У Х В А Л А
Іменем України
14 серпня 2018 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0006310 від 07.06.2018 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 13.08.2018 року надійшло вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0006310 від 07.06.2018 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи, використовуючи завідомо підроблені документи, шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , та в подальшому розпорядились нею на власний розсуд, чим завдали державі матеріальних збитків у особливо великих розмірах.

Згідно довідкиШевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, встановлено, що за інформацією, наявною в Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації, квартира АДРЕСА_1 не приватизована згідно чинного законодавства України. Свідоцтво про право приватної власності на дану квартиру не видавалось.

Крім того, згідно відповіді КМ БТІ інформаційна довідка від 18.09.2017 ОСОБА_5 не видавалась.

Інформація про приватизацію вищезазначеної квартири відсутня, а без здійснення приватизації та за відсутності свідоцтва про право власності на житло неможливо вчиняти у законний спосіб дії щодо продажу нерухомого майна.

У зв`язку з цим, є підстави вважати, що невстановлені особи, зокрема, ОСОБА_5 , використовуючи підроблені документи, заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , завдавши державі збитку в особливо великих розмірах, оскільки зазначена квартира належить до комунальної власності житлового фонду Шевченківського району м. Києва.

З метою легалізації викраденого майна та створення ознак «добросовісного набувача», вищевказані особи уклали кілька правочинів щодо передачі зазначеної квартири від одного власника до іншого.

Згідно наявної довідки із управління житлово-комунального господарства станом на 25.06.2018 квартира АДРЕСА_1 не приватизована.

Незважаючи на це, протягом останнього часу дана квартира уже тричі змінила власників, згідно реєстру нерухомості.

Відтак, є обґрунтовані підстави вважати, що при реєстрації права власності за новими власникамина зазначену квартиру було подано завідомо підробленідокументи, що підтверджували би право власності на цю квартиру.

На даний час, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 .

Оскільки у слідства є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може бути причетним до вчинення шахрайських дій щодо зазначеної квартири, на підставі ст. 172 КПК України, вказане клопотання слід розглядати без його повідомлення, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання випадку подальшого незаконного відчуження майна квартири АДРЕСА_1 , до моменту з`ясування всіх подій та обставин розслідуваного кримінального провадження за фактом шахрайських дій з боку невстановлених осіб, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на зазначену квартиру.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши думку слідчого, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речового доказу, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1