УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2018 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника 2 відділення 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000081, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 219 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання начальника 2 відділення 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000081, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 219 КК України, а саме: на права вимоги за переліком договорів іпотек зі змінами, зазначеного у клопотанні, незалежно від того, за ким вони зареєстровані, заборонивши розпоряджатись ними.

Постановою слідчого від 03.10.2018 року права вимоги за переліком договорів іпотек зі змінами, зазначених у клопотанні, по матеріалах кримінального провадження визнано речовими доказами.

На даний час з метою повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального провадження, збереження речових доказів, а саме права вимоги за переліком договорів, зазначених у клопотанні, ставлять питання про накладення арешту на права вимоги за переліком договорів іпотек зі змінами.

В судовому засіданні ініціатор клопотання начальник 2 відділення 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 , підтримав доводи клопотання та просив його задовольнити.

Перевіривши доводи клопотання, додані матеріали на підтвердження підстав для накладення арешту, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Правилами частини 10 статті 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Однак в клопотанні слідчий просить накласти арешт на права вимоги за договорами, посилаючись на їх відповідність критеріям визначеним ст. 98 КПК України, з метою їх збереження.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте доводи в клопотанні слідчого про відповідність прав вимоги критеріям ст. 98 КПК України щодо речових доказів протирічить визначенню ст. 98 КПК України, відповідно до якої речовими доказами є виключно матеріальні об`єкти, чим не являються права вимоги.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на права вимоги за переліком договорів іпотек зі змінами, зазначеним у клопотанні, та не доведеності підстав для накладення арешту з метою збереження речових доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання начальника 2 відділення 1 відділу 1 Управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 про накладення арешту на права вимоги за договорами у кримінальному провадженні за у кримінальному провадженні № 0000081, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та за фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 219 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1