Справа №463/4079/18
Провадження №1-в/463/150/18
УХВАЛА
про продовження застосування
примусових заходів медичного характеру

10 серпня 2018 р. Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

лікаря-психіатра ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові подання лікаря-психіатра комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, -

встановив:

до суду звернувся із заявою лікар-психіатр Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки він продовжує хворіти тяжким психічним розладом, вчиняє (виявляє) реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора та лікаря-психіатра, які підтримали подання; а також думку захисника особи, щодо якої обираються заходи примусового медичного характеру, який не заперечив відносно задоволення заяви, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст.95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі погіршення стану психічного здоров`я особи, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, та ухилення від виконання цією особою або її законним представником рішення суду про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку психіатрична допомога може надаватися на підставах та в порядку, передбачених статтями 14, 16 і 17 цього Закону.

Стаття 14 вказаного Закону визначає, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 5 серпня 2015 року застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 грудня 2015 року ОСОБА_6 продовжено застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом, перебував на примусовому лікуванні у КЗ ЛОКПЛ з 6 серпня 2015 року до 12 серпня 2016 року. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 5 серпня 2016 року ОСОБА_6 змінено застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом на примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В подальшому ухвалами Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_6 неодноразово було продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, останній раз 2 лютого 2018 року.

З висновку-обґрунтування ЛКК №36 від 4 липня 2018 року вбачається, що ОСОБА_7 , який є інвалідом ІІ групи, встановлено діагноз: шизоафективний розлад, змішаний тип з нестійкими короткими ремісіями, вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері по психопатоподібному типу. Хворий диспансер відвідував щомісячно. Рекомендоване підтримуюче психофармакологічне лікування приймає під контролем матері. У його психічному стані особливих змін не відбулося. В клінічній картині захворювання виражений дефект в емоційно-вольовій сфері по психопатоподібному типу. Психічний стан залишається нестабільним. За період спостереження антисоціальних вчинків не скоював, приводів в міліцію не було. Оскільки у ОСОБА_6 не спостерігається покращення у психічному стані, такий потребує продовження застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (а.с.3-7).

Оскільки ОСОБА_6 перебуває на лікуванні у КЗ ЛОКПЛ з 2015 року, хворіє шизоафективним розладом, за час лікування у його психічному стані особливих змін не відбулося, а тому суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та продовжити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку терміном на 6 місяців.

Керуючись ст. 514 КПК України, суд, -

постановив:

заяву лікаря-психіатра Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку терміном на 6 місяців.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1