Дата документу Справа № 335/4527/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1289/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/4527/17
Категорія ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну середню освіту, офіційно не працює, одруженого, який на утриманні малолітніх дітей або непрацездатних осіб не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 7 вересня 2000 р. вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141, ч. 2. ст. 206, ст. 42 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
2) 15 жовтня 2002 р. вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 18 грудня 2003 р. за постановою Вільнянського районного суду Запорізької області;
3) 1 квітня 2008 р. вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 16 червня 2010 р. за постановою Вільнянського районного суду Запорізької області;
4) 2 лютого 2011 р. вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;
5) 20 лютого 2013 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 11 листопада 2014 р. за постановою Вільнянського районного суду Запорізької області;
6) 23 грудня 2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі, звільнений 18 серпня 2016 р. по відбуттю строку покарання,
7) 31 серпня 2017 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі та в доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_6 , просить перерахувати йому термін його попереднього ув`язнення, зарахувавши йому термін попереднього ув`язнення в термін покарання з 21 липня 2017 року по день винесення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не оспорюючи вирок суду щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення та розміру призначеного покарання вважає, що судом порушено норми кримінального закону в частині застосування до нього приписів ч. 5 ст. 72 КК України лише до 20.06.2017 року, а не по день винесення вироку тобто до 05.04.2018 року. Верховим судом 13.03.2018 року у справі № 440/853/17 винесено правову позицію. У випадку, коли станом на 20 червня 2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 838-VIH «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України № 2 046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, яким погіршуватиметься становище цієї особи. Просить змінити вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2018 року по справі 335/4527/17 та призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України з 21.06.2017 по 05.04.2018 (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за дня позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів зараховано покарання, відбуте частково за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 06.04.2017. Зараховано в порядку ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування призначеного покарання перебування ОСОБА_6 під вартою з 6 квітня 2017 р. по 20 червня 2017 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «РУШ» спричинену матеріальну шкоду у сумі 1542 грн. 10 коп. Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 28 лютого 2017 р. приблизно о 20:20 год, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торговому залі магазину «Єва-109», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 156, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв з полиці тюбик крему для обличчя фірми «Лореаль Ревіталіфт Жур», об`ємом 50 мл, вартістю 171 гривень 20 копійок, тюбик крему для обличчя фірми «Лореаль Ревіталіфт Лазер Х3» об`ємом 15 мл, вартістю 207 гривень 20 копійок та тюбик з кремом для обличчя фірми «Лореаль Ревіталіфт Лазер Х3», об`ємом 30 мл, вартістю 231 гривень 20 копійок, після чого сховавши у свою сумку викрадені три тюбики крему, пройшов з ними касову зону, антикражні ворота та вийшов з приміщення магазину, не розплатившись. Таким чином, ОСОБА_6 спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 609 гривень 60 копійок.
16 березня 2017 р. приблизно о 17:55 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торговому залі магазину «Єва-110», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 190, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв з полиці чоловічу туалетну воду «Версаче О Фреш», об`ємом 100 мл., вартістю 932 гривень 50 копійок, після чого поклав собі у сумку, пройшов з нею касову зону, антикражні ворота та вийшов з приміщення магазину, не розплатившись. Таким чином, ОСОБА_6 спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 932 гривень 50 копійок.
Крім того, 14 березня 2017 р. о 16:40 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торговельному залу магазину «Єва-118», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева, 10-А, будучи впевненим, що його дії ніхто не помітить, шляхом вільного доступу зі стелажу таємно викрав чоловічий станок для гоління «Жиллет Фьюжн Проглайд Стайлер з 1 змінним картриджем і 3 насадками для моделювання бороди вусів», вартістю 432 гривні 50 копійок, який сховав до своєї сумки. Після цього, ОСОБА_6 , разом з викраденим майном, пройшов повз касу магазину, не сплативши при цьому за вищевказану продукцію, та, в подальшому, розпорядився ним на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_6 спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 432 гривень 50 копійок.
Також, 1 лютого 2017 р. приблизно о 21:25 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торговому залі супермаркету ТОВ «АТБ Маркет», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 49, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, таємно намагався викрасти з торгових полиць майно, що належить ТОВ «АТБ Маркет», а саме: ікру червону лососеву зернисту «Парамушин» 120 гр., в кількості 2 одиниць товару, вартістю 120 гривень 33 копійок за одну одиницю товару без урахування ПДВ, загальною вартістю 240 гривень 66 копійок без урахуванням ПДВ, чим намагався спричинити ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальну шкоду на вказану суму, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони супермаркету з викраденим товаром після проходження касової зони.
5 березня 2017 р. приблизно о 16 годині 53 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись у приміщенні магазину «Ева-119» ТОВ «РУШ», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменко, 4-а, шляхом вільно доступу викрав з торговельного стелажу жіночу туалетну воду «Версаче Крістал Брайт», об`ємом 30 мл., вартістю 799 гривень 20 копійок. Після чого, ОСОБА_6 05 березня 2017 року находячись у таксі «Део Ланос», збув викрадену жіночу туалетну воду «Версачі Крістал Брайт», об`ємом 30 мл. Раніше не відомому чоловіку за грошові кошти у розмірі 350 гривень. Тим самим, ОСОБА_6 спричинив матеріальний збиток ТОВ «РУШ» у розмірі 799 гривень 20 копійок.
Крім того, 12 березня 2017 р. приблизно о 17 годині 18 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись у приміщенні магазину «Ева-111» ТОВ «РУШ», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 64, шляхом вільного доступу викрав з торговельного стелажу чоловічу воду «Версаче О Фреш», об`ємом 30 мл., вартістю 832 гривень 50 копійок. Після чого, ОСОБА_6 12 березня 2017 року знаходячись на торговельному ринку «Анголенко», збув викрадену чоловічу туалетну воду «Версаче О Фреш», об`ємом 30 мл. раніше не відомому чоловіку за грошові кошти у розмірі 300 гривень. Тим самим, ОСОБА_6 спричинив матеріальний збиток ТОВ «РУШ» у розмірі 832 гривень 50 копійок.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Відповідно до вимог п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово був судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, і судимості за них не погашені та не зняті, відповідно до закону, зокрема:

- 7 вересня 2000 р. вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141, ч. 2. ст. 206, ст. 42 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 1 квітня 2008 р. вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 16 червня 2010 р. за постановою Вільнянського районного суду Запорізької області;
- 20 лютого 2013 року вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 11 листопада 2014 р. за постановою Вільнянського районного суду Запорізької області.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» неможливо визнати такими, що підлягають задоволенню.

Між тим, доводи апелянтів про застосування ч. 5 ст. 72 КК України до обвинуваченого ОСОБА_6 після 21.06.2017 року, є обґрунтованими, з огляду на наступне.

1) Відповідно до ч.2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
За змістом ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, тобто не поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження і що було визнано судом першої інстанції доведеним, злочин обвинуваченим був вчинений 21.01.2017 року. На час вчинення злочину діяла редакція ч.5 ст. 72 КК України визначена Законом України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». За змістом цього закону строк попереднього ув`язнення зараховувався до строку покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України від 18.05.2017 року № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності із 21.06.2017 року, редакція ч.5 ст. 72 КК України була змінена в частині співвідношення попереднього ув`язнення та покарання у виді позбавлення волі у випадку зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання, яке стало зараховуватись день за день.
Наведене вказує на те, що Законом України від 18.05.2017 року № 2046-VIII було погіршено становище обвинувачених (засуджених), щодо яких застосовувалось попереднє ув`язнення і яким призначене покарання у виді позбавлення волі, оскільки їм до строку відбутого покарання став зараховуватись менший проміжок часу ніж під час дії Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII.
Оскільки, як Закон України від 18.05.2017 року № 2046-VIII, так і ч.5 ст. 72 КК України є законом про кримінальну відповідальність і ними погіршується становище обвинуваченого (засудженого), то вони не поширюються на осіб, які вчинили злочин до 21.06.2017 року. Наведене вказує на те, що особам, які вчинили злочин до 21.06.2017 року увесь строк попереднього ув`язнення зараховується до строку призначеного покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
2) Конституційний Суд України, розглядаючи конституційне подання Верховного Суду України та конституційне звернення громадянина ОСОБА_9 , звернув зокрема увагу на те, що Конституцією України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58). Вказані положення Основного Закону України передбачають загальновизнані принципи дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а саме: принцип їх безпосередньої дії, тобто поширення тільки на ті відносини, які виникли після набуття чинності законами чи іншими нормативно-правовими актами, та принцип зворотної дії в часі, якщо вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Як зазначив Конституційний Суд України, суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).

Приписи частини першої статті 5 Кодексу 2001 року розвивають положення частини першої статті 58 Конституції України, а саме: "Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість". Водночас частиною другою статті 5 Кодексу 2001 року передбачено: "Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі".

Зазначені положення кримінального кодексу щодо законів, які мають зворотну дію в часі, узгоджуються з міжнародно-правовими актами з цього питання. Так, у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права визначено: якщо після вчинення злочину законом встановлюється більш м`яке покарання, дія цього закону поширюється на даного злочинця (пункт 1 статті 15). У Резолюції 1984/50 Економічної і Соціальної Ради ООН "Заходи, що гарантують захист прав тих, хто засуджений до страти" від 25 травня 1984 року закріплено, що якщо після вчинення злочину були внесені зміни до законодавства, які передбачають більш м`які міри покарання, то вони повинні поширюватися й на правопорушника, який вчинив цей злочин (пункт 2).

Згідно зі статтею 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року особі не може призначатися покарання, суворіше від того, яке застосовувалося на час вчинення кримінального правопорушення. Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року є важливою частиною принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, що в разі наявності відмінностей між діючим на час вчинення злочину кримінальним законом та кримінальним законом, що набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди повинні застосовувати той закон, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі "Скоппола проти Італії" від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03).
(Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України та за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 про офіційне тлумачення положень Кримінального кодексу України 1960 року із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України" від 22 лютого 2000 року N 1483-III, щодо їх дії в часі у взаємозв`язку із положеннями статті 8, частини першої статті 58, пункту 22 частини першої статті 92, частини другої статті 152, пункту 1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, статті 73 Закону України "Про Конституційний Суд України", частини другої статті 4, частин першої, третьої, четвертої статті 5, частини третьої статті 74 Кримінального кодексу України 2001 року (справа про заміну смертної кари довічним позбавленням волі) (№ 1-рп/2011, 26.01.2011).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що, не зарахувавши обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбутого покарання у виді позбавлення волі попереднє ув`язнення в період із 21.06.2017 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку 1 день за 2 дні, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню, зокрема Закон України від 18.05.2017 року № 2046-VIII та ч.5 ст. 72 КК України встановлену цим Законом, а також не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ч.5 ст. 72 КК України в редакції, встановленій Законом України від 26.11.2015 року № 838-VIII, а також ч.2 ст.4 і ч.2 ст. 5 КК України.

Тому враховуючи, що ОСОБА_6 було затримано 06.04.2017 року з наступним обранням йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що йому підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 06.04.2017 року по 03.09.2018 року, керуючись ч.5 ст.72 КК (у редакції Закону від 26 листопада 2015 р. № 838-VIII) з розрахунку «день за два».

Приймаючи до уваги, що на день набрання вироком законної сили обвинувачений ОСОБА_6 відбув призначене судом першої інстанції покарання (03.09.2018 року 06.04.2017 року) х 2), колегія суддів вважає необхідним звільнити його із під варти, як відбувшого повністю покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2018 року відносно ОСОБА_6 , змінити.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону від 26 листопада 2015 р.) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 06.04.2017 року по 03.09.2018 року, із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Обвинуваченого ОСОБА_6 , звільнити із під варти, як відбувшого повністю покарання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.
Судді: