Справа № 206/2706/18
Провадження № 1-кс/206/251/18
УХВАЛА

"21" травня 2018 р. слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001549 від 25 листопада 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в:

18 травня 2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою відносно ОСОБА_5 .
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що в проваджені слідчого відділення Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області, перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001549 від 25.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.
ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, знов вчинив умисне кримінальне правопорушення. Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2016 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.02.2017, вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2016 змінено, на 5 років позбавлення волі. Згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2017, засудженому ОСОБА_5 не відбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2016, на підставі ст. 82 КК України, не відбуту частину строку покарання 2 роки 23 дні замінено більш м`якою - обмеженням волі.
ОСОБА_5 на підставі вищевказаної ухвали суду прибув до Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 5 для відбування покарання у вигляді обмеження волі, де цього дня, під розписку ознайомлений з межами адміністративної території вказаної установи, порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі, обов`язками встановленими Правилами внутрішнього розпорядку установи та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі.
24.11.2017 року, приблизно о 17:00 год. у ОСОБА_5 , який перебував поблизу механічного цеху №2 Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 5, раптово виник злочинний умисел направлений на самовільне залишення місць обмеження волі, реалізуючи який, він переліз через паркан який знаходився біля механічного цеху № 2 Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)» та покинув територію Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», чим вчинив самовільне (тобто без дозволу адміністрації) залишення межі місця відбування покарання для засуджених та зник у невідомому напрямку.
24.11.2017 року, приблизно о 19:30 год. працівниками Державної установи «Ігренський виправний центр (№ 133)», під час проведення вечірньої перевірки відділення КДіР виявлено відсутність ОСОБА_5
11.12.2017 року приблизно о 16:30 год. співробітниками Державної установи «Ігренський виправний центр (№ 133)» в ході проведення розшукових заходів за адресою: АДРЕСА_1 , був затриманий ОСОБА_5 та доставлений до Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)»
Після повернення ОСОБА_5 до Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 5 для подальшого відбування покарання у вигляді обмеження волі, на підставі постанови начальника установи про поміщення засудженого в ДІЗО, карцер установи від 13.12.2017, останнього поміщено до дисциплінарного ізолятору.
23.12.2017 року, приблизно о 10:15 год. у ОСОБА_5 , який перебував на дворику для прогулянок дисциплінарного ізолятора Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 5, виник злочинний умисел направлений на самовільне залишення місць обмеження волі. Після чого, у той же час, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на самовільне залишення місця обмеження волі, будучі особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, діючи умисно, в порушення вимог п.3 Розділу 3 "Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань" та п.1 Розділу 29 "Особливості тримання засуджених у виправних центрах" № 2186/5 від 29.12.2014 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», зі змістом з яких він ознайомлений особисто під розписку, з метою ухилення від призначеного судом покарання у виді обмеження волі, без відповідного дозволу адміністрації, проліз через металеву сітку, якою був огороджений дворик для прогулянок, потім переліз через паркан установи та покинув територію Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», чим вчинив самовільне (тобто без дозволу адміністрації) залишення межі місця відбування покарання для засуджених, та зник у невідомому напрямку.
23.12.2017 року, приблизно о 10:30 год. працівниками дисциплінарного ізолятора Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», виявлено відсутність ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_5 , будучи попередженим під розписку про кримінальну відповідальність та порушуючи п.З Розділу 3 "Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань" та п.1 Розділу 29 "Особливості тримання засуджених у виправних центрах" Наказу № 2186/5 від 29.12.2014 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», без належного дозволу адміністрації, самовільно залишив межі зазначеної установи, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , тобто місце обмеження волі.
Слідчий зазначає, що 16.05.2018 року, матері ОСОБА_6 , було вручено письмове повідомлення про підозру, про те, що її син ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України.
Також, ОСОБА_5 офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, так як на життя заробляє випадковими заробітками, неодружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків. Крім того, останній за ухвалою суду вже знаходився в місці обмеженні волі.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 знаючи про покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення та маючи ще не відбутий строк покарання, за місцем мешкання не проживає, місцезнаходження його невідоме, існують ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим слідчий просить суд застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні прокурор не підтримав клопотання та просив суд відмовити у його задоволенні.
Вислухавши пояснення прокурора, оглянувши матеріали додані до клопотання, приходжу до висновку про необхідність відмови у його задоволені, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно зі ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ст. 187 КПК України, слідчий суддя після одержання клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного, який перебуває на свободі, призначає дату судового засідання і здійснює судовий виклик. Якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу, слідчий суддя приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих слідчим матеріалів, одночасно з вказаним клопотанням на адресу суду надійшло і клопотання слідчого про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою його приводу для участі в судовому засіданні при розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 188 КПК України, клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою від 21 травня 2018 року, слідчому було відмовлено у надані дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , що в даному випадку є підставою і для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 188-190, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання слідчого СВ Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області

Слідчий суддя ОСОБА_1