Справа № 214/5717/17
1-кп/214/299/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі клопотання захисника ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу обвинуваченому по кримінальному провадженню №0000363, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2017 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.313 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.313 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовим клопотанням про заміну обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування заявленого клопотання захисник посилається на те, що ОСОБА_5 потребує оперативного лікування, яке не може бути проведене в умовах слідчого ізолятора. Окрім того, на утриманні обвинуваченого знаходиться двоє неповнолітніх дітей. Також, відповідно до гарантійного листа ПП «Олмат», ОСОБА_5 гарантується працевлаштування на постійну роботу з окладом в 4000 грн. Також захисник вважає, що всі ризики, зазначені прокурором у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на теперішній час відсутні, а мотивування тяжкістю злочину чи можливістю вчинити новий злочин нічим, крім пояснень сторони обвинувачення, не доводиться.

Окрім того, захисник під час судового засідання, уточнив прохальну частину свого клопотання та просив встановити щодо свого підзахисного домашній арешт в період часу з 20-00 по 07-00 годину протягом 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання адвоката та просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, оскільки він зробив для себе висновки щодо своєї поведінки, зобов`язувався дотримуватися вимог щодо перебування під домашнім арештом. Пояснив, що має сім`ю, де дружина немає доходу оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, 2016 року народження. В зв`язку з цим йому необхідно забезпечувати сім`ю і він має намір вийти на офіційну роботу, про що казав адвокат та надав відповідний лист з підприємства.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого і надав до суду письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ще на 60 днів, мотивуючи тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України. Так, обвинувачений ОСОБА_5 засуджений 01.06.2016 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.313 КК України, маючи не зняту й не погашену судимість, обвинувачується у вчиненні більш тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин та обладнання, призначеного для їх виготовлення, в зв`язку з чим є підстави вважати, що обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність, та переховуватись від органів досудового слідства й суду. Окрім того, ОСОБА_5 не має офіційного місця роботи, оскільки основний дохід мав від налагодженого виготовлення та збуту психотропних речовин. Також, прокурор просив прийняти до уваги, що апеляційним судом замінено запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою у зв`язку із порушенням обвинуваченим порядку перебування під домашнім арештом. Отже, є ризик ухилення від виконання покладених на нього обов`язків при зміні запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора та наполягали на задоволенні свого клопотання.

Вислухавши думки сторін судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання захисника про заміну обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт та відмову у задоволенні клопотання прокурора, виходячи з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Стаття 29 Конституції України гарантовано, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Це також узгоджується із ст. 5 Конвенції про захист прав людини, у якій зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Також, суд приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при вирішенні питання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
На думку суду, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою не є виправданим, оскільки наявні підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим.
Так обвинувачений ОСОБА_5 перебуває у сімейних відносинах з громадянкою ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с.41). Окрім того, на утриманні у обвинуваченого знаходиться двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с.42, 43), батьком яких відповідно до свідоцтв про народження є ОСОБА_5 . Також, суд вважає, що цивільна дружина піклується про свого чоловіка ОСОБА_5 , оскільки впродовж усього розгляду кримінального провадження в суді неодноразово погоджувала побачення з ним в умовах слідчого ізолятора та постійно була присутньою на всіх судових засіданнях, що свідчить про добрі сімейні стосунки.
Також, суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 на теперішній час знаходиться у декретній відпустці та не має іншого доходу, окрім допомоги від держави, що унеможливлює внесення нею застави у розмірі 304000 грн., визначеною ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.09.2017.
Отже, наявність у обвинуваченого цивільної дружини, з якою у нього добрі відносини та наявність на утриманні неповнолітніх дітей, вказує на той факт, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, які його стримують від залишення свого місця мешкання, та переховування від суду.
Суд, також, приймає до уваги ту обставину, що обвинувачений має тяжке хронічне захворювання, яке потребує оперативного втручання та не може бути проведено в умовах тримання його під вартою (том 1 а.с.44, 45).
Окрім того, захисником обвинуваченого надано до суду гарантійний лист від ПП «Олмат», відповідно до якого його керівництво гарантує прийняти на роботу ОСОБА_5 на посаду техніка з обслуговування мереж КТВ з окладом 4000 грн. в місяць.
Також, суд допитав всіх свідків, заявлених стороною обвинувачення та почав оголошення матеріалів кримінального провадження, що виключає ризик того, що обвинувачений може якимось чином впливати на вказаних свідків.
Аналіз наданих суду документів дає підстави дійти до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки та в майбутньому буде забезпечений постійним місцем роботи. Вказані факти у своїй сукупності свідчать про належну поведінку обвинуваченого, що останній не має наміру переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Усі зазначені вище обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , знаходячись на волі не буде переховуватися від суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжувати злочинну діяльність.
При цьому, заявлені ризики, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу та його продовження, зменшились та не виправдовують обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, відповідно до протоколу затримання ОСОБА_5 від 11.07.2017, останній перебуває під вартою більш ніж рік (том 2 а.с.231-232). Отже, враховуючи складність кримінального провадження, що обумовлює її тривалий судовий розгляд, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку останнього

На думку суду продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суперечитиме вимогам п. 1 «с» ст. 5 Конвенції, а також практиці Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу («Єчус проти Литви» рішення від 31.07.2000, п. 93). Таким чином, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Крім того, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, судом враховується, що тривалість тримання під вартою має бути розумною, що слід вирішувати з врахуванням особливостей кожної справи.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.
Також згідно із пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» від 24.07.2003, заяви № 46133/99 і 48183/99). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення у справі «Вренчев проти Сербії» від 23.09.2008, заява № 2361/05).
Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 та доцільність зміни ОСОБА_5 раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, а саме на домашній арешт.
Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо можливості обвинуваченому перешкоджати кримінальному провадженню, зі ступені тяжкості інкримінованого йому злочину та вищенаведених судом даних про особу обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає, що клопотання захисника та обвинуваченого про заміну обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.
Суд також вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені положеннями ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 181, 194, 202, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Замінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, тобто до 10 грудня 2018 року включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибувати за кожною вимогою до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти в залі суду.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік осіб, щодо яких застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1