№695/3688/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м. Черкаси

Черкаський районний суду Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Черкаси кримінальне провадження № 0001171 по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має; депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

1) 20.01.2015 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;

звільнений на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.02.2016 року по закінченню іспитового строку;

2) 22.09.2017 року вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт (покарання не відбуте)

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 , 03.10.2017 року в період часу з 00 год. 00 хв. по 01 год. 30 хв. перебуваючи в кухні домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , умисно, скоїв вбивство малолітньої ОСОБА_12 за наступних обставин.

Провівши свою співмешканку ОСОБА_8 на таксі, на якому остання поїхала до своєї подруги, прийшовши до місця свого проживання, побачив, що донька його співмешканки малолітня ОСОБА_12 2016 р.н., яка залишилася спати одна вдома, не спить, а вчинила на кухні безлад і сидить під столом, в результаті раптово виниклої агресії до малолітньої ОСОБА_12 , що виникла на ґрунті вчиненого малолітньою ОСОБА_12 безладу, маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті дитині, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи власні дії та можливість настання тяжких наслідків, доставши дитину з-під столу, наніс їй численні удари рукою по голові та тулубу, розуміючи при цьому, що своїми діями, а саме такою кількістю ударів у життєво-важливі органи дитини, віком півтора роки, завдає потерпілій сильний фізичний біль і можливість настання смерті останньої.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_11 заподіяв потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді травми голови, з крововиливами під м`які мозкові оболонки, на м`яких покривах черепа, синцями, саднами обличчя та голови; травми органів черевної порожнини, грудної клітки з розривом та крововиливом кореня брижі кишківника, підшлункової залози, крововиливами в дванадцятипалу кишку, брижу поперечно-ободової кишки, лімфатичний вузол брижі, крововиливами в фіброзну капсулу правої нирки, правого наднирника, м`язу тазу справа, в легені, які відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №05-8-01/427 від 28.11.2017 року, у зв`язку з небезпекою для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №05-8-02/213 від 03.10.2017 року смерть дитини - ОСОБА_12 , настала від поєднаної травми голови, органів черевної порожнини та грудної клітки з крововиливами під м`які мозкові оболонки; розривом та крововиливом кореня брижі кишківника, підшлункової залози, крововиливами в дванадцятипалу кишку, брижу поперечно-ободової кишки, лімфатичний вузол брижі, крововиливами в фіброзну капсулу правої нирки, правого наднирника, м`язу тазу справа, крововиливами під плевру обох легень, що супроводжувались внутрішньо-черевною кровотечею.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 , які виразилися в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті малолітній дитині, суд кваліфікує за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, визнав частково та пояснив, що не визнає вину в частині умислу на вбивство дитини. Показав, що близько 00 годин 00 хвилин 03 жовтня 2017 року, він провів свою співмешканку ОСОБА_8 до таксі, на якому вона поїхала до своєї подруги та повернувся додому де перебувала донька його співмешканки малолітня ОСОБА_12 , яку вони залишили одну вдома спати. Коли зайшов до кухні то побачив, що ОСОБА_12 не спить, а все на кухні порозкидала і сидить під столом. Він дістав її з під столу та в результаті раптово виниклої агресії від її поведінки він наніс їй декілька ударів рукою в різні частини тіла. Все відбувалося швидко, він не пам`ятає скільки ударів і куди він наносив дитині. Потім спробував її помити, бо дитина була у фекаліях і мочі та відніс її на ліжко в кімнату, дав їй попити води, але дитина почала рвати, він злякався та почав викликати швидку та робити штучне дихання, потім взяв дитину на руки та пішов на зустріч швидкої медичної допомоги. Коли зустрів лікарів, вони оглянувши дитину сказали, що вона померла. Умислу на вбивство ОСОБА_14 не мав, вбивство не планував. Відчуває душевне переживання із-за її смерті. У вчиненому кається, просив не карати суворо, бо вбивати дитину не хотів.

Незважаючи на часткове невизнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини, по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала суду, що близько 00 годин 00 хвилин 03 жовтня 2017 року, вона поїхала на таксі до своєї подруги домовитися про роботу, її співмешканець ОСОБА_11 провівши її мав повернутися додому та побути з її донькою ОСОБА_12 . У подруги вона перебувала більше години в цей час неодноразово до ОСОБА_11 , який говорив, що з дитиною все добре, а потім зателефонував і сказав, що ОСОБА_14 не дихає. Коли вона поверталася додому, то побачила швидку допомогу, в якій була її дитина і лікарі їй повідомили, що вона померла. Крім того потерпіла пояснила, що обвинувачений одного разу вдарив дитину, але вона зробила йому зауваження і він пообіцяв більше її не чіпати.

Свідок ОСОБА_15 допитаний в суді показав, що він водій таксі 02 жовтня 2017 року близько 23 години 40 хвилин, в м. Золотоноша за викликом відвозив ОСОБА_8 і її подругу з вул. Баха в м. Золотоноша.

Свідок ОСОБА_16 в суді показав, що він водій таксі 03 жовтня 2017 року він відвозив ОСОБА_8 і її подругу на АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_17 в суді показала, що ОСОБА_11 її син, він проживав із ОСОБА_8 та її донькою. У вечері 02 жовтня 2017 року син прийшов і попросив кошти на таксі для ОСОБА_8 , яка мала поїхати до подруги. Син завжди гарно відносився до ОСОБА_14 і чому так сталося вона не знає.

Свідок ОСОБА_18 в суді показав, що він працює фельдшером, в ніч з 02 жовтня на 03 жовтня 2017 року він виїжджав за викликом прийнятим диспетчером від невідомого чоловіка, що помирає дитина. У складі швидкої виїхали на виклик, на вулиці Франка та побачили, як до них біг ОСОБА_11 з дитиною на руках, вони відразу оглянули дитину, вона була без будь-яких ознак життя, з багаточисленними ушкодженнями голови, тулуба, кінцівок та закритою травмою черевної порожнини. Потім викликали поліцію і судмедексперта. ОСОБА_11 пояснив, що дитина падала і в результаті цього отримала ушкодження м`яких тканин. Потім через пів години прийшла мати дитини.

Свідок ОСОБА_19 допитана в суді показала, що вона працює медичною сестрою, в ніч з 02 жовтня на 03 жовтня 2017 року вона виїжджав за викликом прийнятим диспетчером, що помирає дитина. Вона у складі швидкої виїхала на виклик, на вулиці Франка вони побачили як до них біг ОСОБА_11 з дитиною на руках, вони відразу оглянули дитину, вона була без будь-яких ознак життя, з багаточисленними ушкодженнями голови, тулуба, кінцівок та закритою травмою черевної порожнини. Потім викликали поліцію і судмедексперта. ОСОБА_20 пояснив, що дитина падала і в результаті цього отримала ушкодження м`яких тканин.

Свідки ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , кожна окремо суду пояснили, що вони подруги ОСОБА_8 ніч з 02 жовтня на 03 жовтня 2017 року разом перебували на місці роботи ОСОБА_22 в цей час вони спілкувалися, ОСОБА_8 телефонувала до ОСОБА_11 питала як дитина. Після розмов з ОСОБА_11 поводила себе спокійно. Крім того, ОСОБА_21 пояснила, що коли вони з ОСОБА_8 поверталися додому останній зателефонував ОСОБА_11 і сказав, що дитина не дихає.

Окрім показів обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_8 та свідків, судом досліджено письмові докази по справі, якими також підтверджується винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним:

-протоколом огляду місця події від 03.10.2017 року з фототаблицею, відповідно до якого у ході огляду автомобіля швидкої медичної допомоги було оглянуто труп потерпілої ОСОБА_12 та виявлені і зафіксовані тілесні ушкодження (т.1 а.с. 69-77);

-протоколом огляду місця події від 03.10.2017 року з фототаблицею, а саме будинку по АДРЕСА_2 де було скоєно вбивство малолітньої ОСОБА_8 (Т. 1 а.с. 78-86);

протоколом огляду місця події від 03.10.2017 року з фототаблицею, відповідно до якого у ході в морзі було оглянуто труп потерпілої ОСОБА_12 та виявлені і зафіксовані тілесні ушкодження(Т. 1 а.с. 87-99);

-лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_12 № 213від 03.10.2017, відповідно до якого смерть ОСОБА_12 , настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від ушкодження унаслідок контакту з тупим предметом, намір не визначено (Т. 1 а.с. 100);

- висновком судово-медичної експертизи №05-8-02/213 від 03.10.2017 згідно якого смерть дитини ОСОБА_12 настала від поєднаної травми голови, органів черевної порожнини та грудної клітки з крововиливами під м`які мозкові оболонки; розривом та крововиливом кореня брижі кишківника, підшлункової залози, крововиливами в дванадцятипалу кишку, брижу поперечно-ободової кишки, лімфатичний вузол брижі, крововиливами в фіброзну капсулу правої нирки, правого наднирника, м`язу тазу справа, крововиливами під плевру обох легень, що супроводжувались внутрішньо-черевною кровотечею (Т. 1 а.с. 110-113);

- висновком судово-медичної експертизи №05-8-01/352 від 07.11.2017 згідно якої в слідах на напірнику знайдена кров, видову належність якої неможливо встановити;

- висновком додаткової судово-медичної експертизи №05-8-01/427 від 28.11.2017 відповідно до якого ОСОБА_11 заподіяв потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді травми голови, з крововиливами під м`які мозкові оболонки, на м`яких покривах черепа, синцями, саднами обличчя та голови; травми органів черевної порожнини, грудної клітки з розривом та крововиливом кореня брижі кишківника, підшлункової залози, крововиливами в дванадцятипалу кишку, брижу поперечно-ободової кишки, лімфатичний вузол брижі, крововиливами в фіброзну капсулу правої нирки, правого наднирника, м`язу тазу справа, в легені, які відповідно до в зв`язку з небезпекою для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження ОСОБА_12 виникли від дії твердого тупого предмета чи предметів. Виключена можливість нанесення всіх тілесних ушкоджень ОСОБА_12 власноручно. На трупі ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, характерних для падіння з висоти власного зросту (без надання тілу прискорення чи з наданням тілу прискорення з подальшим ударом об рівну поверхню) немає.

Виникнення у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень при обставинах вказаних ОСОБА_11 при обставинах вказаних у слідчому експерименті - виключена (Т. 1 а.с. 136-140);

-протоколом та відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_20 від 03.10.2017 року та відеозаписом, здійсненим при проведенні даного слідчого експерименту, оглянутим в судовому засіданні, на якому видно, що ОСОБА_11 показав, що завдав лише один удар в живіт ОСОБА_23 (Т. 1 а.с. 101-106);

-протоколом огляду амбулаторної медичної картки ОСОБА_23 (Т. 1 а.с .115-135);

-протоколом огляду фотокарток ОСОБА_23 , які зроблені 02.10.2017 року з яких вбачається, що станом на 02 жовтня 2017 року на потерпілій відсутні яві тілесні ушкодження(Т. 1 а.с .141-155);

-висновком судово-психіатричного експерта №425 від 25.10.2017, згідно якого обвинувачений ОСОБА_11 виявляв і виявляє ознаки розладу особистості емоційно нестійкого збудливого типу в стані компенсації, що враховуючи не психотичний рівень розладів, помірну вираженість та компенсованість емоційно-вольових порушень, збереженість памяті та інтелекту, критичних і прогностичних функцій не позбавляло на вказаний період часу та не позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати та керувати своїми діями (Т.1 а.с. 173-176);

Зазначені письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 діяння, інкримінованого йому сторону обвинувачення, відповідають показанням обвинуваченого та потерпілої.

Наведені вище процесуальні документи в сукупності з показами потерпілої та свідків свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена Об`єктивна сторона злочину характеризується; 1) діянням - посяганням на життя іншої особи; 2) наслідками у вигляді фізіологічної смерті потерпілого; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками.

Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.

Для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел слід вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті проявляється в необережності.

Часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_11 суд оцінює критично та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення відповідальності.

Наявні, встановлені судом обставини, дають суду підстави стверджувати, що коли ОСОБА_11 побачив безлад на кухні, який зробила ОСОБА_12 , це викликало у останнього прилив агресії, який виразився у бажанні нанести дитині тілесні ушкодження, а потім і заподіяти смерть.

При цьому в стані агресії обвинувачений ОСОБА_11 повністю усвідомлював, що наносить удари руками малолітній дитині в життєвоважливі частини її тіла, голову та тулуб, розуміючи, що він дорослий чоловік вагою близько 80 кг завдає ударів півторарічній дитині вагою до 10 кг.

Зазначені обставини свідчать про наявність у обвинуваченого ОСОБА_11 прямого умислу на протиправне позбавлення життя малолітньої дитини ОСОБА_12 .

Вказане переконання суду також повністю підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №425 від 25.10.2017про те, що обвинувачений ОСОБА_11 під час вчинення інкримінованого йому діяння своїм психічним станом міг усвідомлювати та керувати своїми діями (Т.1 а.с. 173-176).

Ці обставини, що були встановлені як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, свідчать про жорстокий характер вичиненого ОСОБА_11 діяння.

Перевіривши докази у цій справі, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, оцінивши їх відповідно до положень статті 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_11 наявний склад злочину, передбачений п. 2 ч.2ст.115 КК України - об`єктивна, суб`єктивна сторона злочину.

Колегія суддів, відповідно до вимог ст. 85, 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, виходячи з глибокого аналізу кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, оцінюючи їх у своїй сукупності та достатнього взаємозв`язку, вважає, що факти вчинення злочину ОСОБА_11 знайшли своє підтвердження в суді, а органом досудового слідства вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_11 за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України за ознаками: вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті малолітньої дитини.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , колегія суддів, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра перебуває під диспансерним наглядом з з діагнозом розлади адаптації з порушенням емоцій і поведінки (Т. 1 а.с. 159), у лікаря-нарколога під наглядом не перебуває (Т. 1 а.с. 159) раніше судимий має незняту та непогашену судимість.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Відповідно до ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого, а також дані про особу обвинуваченого, який вчинивши у 2015 році, злочин проти життя та здоров`я особи - нанесення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочини проти життя та здоров`я особи, а саме вбивство малолітньої дитини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Так, колегія суддів, враховує фактичні обставини вчинення ОСОБА_11 вбивства малолітньої ОСОБА_12 , а саме кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень завданих обвинуваченим в життєво важливі органи потерпілої, раптово виниклий умисел на вчинення цього особливо тяжкого злочину та малозначний привід для цього.

При врахуванні обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суд України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Так, колегія суддів вважає, що поведінка обвинуваченого під час вчинення ним вбивства, та після цього, а саме намагання зробити штучне дихання дитині, самостійне звернення до швидкої допомоги, свідчить про критичне ставлення обвинуваченого до скоєного та жаль з приводу вчиненого.

Таким чином, колегією суддів встановлено обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 згідно ст. 66 КК України, - щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_11 , колегія суду відносить рецидив злочинів.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Зважаючи на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 у поєднанні із тяжкістю вчиненого злочину, викладеному у даному вироці суду, в особливості із вчиненням умисного вбивства малолітньої ОСОБА_12 , обставинами вчинення цього злочину, поведінки обвинуваченого після вчинення вбивства, яка свідчить про критичне ставлення обвинуваченого до скоєного та жаль з приводу вчиненого, колегія суддів приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_11 та попередження вчинення ним інших злочинів, за злочин, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України буде покарання у виді позбавлення волі.

Суд також враховує, що ОСОБА_11 засуджений 22.09.2017 вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт і покарання не відбув.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт. Таким чином, невідбуте покарання ОСОБА_11 за вказаним вище вироком суду, становить 10 днів.

Враховуючи, що на день постановлення вироку суду обвинувачений ОСОБА_11 покарання призначене за попереднім вироком не відбув, суд при призначенні остаточного покарання обвинуваченому за сукупністю вироків застосовує вимоги ст. 71 ч.1 КК України та повністю приєднує до знов призначеного покарання невідбуту частину покарання у вигляді 10 днів позбавлення волі, призначеного за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.09.2017.

Оскільки Пшенічкіну судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, до набрання вироком законної сили щодо нього необхідно залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Призначити ОСОБА_11 покарання за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання у вигляді 10 (десяти) днів позбавлення волі призначеного за вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.09.2017 та остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді 13 (тринадцяти) років 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_11 у виді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 обчислювати з моменту затримання, тобто з 03 жовтня 2017 року.

Речові докази, псля набрання вироком законної сили

- 1 оптичний диск з записом слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , фотознімки зроблені в ході оглядів місця події, фотознімки надані свідком ОСОБА_24 , 1 оптичний диск з записом одночасного допиту між підозрюваним ОСОБА_11 та потерпілою ОСОБА_8 залишити в матеріалах справи.

- полімерний прозорий пакет, кінці якого прошито ниткою, до кінців нитки приклеєна етикетка з написом «Висновок експерта № 05-1-08/351, кримінальне провадження 0001171, речовий доказ дитячі труси. Експерт імунолог судовий (підпис) ОСОБА_25 , полімерний пакет білого кольору , кінці якого прошито ниткою, до кінців нитки приклеєна етикетка з написом «Висновок експерта № 05-1-08/352, кримінальне провадження 0001171, речовий доказ напірник. Експерт імунолог судовий (підпис) ОСОБА_25 - знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Золотоніського відділу поліції ГУ Національної поліції в Черкаській області - знищити.

Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаськоїської області через Черкаський районний суд Черкаської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія вироку після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3