Справа № 473/2689/17
Номер провадження1-кп/473/42/2018
ВИРОК
іменем України

"03" травня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

учасники процесу:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 ,

потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000480 за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ, Миколаївської області, українець, громадянин України, із середньою-спеціальною освітою, не працює, одружений, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.121 КК України.

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
17.03.2017 року о 19-45 год. в АДРЕСА_2 ОСОБА_11 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наздогнав ОСОБА_9 , який в той момент повертався із дружиною до дому та умисно, охопивши його обома руками, повалив на землю. Сидячи зверху на потерпілому, ОСОБА_11 своїми колінами стиснув його грудну клітину та кулаком наніс один удар в область лівого ока, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді перелому 8-го ребра зліва, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №130 від 23.03.2017 року відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, по ознакам довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя та струс головного мозку з крововиливом на повіці лівого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

20.06.2017 року близько 01-00 години ОСОБА_11 прибув до домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , де на підґгрунті раптово виниклої сварки між ними, у ОСОБА_11 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Знаходячись в тамбурі біля вищевказаної квартири, ОСОБА_11 дістав ніж з лівої задньої кишені штанів та умисно наніс ним один удар в область живота ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки справа з пошкодженням печінки та правого куполу діафрагми, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №328 від 21.06.2017 року, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя.

Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину визнав повністю. Не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати покази. Визнав позов прокурора та частково (щодо моральної шкоди) визнав позови потерпілих, спричинену матеріальну шкоду визнав повністю та надав докази про часткове відшкодування шкоди, завданої потерпілим.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Потерпілий ОСОБА_12 суду пояснив, що 17 березня 2017 року він разом із дружиною йшли додому. Назустріч їм йшов чоловік, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вони його оминули і пішли далі, однак цей чоловік їх наздогнав, схопив потерпілого за руку, почав висловлюватись нецензурними словами. ОСОБА_12 намагався звільнитись, однак обвинувачений повалив його на землю, охопивши його, сів зверху на грудну клітину і придавлював. Під час падіння вдарив його по обличчю кулаком. На зауваження обвинувачений не реагував. Потерпілий вдарився головою об землю. Дружина намагалась відтягнути нападника. Ледве звільнившись від нападника, потерпілий із дружиною побігли до двору, проте обвинувачений почав виламувати ворота, стукати та кричати, а потім пішов. Після виклику міліції, працівники знайшли його на вулиці, виявилось, що він недалеко лежав на дорозі і спав. Викликали швидку. Наступного дня потерпілий звернувся до лікарні, в нього був крововилив та легкий струс мозку. Після проходження рентгену та аналізів, поклали в лікарню на тиждень. Виявили в нього перелам 8 ребра зліва.

Потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 20.06.2017 року близько 20-15 год. він разом з обвинуваченим та ще двома хлопцями вийшли з «Прометею», вони присіли і розпивали спиртне на лавочці. Коли він сп`янів, то одразу пішов додому, а інші залишились. Додому він прийшов на початку 22-ї години. Близько першої години ночі ОСОБА_11 прийшов до нього додому. Двері були зачинені, але той дуже сильно стукав, почав питати де його речі, на що потерпілий відповів, що не знає, оскільки пішов першим, а всі інші залишись. Поруч живе ОСОБА_13 , який з ними вживав алкогольні напої. ОСОБА_14 забрав велосипед і рюкзак, які належать ОСОБА_15 , оскільки той заснув на лавочці. Це він забрав речі. Велосипед лежав на порозі. Чи бачив його обвинувачений він не знає.

Вони вийшли в тамбур, де ОСОБА_11 , спустившись на сходинку, повернувся до нього обличчям та діставши ножа, встромив його. Ззаду стояли дружина та дитина, дружина викликала міліцію і швидку, далі він нічого не пам`ятає. Самого ножа він не бачив, відчув тільки удар в область живота, в руці у ОСОБА_11 щось блиснуло після удару. Після удару ОСОБА_10 задки пішов в квартиру та ліг на підлогу, оскільки був сильний біль і шок, після удару ніяких слів не чув. Сусіди говорили, що ОСОБА_11 щось казав та пішов із двору. Потерпілий пояснив, що у нього були колото-різані рани живота, печінки, удар ножем був один, на лікуванні в лікарні перебував з 21 по 06 число. Матеріальні та моральні вимоги підтримує в повному обсязі, покарання просив призначити не пов`язане із позбавленням волі. Йому було відшкодовано 7 тисяч грн., про що є розписка, тому він зменшує суму позову на ці відшкодовані 7 тисяч гривень. З обвинуваченим до того, що сталося, він був в нормальних відносинах, той був раніше спокійний, бувало випивав після роботи.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що 17 березня о 19-15 год. вона разом зі своїм чоловіком йшли додому від знайомих. По дорозі вони побачили чоловіка, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вони його оминули і пішли далі, однак цей чоловік їх наздогнав та почав лаятись, схопив її чоловіка за руку. Після зауваження припинити ці дії, обвинувачений почав валити її чоловіка на землю і почалась бійка. Вона намагалась їх відтягнути, хвилювалася щоб ніхто не вдарився головою об каміння. Обвинувачений підминав її чоловіка під себе. Коли чоловік нарешті звільнився, вони побігли до воріт. Обвинувачений підбіг до хвіртки, почав вибивати її та лаятись. О 19-30 год. вона викликала міліцію, яка приїхала десь о 19-45 год., ОСОБА_11 вже не було. Виклик міліції був зафіксований на телефоні о 19-30 год. На питання працівників міліції свідок розповіла, що обвинувачений був в куртці і з рюкзаком, лисий. ОСОБА_11 лежав на дорозі у кутку між вулицями Гончаренка та Київською. Ще повідомила, що у ОСОБА_11 була бейсболка, яка залишилась лежати на землі. Вранці її вже не було. Чоловік сказав що в нього напевно зламане ребро, але в лікарню не схотів їхати одразу, поїхав вранці.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що того дня, яка година не пам`ятає, прийшов додому її чоловік. Пізніше, перебуваючи на вулиці, вона побачила як їх сусід ОСОБА_14 котить велосипед. ОСОБА_14 був в стані алкогольного сп`яніння. Приблизно о першій годині ночі свідок почула сильний стук в двері. Вона вийшла разом з дитиною та чоловіком. ОСОБА_11 сказав, що в нього зник велосипед, на що вона з чоловіком показали де його велосипед. Коли її чоловік вийшов з обвинуваченим, той його вдарив. Після удару ОСОБА_11 сказав: «Я зараз вас всіх тут поріжу!». Також ОСОБА_18 постійно кричав: «Моя мобіла!». Ніж свідок побачила, коли її чоловік присів. Який був ніж вона не пам`ятає. Удар був один. ОСОБА_17 викликала швидку та міліцію. Від сусіда ОСОБА_14 вона дізналась, що ОСОБА_11 заснув на лавочці, тому сусід забрав велосипед та рюкзак, щоб не вкрали. ОСОБА_17 бачила на порозі сусіда на другий день велосипед та рюкзак, щодо мобілки то нічого не знає. Потім сестра обвинуваченого приходила на роботу до її чоловіка, та надала допомогу в розмірі 7 тисяч грн.

На підставі наданих стороною обвинувачення документів та висновків експертиз було встановлено наступне.

За першим епізодом.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2017 року (а.к.п.130-131) та довідкою до нього (а.к.п.132) потерпілий ОСОБА_9 вказав, що впізнає особу на фотознімку №1, яка 17.03.2017 року спричинила йому тілесні ушкодження по АДРЕСА_2 . Згідно довідки на фото №1 зображений ОСОБА_11 .

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2017 року (а.к.п.133-134) та довідкою до нього (а.к.п.135) свідок ОСОБА_19 вказав, що впізнає особу на фотознімку №1, якій 17.03.2017 р. приїхали надавати медичну допомогу. Згідно довідки на фото №1 зображений ОСОБА_11 .

Згідно із довідкою лікарні ОСОБА_9 звертався до приймального відділення з діагнозом ЧМТ, перелами 7, 8 ребер (а.к.п.173).

Згідно з постановою про призначення судово-медичної експертизи від 19.03.2017 року (а.к.п.174) було проведено експертизу №130 від 23.03.2017 року (а.к.п.175-176), згідно з висновком якої на основі даних судово-медичного огляду ОСОБА_9 експерт прийшов до висновку, що у потерпілого було виявлено перелом 8-го ребра зліва. Струс головного мозку з крововиливом на повіці лівого ока. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого, тупих предмета, предметів з обмеженою контактуючою поверхнею до госпіталізації у Вознесенську ЦРЛ, куди поступив 18.03.2017 р. о 12-15 год. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, п.2.2.1.А.В. перелом 8-го ребра зліва, відноситься до тілесних ушкоджень середньої важкості по ознакам довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя. Згідно п.2.3.3. струс головного мозку з крововиливом на повіці лівого ока відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню.

Згідно відповіді головного лікаря Миколаївського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Миколаївської обласної ради №68-13-17 від 16.05.2017 року (а.к.п.177) повідомлено, що 17.03.2017 року о 20-27 год. бригада ШМД Вознесенської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги виїжджала для надання допомоги громадянину. Хворий від огляду та надання медичної допомоги відмовився, скарг не пред`явив, нецензурно висловлювався; відчувався запах алкоголю з ротової порожнини. До вказаної інформації додано копію карти виїзду швидкої медичної допомоги №752 від 17.03.2017 (а.к.п.178).

За епізодом №2.

Згідно із письмовою заявою ОСОБА_11 від 20.06.2017 року (а.к.п.139) він надав письмову згоду на проведення огляду за місцем його проживання та добровільно видав ніж та джинси, які знаходились у нього в кімнаті та відповідно до протоколу огляду місця події від 20.06.2017 року (а.к.п.140) та фототаблицею до нього (а.к.п.141-145), в присутності понятих за участю ОСОБА_11 проведено огляд домоволодіння АДРЕСА_1 . В кімнаті №2 будинку біля ліжка на дерев`яному стільці було виявлено металевий ніж. На металевому лезі ножа з однієї його сторони присутня засохла пляма бурого кольору, зовні схожа на слід від крові. Також на ньому відсутнє вістря, а саме обламане. Біля ліжка виявлено чоловічі джинси синього кольору, над заднім лівою кишенею яких є множинні засохлі плями бурого кольору, невеликого розміру, зовні схожі на сліди крові. Під час огляду вилучено джинси та ніж.

Згідно з постановою про визнання та прилучення до кримінальної справи речових доказів від 15.08.2017 року (а.к.п.179) та квитанцією про отримання на зберігання речових доказів (а.к.п.180) було визнано в якості речових доказів предмет зовні схожий на ніж та джинси, вилучені за місцем проживання ОСОБА_11 .

Було оглянуто місце події, де проживає потерпілий ОСОБА_10 квартира АДРЕСА_4 та відповідно до протоколу огляду місця події від 20.06.2017 року (а.к.п.150) та фототаблиця до нього (а.к.п.152-154) було виявлено в коридорі на підлозі сліди РБК та вилучено змиви з них.

На підставі постанови від 20.06.2017 року (а.к.п.202) у ОСОБА_10 були відібрані біологічні зразки крові та на підставі постанови слідчого від 22.06.2017 року про призначення комплексної криміналістичної експертизи (а.к.п.203-204), було проведено експертизу, згідно із висновком якої № 341 від 15.08.2017 року (а.к.п.206-221) встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт №1). У змиві РБК з підлоги (об`єкт №2), на лезі ножа (об`єкт №3), руків`ї ножа (об`єкт №4), на джинсах (об`єкти №№ 5,6) виявлена кров людини та клітини з ядрами, встановлені їх генетичні ознаки, Генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених у змиві РБК з підлоги (об`єкт №2) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт №1). Генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених на руків`ї ножа (об`єкт №4) та джинсах (об`єкт №6) збігаються між собою, належать невстановленій першій особі чоловічої генетичної статі і не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_10 . Таким чином, походження слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на руків`ї ножа (об`єкт №4) та джинсах (об`єкт №6) від ОСОБА_10 виключається. Генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених на лезі ножа (об`єкт №3) є змішаними, містять генетичні ознаки не менше двох осіб, одна з яких є ОСОБА_10 , а інша є невстановлена перша особа, генетичні ознаки якої встановлено на руків`ї ножа (об`єкт №4) та джинсах (об`єкт №6). Генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами виявлених на джинсах (об`єкт №5) є змішаними, містять генетичні ознаки не менше двох осіб, одна з яких є першою невстановленою особою, генетичні ознаки які визначені на руків`ї ножа (об`єкт №4) та джинсах (об`єкт №6), а інша є друга невстановлена особа і не містять генетичні ознаки ОСОБА_10 . Таким чином, походження слідів крові та клітин з ядрами виявлених на джинсах (об`єкт №5) від ОСОБА_10 виключається.

На підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 20.06.2017 року (а.к.п.136) було проведено експертизу (за матеріалами справи) №328 від 21.06.2017 року (а.к.п.137-138) відповідно до якої на основі даних судово-медичного дослідження медичної карти стаціонарного хворого №4624 Вознесенської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_10 експерт дійшов висновку, що у потерпілого мали місце: проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки справа з пошкодженням печінки та правого купола діафрагми, які виникли від дії предмета, який має колюче-ріжучі властивості до госпіталізації в Вознесенську ЦРЛ, куди поступив 20.06.17 р. о 01.20 години. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, п.2.1.3.К. тілесні ушкодження відносяться до тяжких по ознаці небезпеки для життя. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від одного удару вістрям клинка ножа. Найбільш вірогідно потерпілий та нападаючий в момент спричинення тілесних ушкоджень знаходились обличчям один до одного.

Згідно довідки Вознесенської ЦРЛ від 20.06.2017 року (а.к.п., 151, 155) ОСОБА_10 з 20.06.2017 року перебував в хірургічному відділенні з приводу проникаючої колото-різаної рани передньої черевної стінки, внутрішньо-черевної кровотечі.

Крім того, згідно із з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.08.2017 року (а.к.п.156-157) та довідкою (а.к.п.158) до нього свідок ОСОБА_20 на фотознімку №3 впізнала особу, яка 20.06.2017 року спричинила її чоловіку ОСОБА_10 тілесні ушкодження в АДРЕСА_5 , яким згідно із довідкою на фото №3 зображений ОСОБА_11 .

Про обставини та місце спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень підозрюваний ОСОБА_11 в присутності свого захисника ОСОБА_8 надав пояснення під час проведення слідчого експерименту - протокол від 02.08.2017 року (а.к.п.159-161) та фототаблицею (а.к.п.162).

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_11 .
Окрім власного визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини, його вина у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121 та ч.2 ст.122 КК України, також підтверджується показаннями потерпілих, свідків, а також фактичними даними, які містяться в документах та висновках експертиз.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_11 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого.
Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди, завданої потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, - встановленот не було.

Мотиви призначення покарання, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше не судимий (а.к.п.182), за місцем проживання характеризується посередньо (а.к.п.183, 224); на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п.187-188); має родину та міцні соціальні зв`язки (а.к.п.223), має захворювання органів слуху (а.к.п.225), згідно досудової доповіді органу пробації (а.к.п.51-61) на підставі зібраних матеріалів та проведених заходів, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_11 , його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_11 без позбавлення волі можливе та не становить високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб: та позицію прокурора та потерпілих про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з його реальним відбуванням в місцях позбавлення волі; наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що злочини, які вчинив ОСОБА_11 в силу ст.12 КК України належить до тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, проте вчинені ним вперше, суд, вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення покарання у межах санкції ч.1 ст.121 КК України та ч.1 ст.122 КК України із звільненням ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України.

На підставі положень частини п.5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_11 слід зарахувати попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 20.06.2017 року (протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.06.2017 року (а.к.п.146-147) по 11.10.2017 року згідно ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.10.2017 року (а.к.п.89), з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину пяту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє увязнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє увезення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Отже, зазначений закон погіршує становище обвинуваченого у порівнянні з попередньою редакцією ч.5 ст.72 КК України (закон № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Нова редакція ч.5 ст.72 КК України, порівняно із редакцією від 26.11.2015 року, - внесла зміни до кримінального закону, погіршивши становище особи, а тому відносно ОСОБА_21 слід застосувати ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року та строк попереднього увязнення ОСОБА_11 має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі за час його попереднього ув`язнення за цим кримінальним провадженням.

Вирішуючи заявлені потерпілими цивільні позови про стягнення з обвинуваченого шкоди, завданої злочином, суд враховує вимоги ч.1 ст.127, ч.5 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України

Так, згідно з позовною заявою ОСОБА_10 (а.к.п.39, додатки 40-43) потерпілий просить стягнути з ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 11712,13 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 100000 грн. В судовому засідання 03.05.2018 року потерпілий ОСОБА_10 підтвердив факт відшкодування йому обвинуваченим 7000 гривень, тому розмір матеріальної шкоди підлягає зменшенню на цю суму. Моральну шкоду потерпілий зменшив до 50000 гривень, яку обвинувачений визнав частково, тому з огляді на досліджені докази та положення ст.ст.23, 1167 ЦК України з обвинуваченого слід стягнути 25000 гривень моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_9 згідно із поданим до обвинуваченого ОСОБА_11 позову просив стягнути на його користь 2000 грн. матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди, з яких потерпілий згідно розписки від 07.12.2017 року (а.к.п.226) отримав 5000 гривень. Тому із обвинуваченого слід стягнути лише моральну шкоду у розмірі 12000 грн., розмір якої підтверджено показами потерпілого, дослідженими доказами та відповідає положенням ст.ст.23, 1167 ЦК України.

Прокурором було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_11 в інтересах держави в особі комунальної установи «Вознесенська ЦРЛ» про стягнення 5975,47 грн. (а.к.п.72-73), витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочину.

Згідно з листом від 18.08.2017 №(15-33)5838 вих17 (а.к.п.168) прокурор ОСОБА_5 повідомляє головного лікаря КУ «Вознесенська ЦРЛ», що Вознесенська місцева прокуратура має намір звернутися до Вознесенського міськрайонного суду з позовом в інтересах держави в особі КУ «Вознесенська ЦРЛ» до ОСОБА_11 про стягнення витрат на стаціонарне лікування осіб, які потерпіли від злочину, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Листом від 11.08.2017 року №1394/01-11 (а.к.п.169) Головний лікар КУ «Вознесенська ЦРЛ» повідомляє керівника Вознесенської місцевої прокуратури, що КУ самостійно до суду з позовом про відшкодування витрат (ліжко-днів) на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_10 , який перебував на стаціонарному лікуванні з 20.06.2017 р. по 05.07.2017 р. не зверталась. Просять забезпечити представництво їх інтересів в суді шляхом пред`явлення позову про стягнення витрат в сумі 4969,33 грн.

Згідно з листом КУ «Вознесенська ЦРЛ» до керівника Вознесенської місцевої прокуратури №1848/01-05 від 31.10.2017 року (а.к.п.170), фінансування закладів охорони здоров`я здійснюється за рахунок медичної субвенції з державного та місцевого бюджету, тому витрачені кошти на лікування потерпілих від злочинів підлягають стягненню на користь закладів охорони здоров`я. Тому просять пред`явити позов в інтересах КУ Вознесенська ЦРЛ з метою захисту інтересів держави в бюджетній сфері.

Суд вважає, що цей позов прокурора, поданий в інтересах КУ «Вознесенська ЦРЛ» слід залишити без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» - прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частина 4 ст.23 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Частина 2 ст.24 Закону України від 14.10.2014 року «Про прокуратуру» право подання цивільного позову у кримінальному провадженні надає прокурору, який бере в ньому участь. В той же час ч.7 цієї статті містить норму про те, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Так, ч.3 ст.128 КПК України передбачає, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

При пред`явленні прокурором в інтересах держави цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_11 в інтересах держави в особі комунальної установи «Вознесенська ЦРЛ» 5975,47 грн., витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - прокурором всупереч вимог ч.3 і ч.4 ст.23 Закону України від 14.10.2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» - не доведено, що захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Крім того, лікарня, в інтересах яких подав цивільний позов прокурор є комунальною установою і не є органом державної влади, місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, у разі не здійснення захисту чи неналежного захисту якими своїх цивільних прав прокурор може подати позов в інтересах держави.

Разом із тим суд вважає, що така позовна заява подана прокурором за відсутності відповідних підстав для представництва інтересів саме держави, оскільки частина 1 ст.4 ЦПК України, в редакції чинній на момент ухвалення вироку передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

П.2 ч.1 ст.3 Закону України від 14.10.2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» до функцій прокуратури відносить представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Вказаний заклад наділено самостійним правом на подання цивільного позову у кримінальному провадженні в силу права, наданого їм на це ст.61 КПК України, жодних витрат при зверненні до суду із цивільним позовом в порядку кримінального судочинства КУ «Вознесенська ЦРЛ» - не несе, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України від 08.07.2011 року «Про судовий збір» - позивачі цієї категорії звільнені від сплати судового збору. Фінансування закладу, в тому числі й з державного та місцевого бюджету, не змінює його статусу як учасника цивільних правовідносин та не дозволяє вважати суб`єктом, в інтересах якого прокурор має право пред`явити позов в інтересах держави згідно із чинним законодавством.

Згідно із ч.2 ст.124 КПК України стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають витрати за проведення експертизи за даним кримінальним провадженням, розмір яких визначено в обвинувальному акті.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання за:

ч.1 ст.121 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі,

ч.1 ст.122 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі,

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покласти на нього в період іспитового строку обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_11 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком суду, - за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 20.06.2017 року (протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.06.2017 року (а.к.п.146-147) по 11.10.2017 року згідно ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.10.2017 року (а.к.п.89).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 11712,13 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_10 4712,13 (чотири тисячі сімсот дванадцять гривень 13 копійок) гривень матеріальної шкоди та 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 2000 грн. матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_9 12000 (дванадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Пред`явлений прокурором цивільний позов в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_11 на користь КУ «Вознесенська ЦРЛ» витрат на лікування потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у розмірі 5975,47 грн. залишити без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України, що не позбавляє вказаний заклад права пред`явити самостійний цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави 11979,94 грн. за проведення експертизи.

Речові докази, а саме: предмет зовні схожий на ніж та джинси (а.к.п.179, 180), що зберігаються у Вознесенському ВП ГУНП в Миколаївської області знищити.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:підпис: ОСОБА_1

Згідно оригіналу:суддя: