Справа № 308/7876/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
18.07.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11кп/777/493/2018 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 і захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2018.
Цим вироком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , що має незакінчену середню освіту, неодружений, непрацюючий, судимий, засуджений за кримінальні правопорушення: передбачене ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України - на 3 роки позбавлення волі і передбачене ч.3 ст. 185 КК України - на 4 роки позбавлення волі, а за їх сукупністю, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_5 визначено 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.11.2016 ОСОБА_5 остаточно визначено до відбуття 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Ухвалено: запобіжним заходом щодо ОСОБА_9 залишити тримання під вартою, строк відбуття покарання обчислювати з 24.03.2016 по 17.05.2016 та з 22.07.2016 по 20.06.2017 з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати в сумі 1055 грн. 52 коп. за проведення товарознавчої експертизи, 527 грн.76 коп. за проведення дактилоскопічної експертизи, а також 1542 грн. на користь товариства «Ломбард Донкредит ТзОВ «Інтер Ріелті і Компанія», ніж знищити, решту речових доказів зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить відшукати обставини, які пом`якшують покарання, вирок змінити, покарання пом`якшити, час з 22.07.2016 до набрання вироком законної сили зарахувати в строк відбуття покарання як попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Захисник в апеляційній скарзі також просить пом`якшити ОСОБА_5 покарання і зарахувати в строк його відбуття час з 24.03.2016 до 17.05.2016 та з 22.07.2016 до набрання вироком законної сили, як попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вважає, що в даному випадку суду слід було керуватись тою редакцією ч.5 ст. 72 КК України, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_10 інкримінованих йому злочинів.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку і доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого і захисника на підтримання апеляційних вимог, промову прокурора, який вважає апеляційні скарги безпідставними і просить залишити вирок без змін, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін і знаходить, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з таких підстав.
Доведеність вини ОСОБА_5 в учиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, в апеляційних скаргах не оспорюється.
Правова кваліфікація діянь ОСОБА_5 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, як незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна повторно, поєднаного з проникненням у приміщення, та за ч.3 ст. 185 КК України, як повторного таємного викрадення чужого майна з проникненням у приміщення чи сховище, цим обставинам відповідає.
Діяння, передбачені частиною третьою статті 185 КК України, караються позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
Відповідно до ст. 68 КК України при призначенні покарання за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Згідно з цими правилами покарання ОСОБА_5 за злочин, передбачений ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, у всякому разі, не могло перевищувати чотири роки позбавлення волі.
Покарання ОСОБА_11 визначено з додержанням вимог ст. ст. 65, 68 та 70 КК України, зокрема з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, даних про його особу і є наближеним до найм`якішого з тих, які могли бути призначені за сукупністю таких злочинів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 після відбуття покарання за сукупністю попередніх вироків (від 03.09.2009 та 06.05.2011), 19.02.2016 вироком Ужгородського міськрайонного суду був засуджений за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі і звільнений від відбуття цього покарання на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. Запобіжний захід цим вироком щодо нього не застосовувався.
Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.11.2016, з урахуванням виправлень, внесених ухвалою від 02.12.2016, ОСОБА_5 був засуджений за ч.3 ст. 185 КК України, з застосуванням ч.4 ст. 70, ст.71 КК України, на 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Запобіжним заходом щодо нього було залишено тримання під вартою, а час попереднього ув`язнення з 24.11.2015 і до набрання вироком законної сили зараховано в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Цей вирок набрав законної сили 29.12.2016, отже з цієї дати ОСОБА_5 вже відбував покарання у виді позбавлення волі (т.2 а.с.17-24, 31).

Між тим, з ухвал слідчих суддів Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2016 та від 22.07.2016 про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою (т.2 а.с.25-26, 27-30), даних ОСК ГУНП України в Закарпатській області та ОСК МВС України вбачається, що до 24.03.2016 та з 17.05.2016 до 22.07.2016 ОСОБА_5 під вартою не перебував, а з 22.01.2016 до 19.02.2016 і з 17.05.2016 до 15.07.2016 перебував під домашнім арештом.

Апеляційний суд відзначає, що ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності вп`яте, нові злочини скоїв під час іспитового строку, визначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 19.02.2016, досудового розслідування іншого кримінального провадження щодо нього за підозрою в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (у якому 21.11.2016 він був засуджений Ужгородським міськрайонним судом на 4 роки 3 місяці позбавлення волі), та ще й під час перебування під домашнім арештом.

При визначенні остаточної міри покарання суд застосував приписи ч. 4 ст. 70 КК України без будь-яких порушень.

Апеляційний суд вважає, що реальне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі за вчинення злочинів, обставини яких зазначені у вироку, з урахуванням відомостей про особу ОСОБА_5 , та остаточне покарання за сукупністю вироків у виді п`яти років позбавлення волі є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_5 покарання Апеляційний суд не встановив.

Час з 24.03.2016 до 17.05.2016 і з 22.07.2016 по 20.06.2017 суд першої інстанції, з посиланням на ч.5 ст. 72 КК України, зарахував ОСОБА_5 , як строк попереднього ув`язнення, в строк відбуття ним покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, незважаючи на те, що період з 29.12.2016 вже був часом відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком від 21.11.2016, а не часом попереднього ув`язнення.

Подальший час ув`язнення ОСОБА_5 , тобто з 21.06.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі зарахований бути не може ще й тому, що згідно з ч.5 ст. 72 КК України, в редакції, яка є чинною з 21.06.2017, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день. Закон України № 2046-VІІІ від 18.05.2017 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким впроваджена ця редакція, не є законом про кримінальну відповідальність, тому дія частини першої статті 5 КК України на нього не поширюється, отже зворотної дії в часі він не має.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги обвинуваченого і захисника залишити без задоволення, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: