Провадження №1-кп/369/777/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю потерпілого ОСОБА_4
за участю представника потерпілого ОСОБА_5
за участю захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межеве Меживського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
- у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст. 364-1, ч.1 ст.366 КК України, -
установив:
15.06.2018 року до судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст. 364-1, ч.1 ст.366 КК України.
В підготовчому судовому засіданні судом на обговорення було поставлено питання про можливість призначення обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст. 364-1, ч.1 ст.366 КК України до судового розгляду.
Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Потерпілий та його представник підтримали думку прокурора.

Захисники, щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду заперечували та заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

Суд вислухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, прийшов до наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Проте прокурором даних вимог Конституції в повній мірі дотримано не було.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Згідно з ч. 1 ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи. Як вбачається із зазначеної вимоги Закону, обов`язок вручення під розписку зазначених в ч. 1 ст. 293 КПК України документів покладений на прокурора, і Закон не передбачає можливість покладання таких обов`язків на інших осіб.
В той же час, згідно п. 6 ч.2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, щодо реабілітації померлої особи - з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи.
Відповідно до ч.4 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
Отже, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а кримінальне провадження не закрите, через необхідність реабілітації померлого, то суд приходить до висновку, що захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 користується процесуальними правами ОСОБА_8 , а тому прокурор зобов`язаний був під розписку надати їм копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування.
Однак, до обвинувального акту в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст. 364-1, ч.1 ст.366 КК України додано поштові документи (копії фіскальних чеків №691 та №683 від 05.05.2018 року; фотокопії Інтернет сторінок «Укрпошта» від 22.05.2018 року), що свідчать про те, що захисникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були направлені якісь поштові відправлення, які в свою чергу були вручені, начебто захисникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (з поштових документів це чітко не вбачається, оскільки не всі відповідні бланки їх виконані належним чином та не зрозуміло, що саме направлялось захисникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ).
Так, в підготовчому судовому засіданні прокурором було надано розписки захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про вручення їм копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування від 12.09.2018 року. Однак, обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування надійшов до суду 15.06.2018 року, що свідчить про порушення прокурором ч. 1 ст. 293 КПК України.
Також згідно з п.3 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Відповідно до обвинувального акту, наданого до суду, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України, тобто у зловживанні повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права, тобто умисному , з метою отримання неправомірної вигоди для інших осіб (СГК «Рубежівський»), використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки інтересам юридичної особи (ПП «Прогрес-Т»).
Однак, як вбачається з обвинувального акту він не містить даних про потерпілого, а саме юридичну особу - ПП «Прогрес-Т», чи його представника, участь якої в даному кримінальному провадженні є обов`язковою. Суд немає можливості повідомити потерпілого про день, час та місце проведення судового засідання, що порушує його права.

Крім того, згідно з ч.2 ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Так, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 інкриміновано вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України у період з 1994 по 2006 роки, при тому, що Кримінальний кодекс України було доповнено ст. 364-1 КК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» від 07.04.2011 року, який набрав чинності 01.07.2011 року, тобто станом на 1994-2006 роки, діяння, яке інкримінується ОСОБА_8 , не визнавалось законом як правопорушення.

Таким чином, у формулюванні обвинувачення не вказано, яка редакція Закону про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 364-1 інкримінується ОСОБА_8 .

Крім того, судом встановлено, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 був повернутий прокурору ухвалами Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.10.2017 року та 03.03.2018 року. Серед іншого, як недоліки в обвинувальному акті вказано на не зазначення повноважень обвинуваченого, якими він зловживав як службова особа, юридичної особи приватного права, тобто на неконкретність обвинувачення. З цими доводами погодилась колегія суддів Апеляційного суду Київської області в ухвалі від 15.11.2017 року. Однак ці вказівки суддів не виконані.

Таким чином, обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст. 364-1, ч.1 ст.366 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки фактично не містить розписки про отримання захисниками, які користуються правами обвинуваченого ОСОБА_8 через смерть останнього, копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а також в обвинувальному акті не зазначені відомості про потерпілого, а саме юридичної особи - ПП «Прогрес-Т». Це на думку суду є порушенням права обвинуваченого на захист. Також стороною обвинуваченням не враховано той факт, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 інкриміновано вчинення злочину за ст. 364-1 КК України, який на час його вчинення не визнавався законом як правопорушення.
Отже, за таких обставин суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001564 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314, 371, 372, 376 КПК України, суд -
ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001564 від 06.06.2013 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст. 364-1, ч.1 ст.366 КК України повернути прокурору відділу Прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1