ОКРЕМА ДУМКА
судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1
у провадженні № 51-2551км 18 у справі № 739/1200/14-к.
За вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року ОСОБА_2 засуджено за частиною 1 статті 203-2 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 грн.
Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року задоволено клопотання Новгород-Сіверського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції про заміну засудженій ОСОБА_2 покарання у виді штрафу в розмірі 170 000 грн, який вона не сплатила, на покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців 4 дні.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 17 лютого 2017 року ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджена просить скасувати ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 17 лютого 2017 року та призначити новий розгляд зазначеного клопотання в суді першої інстанції.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона має наміри та можливості погасити зазначений борг, при цьому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, автомобілі «ВАЗ-2107» (2007 року виготовлення) та «ВАЗ-2121» (1988 року виготовлення). Тобто наявність такого майна дає засудженій можливість розрахуватися із вказаним боргом зі сплати штрафу.
Ухвалою Верховного Суду, що постановлена колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 26 червня 2018 року закрив провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_2 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 17 лютого 2017 року.
Вважаю, що прийняте касаційним судом рішення про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_2 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 17 лютого 2017 року, є помилковим.
Посилання в ухвалі касаційного суду на розділ VІІІ Виконання судових рішень» Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а зокрема на статтю 539 КПК, як на підставу закриття касаційного провадження, оскільки це стосується клопотання, пов`язаного з виконанням вироку, не відповідає вимогам статті 424 КПК, яка регулює питання касаційного розгляду.
Відповідно до частини 2 статті 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, закриття касаційного перегляду таких судових рішень на підставі того, що вони не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Суддя: ОСОБА_1