Справа № 360/874/18 Головуючий у І інстанції Унятицький
Провадження № 11-сс/780/335/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 04.06.2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі
суддів: ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря : ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
підозрюваного: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 17 березня 2018 року близько 02 години, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужими грошовими коштами та майном з ОСОБА_8 та невстановленою досудовим слідством особою на ім`я ОСОБА_9 проник до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де реалізуючи єдиний умисел, погрожуючи потерпілому ОСОБА_10 насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось в демонстрації предмета схожого на пістолет, яке ОСОБА_10 сприймав як таке, що може бути реалізоване, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 50 гривень та 600 доларів США, та майном ОСОБА_10 . Заволодівши грошовими коштами та майном з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку.
В цей же день ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України /а.п. 4/ та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України /а.п. 28-29/.
20 березня 2018 року старшим слідчим Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 до Шевченківського районного суду м. Києва було подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року вказане клопотання задоволено та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання, тобто до 15 травня 2018 року включно /а.п. 32-33/.
10 травня 2018 року до Бородянського районного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до трьох місяців, яке мотивоване тим, що для завершення досудового розслідування необхідно вчинити низку процесуальних дій, а заявлені щодо підозрюваного ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, не зменшилися.
Ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2018 року строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 15 червня 2018 року.
Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 є підозрюваним у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, обставини, що були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, строк досудового розслідування по кримінальному провадженню продовжено до трьох місяців, та прокурором доведено, що в цей строк неможливо завершити досудове розслідування, що виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2018 року про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вимоги обґрунтовує тим, що з висновками суду першої інстанції не можна погодитися через їх необґрунтованість та незаконність. Адвокат зазначає, що посилання суду на показання потерпілого ОСОБА_10 та інших свідків є істотним порушенням вимог КПК України, оскільки вказані особи в судове засідання не викликалися, а слідчим до клопотання лише було долучено копії протоколів їх допитів. Окрім того, апелянт звертає увагу суду на те, що взяті до уваги показання потерпілого не підтверджують обґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_6 , зокрема, й щодо імені одного з нападників, що, в свою чергу, відповідає змісту показань, наданих ОСОБА_12 08 травня 2018 року. Також апелянт вказує, що протоколи допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є неприпустимими доказами, оскільки вони були складені оперативними співробітниками без належного доручення, а протоколи допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 взагалі не містять вказаної слідчим суддею інформації, протокол допиту свідка ОСОБА_16 є сумнівним в частині достовірності показань самого свідка, що вказує на те, що слідчим суддею не було вивчено належним чином додані до клопотання матеріали. На думку захисника, безпідставно було відкинуто позитивні соціальні зв`язки ОСОБА_6 , який має дружину та малолітню дитину, яка перебуває на його утриманні, що є гарантією його належної процесуальної поведінки у разі зміни виду запобіжного заходу. На думку захисника, стороною обвинувачення не було надано жодного доказу, який би свідчив про участь ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим відсутні будь-які підстави продовження йому запобіжного заходу.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного в підтримку поданої апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Частиною 3 статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
В клопотанні старшого слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 вказаних вимог кримінального процесуального законодавства було дотримано.
Зокрема, наведено підстави неможливості закінчення досудового розслідування у встановлений законом строк, оскільки для його завершення необхідний час для того, щоб отримати висновки судової товарознавчої, судової молекулярно генетичної, дактилоскопічної, вибухо технічної експертиз, призначених в кримінальному провадженні; вилучити у операторів мобільного зв`язку інформацію щодо з`єднань, виконаних в місці вчинення злочину та з номерів, котрими користувались підозрювані; провести інші розшукові дії, в яких може виникнути необхідність; ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
При вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого судом першої інстанції було враховано, що заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися і не зникли, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та встановлені фактичні дані об`єктивно вказують на те, що перебуваючи на волі у разі застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, існують реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Слід відмітити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений перевіряти належність та допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, робити відносно них свої висновки, у зв`язку з чим, доводи захисника в частині недопустимості окремих доказів не є предметом даного судового розгляду.
Що стосується посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри та вагомих доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, то слід зазначити наступне.
Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.
Суд приходить до висновку, що оскільки в матеріалах, наданих органом слідства до клопотання про продовження строку тримання під вартою свідки вказували на підозрюваного ОСОБА_6 , як на особу, яка разом з ОСОБА_8 в ніч вчинення кримінального правопорушення принесла в будинок ОСОБА_18 викрадені у потерпілого речі, в його автомобілі виявлено балаклаву, то вказані докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.
Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
З огляду на наведене колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2018 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено строк тримання під вартою до 15 червня 2018 року включно залишити без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І

___________________ __________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3