від 18 квітня 2018 року вилучені речі та грошові кошти визнані речовими докахами у кримінальному провадженні.
18 квітня 2018 року прокурор прокуратури міста Києва ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду з клопотанням про арешт вилученого майна, мотивуючи його необхідністю уникнення ризику того, що майно може бути приховане, пошкоджене, знищене, втрачене, передане, перетворене, відчужене.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року було частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вилучені під час обшуку грошові кошти в загальній сумі 54 200 тис. гривень та 20 839 доларів США, та на дві пари ключів марки JMA. В решті клопотання слідчий суддя відмовив, оскільки органом досудового розслідування не наведено обґрунтованих підстав вважати паспорти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для виїзду за кордон та флеш носії, речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто такими, що містять на собі сліди вчиненногозлочину.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає вимогам ст. 170 КПК України, оскільки є предметом кримінального правопорушення та речовим доказом у кримінальному провадженні, тому для його збереження на нього необхідно накласти арешт.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи представника власника майна в апеляційній скарзі про те що у поданому органом досудового розслідування клопотанні відсутні відомості про те, що зазначені матеріальні цінності є речовими доказами у розумінні вимог ст.98 КПК України спростовуються визнанням такого майна речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідно до постанови слідчого (а.с.106-111).

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності накладення арешту на майно яке не може містити інформацію про обставини злочину є необґрунтованими, оскільки до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Завдання суду полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна, тобто закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого заходу забезпечення кримінального провадження.
Оскільки, при винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, перевірено та враховано достатність доказів, наявність даних про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співрозмірності, а тому доводи апелянта стосовно невмотивованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 172, 173, 309, 404, 405, 407 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року, якою частково задоволено клопотання прокурора прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, вилучене 17.04.2018 під час обшуку за адресою - м. Київ, вул. Драгомирова, б. 7, оф. 168,171, 172, в загальній сумі 54 200 тис. гривень та 20 839 доларів США, та на дві пари ключів марки JMA. залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що представляє інтереси ТОВ «Амаркорд». без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3