АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: ч.3 ст.311 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Лисичанськ Луганської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, який працює диспетчером в РДЦ Північного регіону, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджений за ч.3 ст.311 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов*язків, передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до вироку, на початку вересня 2017 року ОСОБА_7 у невстановленої в ході досудового розслідування особи замовив медичний препарат «Ефіна» та «Акатар», маючи на меті його подальший збут. Оплативши його вартість, почав чекати на доставку через «Нову Пошту». Після чого, 05.09.2017 у вранішній час доби ОСОБА_7 прибув до відділення «Нової Пошти» № 52, що розташоване за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 128-В, в якому отримав дві посилки з вищевказаними препаратами за накладними №№ 3763 та 1092, які став зберігати при собі.
05.09.2017 року співробітниками УПН ГУ НП в Харківській області спільно зі співробітниками оперативно-розшукового управління ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи доручення старшого слідчого Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 , об 11 год. 18 хв. встановили місцезнаходження ОСОБА_7 , якого в подальшому було запрошено до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області.
У Шевченківському ВП ГУ НП в Харківській області по вул.Толбухіна, 103 у м. Харкові в ході огляду місця події у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено 40 упаковок (блістерів) препарату «Акатар» по 12 таблеток в кожній та 60 упаковок (блістерів), препарату «Ефіна» по 10 таблеток в кожній, які відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 1827 від 21.09.2017 містить в своєму складі псевдоефедрин, який віднесений до прекурсорів, маса якого в наданих на дослідження таблетках становить 28,8 г та 34,62 г. Загальна маса псевдоефедрину в наданих на дослідження таблетках становить: 63,42 г. Вказані препарати ОСОБА_7 добровільно розпакував з вищевказаних посилок, які знаходились при ньому та передав слідчому Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області у присутності понятих.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв*язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок м*якості; постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.311 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Мотивуючи апеляцію вказала, що обвинувачений вчинив умисний, корисливий злочин у сфері обігу прекурсорів в особливо великих розмірах, а тому застосування до нього положень ст.75 КК України є необгрунтованим. Крім того зазначила, що при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком, суд в порушення положень ст.77 КК України застосував додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; обвинуваченого, який заперечував проти скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, в тому числі, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист.
Статтею 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 374 ч.3 п.2 КПК України встановлено, що в мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Наведені вище норми кримінального процесуального закону районним судом при розгляді кримінального провадження та ухваленні рішення по справі належним чином не виконано.
При викладенні формулювання обвинувачення у вироку, яке суд визнав доведеним, допущені істотні порушення зазначених вимог закону.
Об`єктивна сторона вчиненого злочину, що викладена у вироку суду першої інстанції містить неповноту, яка виключає можливість встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Так, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку вказані, як встановлені судом обставини, наступні дані: «На початку вересня 2017 року ОСОБА_7 у невстановленої в ході досудового розслідування особи замовив медичний препарат «Ефіна» та «Акатар», маючи на меті його подальший збут. Оплативши його вартість, почав чекати на доставку через «Нову Пошту». Після чого, 05.09.2017 у вранішній час доби ОСОБА_7 прибув до відділення «Нової Пошти» № 52, що розташоване за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 128-В, в якому отримав дві посилки з вищевказаними препаратами за накладними №№ 3763 та 1092, які став зберігати при собі».
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 3 ст. 311 КК України як незаконне придбання та зберігання прекурсорів з метою збуту, вчинені в особливо великих розмірах.
При цьому, склад даного злочину характеризується прямим умислом, незаконністю придбання та зберігання прекурсорів; предметом кримінального правопорушення є прекурсори, метою використання прекурсорів для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин.
З вироку районного суду вбачається, що ОСОБА_7 з метою подальшого збуту замовив медичний препарат, отримав його та зберігав при собі.
Формулювання обвинувачення, яке суд вважав доведеним, не містить даних про: умисел обвинуваченого на незаконне придбання та зберігання саме прекурсорів; мету - використання прекурсорів для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин; незаконність придбання прекурсорів.
Встановлення вказаних ознак, елементів складу злочину є необхідним для кваліфікації дій особи за ч.3 ст.311 КК України.
Таким чином, висновки суду є неоднозначними, не носять характеру правової визначеності, категоричності та конкретизації обвинувачення.
Наведені обставини свідчать про порушення прав обвинуваченого на захист, в тому числі при апеляційному оскарженні прийнятого по справі рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи та постановленні вироку було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч. 2 ст. 404 КПК України, вирок підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ст.370 КПК України та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.1, 2, 13, 15 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, забезпечення права на захист, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обовязкові вимоги у ст.370 КПК України.
З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржуваний вирок належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
У зв`язку зі скасуванням вироку за процесуальними порушеннями, суд апеляційної інстанції, згідно з ч.2 ст.415 КПК України, не може розглянути та дати оцінку апеляційним доводам прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, призначення конкретного виду та розміру покарання, обґрунтованість звільнення від його відбування.

При новому розгляді суду слід усунути вказані в даній ухвалі недоліки, повно та всебічно дослідити обставини справи та ухвалити законне й обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді: