Справа № 639/5967/18
Провадження №1-в/639/919/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника Холодногірської ВК №18 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, громадянина України, засудженого 10.03.2015 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71, ст. 72 КК України до 5 років позбавлення волі, відбуваючого покарання у ДУ «Холодногірська ВК №18», -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання звернувся засуджений ОСОБА_4 .

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на те, що він має п`ять заохочень, працевлаштований, судові витрати сплатив у повному обсязі, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення поданого клопотання заперечував з огляду на те, що засуджений на теперішній час своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, вважав клопотання поданим передчасно.

Представник ДУ «Холодногірська ВК №18» ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_4 має п`ять судимостей, соціальні зв`язки слабкі, навчатися у ПТУ відмовився, у вчиненні кримінального правопорушення не розкаявся, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення. Крім того, на теперішній час засуджений достатньо не вивчений, оскільки прибув до установи лише 08.10.2017 року, тому також вважає клопотання передчасним.

Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий: 1) 29.12.2008 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ст. 296 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 2) 06.08.2012 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 80 годин громадських робіт; 3) 22.11.2012 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки; 4) 05.07.2013 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ст. 389 ч. 2 КК України до 1 місяця арешту.
Засуджений 10.03.2015 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. Відповідно до ст. 71, ст. 72 КК України остаточне покарання визначено шляхом повного приєднання невідбутого покарання за вироком Бобровицького районного суду від 22.11.2012 року та визначено 5 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахується з 06.05.2016 року, кінець строку 06.05.2020 року.
Так, на момент розгляду даного клопотання, тобто станом на 06.11.2018 року ОСОБА_4 відбув 3 роки 6 місяців, лишилось 1 рік 6 місяців.

Дослідженням характеристики засудженого встановлено, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 06.05.2015 року. З 08.05.2015 року по 06.06.2015 року перебував у Чернігівському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо, вимоги режиму не порушував, заохочень та стягнень не мав. До праці не залучався. З 06.06.2015 року по 01.07.2015 року перебував у Сумському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо, вимоги режиму не порушував, заохочень та стягнень не мав. До праці не залучався. З 01.07.2015 року по 08.10.2017 року відбував покарання у Шосткінській виправній колонії (№66), вимоги режиму порушував, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 1 (один) раз, стягнення погашено у встановленому законом порядку. Заохочувався 4 (чотири) рази. З 08.10.2017 року відбуває покарання у державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За час відбування покарання характеризується посередньо, вимоги режиму не порушує, дисциплінарних стягнень не має. З метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався 1 (один) раз. Відповідно до ст.118 Кримінально виконавчого кодексу України працевлаштований у їдальні для засуджених робітником овочевого складу. Доручену йому роботу виконує, але під наглядом з боку представників адміністрації установи. У відношенні до інших засуджених неконфліктний. По відношенню до представників адміністрації установи ввічливий, але з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкої тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати за призначенням. До виконання передбачених законодавством вимог ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконування не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Засудженому неодноразово робились усні зауваження, щодо недопущення порушень вимог режиму у майбутньому. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності» - до реалізації програми ставиться без особистої зацікавленості. Підтримує родинні стосунки із матір`ю, сестрою та братом, шляхом листування, телефонних розмов та побачень, отримує посилки (передачі) і бандеролі. За характером скритний та брехливий. Не завжди спілкується із засудженими позитивної спрямованості, легко піддається чужому впливу, не здатен робити самокеровані дії. На цей час не усвідомлює перспектив подальшого життя після звільнення.

Так, згідно матеріалів, наданих до суду до ОСОБА_4 за час відбування покарання було застосовано п`ять заохочень, проте останній мав і одне стягнення, що було накладено 16.04.2017 року у виді суворої догани за зберігання заборонених предметів (саморобний татуювальний пристрій).

Суд також зазначає, що сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, за вчинення якого ОСОБА_4 був засуджений вироком від 10.03.2015 року відноситься до злочинів середньої тяжкості, однак злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення якого ОСОБА_4 був засуджений вироком від 22.11.2012 року та покарання за яким було приєднано, відноситься до умисних тяжких злочинів.

Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчинених ОСОБА_4 умисних злочинів і форму вини, а саме вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України, наявність у ОСОБА_4 п`яти судимостей, посередню характеристику, та зважаючи на великий строк не відбутого покарання, а також те, що на засудженого накладалося стягнення 16.04.2017 року у виді суворої догани за зберігання заборонених предметів, відтак приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, оскільки наданими матеріалами не доведено виправлення засудженого на даний час, а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України роз`яснити засудженому, що повторне звернення з приводу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може мати місце не раніше ніж через шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а засудженим, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1