Постанова
Іменем України
19 червня 2018 року

м. Київ
справа № 718/2715/16-к
провадження № 51-2682км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 18 квітня 2017 року та касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 18 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000285 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2017 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_7 : на користь Заставнівської центральної районної лікарні кошти, витрачені на лікування ОСОБА_9 , у розмірі 1125,62 грн; на користь ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди 29 702 грн, моральної шкоди 40 000 грн, витрат на правову допомогу 12 000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 18 квітня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 змінено, йому пом`якшено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до 3 років позбавлення волі. Вирок місцевого суду від 15 лютого 2017 року в частині стягнення завданих матеріальних збитків в сумі 29 702 грн та витрат на правову допомогу в сумі 12 000 грн скасовано і направлено в цій частині на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. У решті вирок залишено без змін.
Суд визнав ОСОБА_7 винуватим у скоєнні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за обставин, детально викладених у вироку.
Як установив суд, ОСОБА_7 близько 14 год. 04 вересня 2016 року, знаходячись за місцем проживання у будинку АДРЕСА_2 , під час раптово виниклої сімейної суперечки з ОСОБА_9 наніс останній кулаком удар у тулуб, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, розриву селезінки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про зміну судових рішень та просить звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу. Зазначає, що судами не в повній мірі враховано, що засуджений щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував шкоду, вперше притягується до кримінальної відповідальності, та поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_7 вибачився перед потерпілою, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується, працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з боку потерпілої відсутні будь-які претензії, відсутні обставини, що обтяжують покарання. Крім того вказує, що, на його думку, висновок експерта № 280-Мд від 19 вересня 2016 року є недопустимим доказом, оскільки містить інформацію, яка є лікарською таємницею.
Також касаційну скаргу подала потерпіла, яка, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний розгляд відбувся за відсутності потерпілої, яка бажала приймати участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, однак не була належним чином повідомлена про дату розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .
В подальшому потерпіла ОСОБА_8 подала до Верховного Суду заяву про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України та відмову від своєї касаційної скарги.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника та просив закрити касаційне провадження за касаційною скаргою потерпілої.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій в касаційній скарзі захисника не оскаржуються.
Посилання захисника на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок чого ОСОБА_7 призначено надто суворе покарання, є непереконливими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Пом`якшуючи призначене ОСОБА_7 покаранняна підставі ст. 69 КК України, апеляційний суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення ОСОБА_7 до скоєного, дані про особу винного, який позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, його майновий стан, те, що він працює і має постійне джерело доходів, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, вину визнав частково, обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності. За таких умов апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, яке необхідно відбувати реально.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, що засуджений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, колегія суддів не знаходить підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що ставиться питання в касаційній скарзі захисника та клопотанні потерпілої, поданого до суду касаційної інстанції. Також колегія суддів взяла до уваги, що до ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції уже застосовані положення ст. 69 КК України.
Апеляційний суд перевірив вирок місцевого суду за доводами, наведеними в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 , яка аналогічна за змістом його касаційній скарзі, та з наведенням переконливих аргументів частково задовольнив скаргу, та, змінивши вирок місцевого суду, пом`якшив ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 69 КК України.
Доводи захисника про те, що висновок експерта № 280-Мд від 19 вересня 2016 року є недопустимим доказом, були предметом перегляду суду апеляційної інстанції, який правильно зазначив про те, що зазначений висновок зроблений та отриманий відповідно до законодавства, отримання медичної картки для використання під час проведення експертизи КПК України не заборонений.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Оскільки в касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного ОСОБА_7 покарання, то касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України, та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував захисник у касаційній скарзі, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2017 року, змінений ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 18 квітня 2017 року, та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 18 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 без задоволення.
Касаційне провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 18 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 закрити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3