Справа № 394/791/17
УХВАЛА

17 липня 2018 року колегія суддів Ленінського районного суду м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000409 від 08.10.2017року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено термін перебування під вартою на строк шістдесят днів.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого під вартою.

Прокурор в судовому засіданні зазначив про необхідність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися. Свої доводи прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого кримінального правопорушення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1 , 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 відносяться до розряду тяжкого та особливо тяжкого злочинів. Також на думку прокурора до обвинуваченого не можливо застосувати запобіжний захід у виді особистої поруки та домашнього арешту, оскільки потерпіла та більшість свідків проживають у місцевості за місцем проживання обвинуваченого. Прокурор вважає, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене. На думку прокурора, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , відповідає суспільному інтересу превалюючи над принципом поваги до свободи особистості. За наведених обставин прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 термін перебування під вартою на строк 60 днів.

Адвокат обвинуваченого заперечила проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що ризики кримінального провадження, прокурором не доведені та є надуманими. На думку адвоката, обвинувачений не зможе впливати на потерпілу і свідків і переховуватися від суду. При цьому адвокат зазначила, що обвинувачений ОСОБА_7 може проживати у тітки у м.Кропивницький з тим щоб уникнути будь-якого впливу на потерпілу та свідків. Також адвокат просила врахувати стан здоров`я обвинуваченого та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку адвоката та просив врахувати його стан здоров`я, а також те, що він не має наміру впливати на потерпілу або свідків.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвоката, обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, виходячи з такого.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Частиною першою ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, колегією суддів враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Також при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом взято до уваги, рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Крім цього, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 02.10.2014р. у справі «Воляник проти України», допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Врішуючи питання, щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд прийшов до висновку про наявність ризиків кримінального провадження, передбачених ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, в тому числі злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої потерпілої, із застосуванням насильства до останньої, що є ризиком переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене. Крім цього, колегія суддів прийшла до висновку про наявність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню та незаконного впливу на свідків, оскілки не допитані всі свідки у справі, а ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину. Вирішуючи питання щодо терміну перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, судом врахованого його стан здоров`я, вік та міцність соціальних зв`язків. Також судом враховано, що потерпіла і свідки проживають в одній місцевості з обвинуваченим, а тому існує ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватися від суду, ризику незаконного впливу на свідків та ризику перешкоджати кримінальному провадженню.

За наведених обставин, суд прийшов до переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи наведене, з метою виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 14 вересня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 331 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 14 вересня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3