Ухвала
Іменем України
4 жовтня 2018 р. м. Київ
Справа № 487/6120/16-к

Провадження № 51-8838ск18
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 13 червня 2018 року,
встановив:
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в м. Очакові Миколаївської області, раніше судимого 17 травня 2011 року Суворовським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 8 років, звільненого 15 жовтня 2014 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

засуджено за ч.2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня затримання ОСОБА_4

з 5 липня 2016 року. Зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 5 липня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 13000 гривень матеріальної і 8000 гривень моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 13 червня 2018 року вирок місцевого суду залишено без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 5 липня 2016 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить вимоги скасувати зазначені судові рішення через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, не підтверджують його вину, посилається на неповноту судового слідства. Зазначає, що суд не досліджував матеріали справи. Твердить, що апеляційний суд безпідставно не зарахував у строк покарання весь строк попереднього ув`язнення до вступу вироку в законну силу включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого.
За вироком суду, ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, який він вчинив 2 липня 2016 року близько 20 години

30 хвилин у ліфті 2-го під`їзду будинку

АДРЕСА_2 стосовно потерпілої ОСОБА_5 за обставин, викладених у вироку.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Посилання засудженого на однобічність, неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджується детально наведеними у вироку доказами, які суд дослідив та надав оцінку відповідно до ст. 94 КПК України.
Зокрема, винуватість ОСОБА_4 підтверджується показаннями потерпілої

ОСОБА_5 ; показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 ; даними протоколу від 2 липня 2016 року про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_5 ; даними протоколів огляду місця події від 2 липня та 5 липня 2016 року.

Призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд відповідно до вимог ст. 419 КПК України ретельно перевірив доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_11 та дав на них мотивовану відповідь. Зазначив, з яких підстав апеляційні скарги визнав необгрунтованими.
Доводи касаційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено засади безпосередності дослідження доказів, що протоколи від 5 липня

2016 року (огляду місця події та пред`явлення особи для впізнання за фотознімками) являються недопустими доказами, апеляційний суд перевірив та визнав неспроможними.
Доводи засудженого про те, що цивільний позов складався слідчим, що розмір матеріальної шкоди необгрунтований потерпілою, також перевірялися судом апеляційної інстанції і визнані безпідставними.
Що стосується доводів ОСОБА_4 про незарахування апеляційним судом у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то ця обставина не може бути підставою для перегляду судових рішень, оскільки засуджений не позбавлений можливості звернутися з цим питанням в порядку виконання вироку до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого він відбуває покарання.
Касаційна скарга не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження. Із поданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог

п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду

м. Миколаєва від 11 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 13 червня 2018 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_12 `єва ОСОБА_3