№ 1-кс/760/7212/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю детектива ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003712 від 28.11.2016 року, на постанову старшого детектива Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від 28.11.2016 року про відмову в задоволенні клопотання, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, посилаючись на те, що 25.04.2018 року постановою старшого детективом Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від 25.04.2018 року було відмовлено у задоволенні його клопотання у кримінальному провадженні №0003712 від 28.11.2016 року про вчинення слідчих дій.

Особа, яка подала скаргу, вважає оскаржувану постанову, незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та зобов`язати детектива, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Детектив ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Вивчивши доводи скарги та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно положень пунктів 3, 4, 6, 7 частини 1 статті 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право: подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти давати пояснення, показання або відмовитися їх давати; оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В положеннях чстини 2 статті 56 КПК України серед іншого зазначається, що під час досудового розслідування потерпілий має право: подавати докази на підтвердження своєї заяви, брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі.

Відповідно до приписів частини 1, 4 статті 58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником. Представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Стаття 91 КПК України передбачає обставини у кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Так, судом встановлено, що 25.04.2018 року від захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про необхідність допиту як свідка радника Президента України ОСОБА_6 . У своєму клопотанні адвокат зазначає, що нібито ОСОБА_6 може надати покази, які мають значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні.

Постановою старшого детектива Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від 25.04.2018 року було відмовлено у задоволенні його клопотання, оскільки захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 не повідомив та жодним чином конкретно не обґрунтував, які відомості відомі або можуть бути відомі особі, яку він просить допитати як свідка, чому саме цю особа та, докази яких фактів або обставин можна отримати чи перевірити в результаті проведення даної слідчої дії.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Окрім того, однією з обов`язкових ознак доказу є його допустимість, що полягає в отриманні доказу в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення (ст. 85 КПК України).

Згідно положень частини 1, 3 статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Так, оскільки обставини одержання підозрюваним неправомірної вигоди саме з метою впливу на прийняття рішення службовими особами ДП «Бурштин України не є предметом доказування у кримінальному провадженні №0003712. за таких обставин, слідчий суддя вважає, що постанова є обґрунтованою.

Враховуючи викладене, скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 110, 220, 221, 222, 303, 305, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003712 від 28.11.2016 року, на постанову старшого детектива Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України від 28.11.2016 року про відмову в задоволенні клопотання, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1