Ухвала
Іменем України
09 липня 2018 року

м. Київ
справа № 243/16/18
провадження № 51-7205 ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 19 червня 2018 року,

встановив:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2018 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, частиною 2 статті 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 та пунктом 2 частини 2 статті 76 цього Кодексу.
Також цим вироком засуджено ОСОБА_6 , щодо якого судові рішення також оскаржуються в касаційному порядку.
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 19 червня 2018 року вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 скасовано в частині призначеного покарання. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим за частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, частиною 2 статті 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна.
На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна.
Ухвалено вказати в мотивувальній частині вироку, що ОСОБА_6 , ОСОБА_4 09 вересня 2014 року вчинили крадіжку контактного дроту МФ-85 разом з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання.

В решті зазначений вирок щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

Також, зазначеним вироком суду апеляційної інстанції скасовано вирок щодо засудженого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, щодо якого судові рішення також оскаржуються в касаційному порядку.
У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про зміну вироку апеляційного суду. Посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.

Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Зокрема, у касаційній скарзі захисник посилається на порушення вимог кримінального процесуального законодавства, але вважає, що вирок суду апеляційної інстанції підлягає зміні лише з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, чим допустив суперечності у своїй касаційній скарзі.
При цьому захисник, вказуючи на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, не наводить підстав такої позиції, як і не зазначає, яких помилок допустив суд апеляційної інстанції при призначенні покарання.
До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Однак захисником не конкретизовано, яке рішення, в межах своїх повноважень, повинен ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду його касаційної скарги з урахуванням положень статті 436 КПК.
Також, усупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК, захисник не долучив до касаційної скарги копії судових рішень, які оскаржуються.

Крім того, з доданого до касаційної скарги ордеру вбачається, що захисник має право представляти інтереси засудженого ОСОБА_4 у Верховному Суді України.
Тобто, всупереч вимогам частини 4 статті 427 КПК , захисником до касаційної скарги не додано оформлених належним чином документів, що підтверджували би повноваження представляти інтереси засудженого ОСОБА_4 саме у Верховному Суді.

Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 19 червня 2018 року залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3