Справа № 554/3968/18
Дата документу 14.09.2018
В И Р О К
Іменем України

14 вересня 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві за участю сторін та учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , кримінальне провадження № 0001011 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта середня спеціальна, не одруженого, не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. 29 березня 2018 доку, близько 01 год., обвинувачений ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, після спільного вживання спиртних напоїв, прийшли відпочити та продовжити їх вживати до розважального закладу «Робін Гуд», що по вул. Небесної Сотні, 13 в м. Полтаві.

Приблизно о 02 год., перебуваючи в стані сп`яніння ОСОБА_6 та особа, справа щодо якої виділена в окреме провадження (далі Особа 2), вийшли в коридор цього закладу та використовуючи незначний привід для конфлікту, проявляючи явну неповагу до правил поведінки в громадських місцях, ігноруючи норми моралі, з хуліганських мотивів вчинили сварку з потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , під час якої ОСОБА_6 раптово наніс удар кулаком у голову ОСОБА_8 . Одночасно з ним, Особа 2, в підтримку дій ОСОБА_6 , швидко підбігла до потерпілого ОСОБА_5 і також намагалася вдарити його, але не змогла цього зробити, так як їй завадили працівники охорони клубу.

Припиняючи хуліганські дії ОСОБА_6 та Особи 2, охорона закладу змусила їх заспокоїтись і залишити приміщення клубу.

Однак, перебуваючи на вулиці на зупинці громадського транспорту, що навпроти входу до розважального закладу «Робін Гуд», ОСОБА_6 та Особа 2, помітивши потерпілого ОСОБА_5 , який в цей час чекав на таксі, вирішили продовжити свої хуліганські дії щодо нього.

Проявляючи особливу зухвалість та явну неповагу до існуючих правил і норм поведінки, прагнучи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, діючи спільно та узгоджено, з хуліганських мотивів, ОСОБА_6 разом з Особою 2 з метою побиття, вчинили раптовий напад на потерпілого ОСОБА_5 .

Під час цього нападу, ОСОБА_6 , тримаючи в руці пляшку, вдарив нею по голові ОСОБА_5 , а Особа 2, у цей же час, схопивши потерпілого за одяг, повалила його на асфальт та завдала йому не менше трьох ударів кулаком в голову.

Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, Особа 2 та ОСОБА_6 , розташувавшись по обидва боки від потерпілого та незважаючи на те, що ОСОБА_5 знепритомнів і не міг вчиняти ніяких активних дій та опір у відповідь на застосоване насильство, об`єднавши свої спільні фізичні зусилля і наміри, разом нанесли ногами у взутті не менше тринадцяти ударів по голові та тулубу потерпілого, внаслідок чого спричинили йому відповідно до висновку судово-медичного експерта № 359 від 17 травня 2018 року тілесні ушкодження у вигляді: черепно мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня, переломів склепіння та основи черепа (лінійних переломів тім`яних кісток, правої лобної кістки з переходом на передню та задню стінки правої лобної пазухи, надбрівну дугу, решітчасту кістку; скалково - вдавленого перелому лівої тім`яної кістки) з розвитком геморагічного забою та локального субарахноідального крововиливу, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя; закритого перелому 7 ребра справа, яке кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

2. Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя потерпілого ОСОБА_5 в момент заподіяння, вчинене групою осіб, за ч. 2 ст. 121 КК України.

3. Його ж дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб, як хуліганство, за ч. 2 ст. 296 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

4. Допитаний під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердивши факти їх скоєння за обставин викладених вище.

При цьому він зазначив, що дійсно в зазначені в обвинувальному акті день і час він разом з Особою 2 відпочивав у нічному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де також відпочивали потерпілий з його товаришем, які вели себе пристойно, не порушуючи порядку в закладі та не вчинюючи ніяких дій, які б давали підстави поводити себе відносно них агресивно. Однак, коли потерпілий з товаришем закінчили відпочинок і стояли в черзі за отриманням одягу, йому, обвинуваченому, та Особі 2 не сподобалося, що ті довго не могли отримати одяг. Із-за цього він підійшов до товариша обвинуваченого та наніс йому удар кулаком в голову, а Особа 2 намагалася нанести удар потерпілому, але йому не дозволили цього зробити охоронці клубу, які запобігаючи виникненню бійки та побиття потерпілого, провели останнього до виходу на вулицю, залишивши його чекати таксі і свого товариша. В цей час він з Особою 2 також вийшов на вулицю, де побачили потерпілого, який стояв спокійно не вчинюючи ніяких дій. Вони зразу ж підійшли до нього. Наблизившись до потерпілого, він, обвинувачений, наніс йому удар кулаком в голову, від якого той впав на асфальт і знепритомнів. Після цього він та Особа 2 продовжили наносити вже непритомному, лежачому на асфальті потерпілому удари ногами та кулаками по голові і тулубу. Особисто він наніс йому не менше трьох ударів ногами по тулубу та голові і стільки ж ударів кулаками. Особа 2 також наносила удари ногами і кулаками по голові і тулубу потерпілому, але яку кількість ударів нанесла, він не пам`ятає. Не заперечив, що особисто він міг нанести і більшу кількість ударів потерпілому, але стверджувати цього не може, так як перебував в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим чітко не запам`ятав всіх обставин скоєння кримінальних правопорушень. Не виключив також факту нанесення ним удару пляшкою по голові потерпілого. Після нанесення вказаних тілесних ушкоджень потерпілому, вони залишили його лежачим на асфальті та втекли з місця скоєння злочинів. Повністю визнав заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, зазначивши, що матеріальну шкоду ним повністю відшкодовано потерпілому під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження, а моральну шкоду має намір відшкодувати найближчим часом, виходячи з своїх фінансових можливостей. Просив суд, зважаючи на визнання ним своєї вини та щире каяття в цьому, суворо не карати, надавши йому можливість виправитись без ізоляції від суспільства.

5. В ході слідчого експерименту під час досудового слідства, протокол про що був досліджений в суді (а. п. 158-165), обвинувачений ОСОБА_6 про обставини спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень дав аналогічні показання, зазначивши при цьому, що діяли вони з Особою 2 не із хуліганських мотивів, а на грунті особистих неприязних стосунків, які раптово виникли. Даючи ж показання в суді, він наголосив на відсутності неприязних стосунків з потерпілим, зазначивши, що сам факт, як йому здалося, затримки останнього зі своїм другом біля гардеробу протягом значного часу викликав у нього та Особи 2 негативне ставлення до потерпілого та його товариша, що і послужило причиною побиття ОСОБА_5 .

6. Дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх відповідно до вимог закону, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому діянь. При цьому суд виходить з наступного.

7. Потерпілий ОСОБА_5 , під час допиту в суді, показав, що 29 березня 2018 року, ввечері, він разом зі своїм товаришем ОСОБА_8 відпочивав в нічному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 . Там же відпочивали і обвинувачений ОСОБА_6 та Особа 2, з якими до цього він знайомим не був та ніяких стосунків з ними не підтримував. Близько 01 год. вони зібралися йти додому та стали в чергу, щоб забрати одяг з роздягальні. В цей час до ОСОБА_8 різко підійшов обвинувачений ОСОБА_6 та безпричинно, зненацька наніс йому удар кулаком в голову. В цей же час Особа 2, підійшла до нього, ОСОБА_5 , та намагалася нанести удар кулаком, чому перешкодили працівники охорони клубу, які негайно після цього вивели обвинуваченого та його спільника з клубу на вулицю.

Отримавши одяг з гардеробу, він в супроводі охоронця клубу також вийшов на зупинку громадського транспорту, що біля нічного клубу, щоб на таксі їхати додому. В той час, коли він перебував на зупинці громадського транспорту і розмовляв з водієм таксі, до нього підійшли обвинувачений та Особа 2. Нічого не кажучи йому, ОСОБА_6 зненацька дном скляної пляшки, яку тримав у руках, наніс йому удар в тім`яну ділянку голови, а Особа 2 удар кулаком в скроневу область голови, після чого він знепритомнів і що відбувалося з ним далі, не знає. До свідомості повернувся, коли вже знаходився в реанімаційному відділенні лікарні. Внаслідок побиття обвинуваченим та Особою 2, йому спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які зазначені в обвинувальному акті.

Наголосив, що дії обвинуваченого та його спільника були вчинені із хуліганських спонукань, безпричинно, без будь-якого приводу для цього.

Зазначив, що під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді обвинувачений відшкодував йому матеріальні збитки в частині, що стосується спричинення майнової шкоди, в зв`язку з чим від відмовляється від позовних вимог в цій частині. Однак наполягав на задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, зазначаючи, що внаслідок його побиття обвинуваченим та спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень він зазнав значної втрати свого здоров`я, з приводу чого тривалий час лікувався. Йому спричинено велику фізичну біль та моральні страждання, а також душевні переживання, які не облишають його ні на мить. Страшні муки та болі його супроводжують до цього часу. Йому та його батькам приходиться нести великі матеріальні трати для лікування із-за отриманих тілесних ушкоджень. Все це значним чином порушило його звичайний ритм життя, внесло великі корективи в його спілкування з оточуючими та в можливості реалізувати задуми. В зв`язку з цим він просить задовольнити заявлений цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.

Просив, зважаючи на поведінку обвинуваченого, його ставлення до скоєного, поведінки після вчинення злочинів, характеристику особи останнього, не карати його суворо.

8. Свої показання потерпілий підтвердив під час проведення з ним слідчого експерименту в ході досудового розслідування, протокол про що був досліджений в суді (а. п. 147-155). Під час проведення слідчого експерименту потерпілий вказав на механізм і спосіб спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим та Особою 2.

9. Згідно додаткового висновку судово-медичного експерта № 475 від 21 травня 2018 року показання потерпілого ОСОБА_5 дані ним 12 травня 2018 року в ході проведення слідчого експерименту за його участю, не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи останнього в частині давності і механізму та частково протирічать в частині кількості та анатомічній ділянці, а саме останній не розповів і не відобразив про нанесення йому тілесних ушкоджень в область тулуба (а. п. 156-157).

10. Оцінюючи вказаний висновок, суд зважає на те, що потерпілий під час нанесення йому ударів в область тулуба, внаслідок яких могли виникнути наявні у нього тілесні ушкодження, був непритомним, а тому не мав змоги під час слідчого експерименту вказати на механізм їх виникнення, в зв`язку з чим не розцінює його показання в цій частині як такі, що не відповідають дійсності.

11. Аналогічні показання про час, місце і обставини виникнення конфлікту між потерпілим та обвинуваченим і Особою 2 в приміщенні нічного клубу, поведінки останніх та нанесення йому удару кулаком в голову обвинуваченим і спроби нанесення удару потерпілому Особою 2 дав під час допиту в суді свідок ОСОБА_8 , друг потерпілого, який тієї ночі разом з останнім відпочивав в нічному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

12. При пред`явленні для впізнання по фотознімках під час досудового розслідування свідок ОСОБА_8 впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 як особу, яка вночі 29 березня 2018 році в нічному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » разом з Особою 2 вчинила конфлікт з ним та потерпілим (а. п. 118-120).

13. Свідок ОСОБА_9 під час допиту в суді показав, що він був випадковим свідком побиття потерпілого обвинуваченим та Особою 2 на проїзній частині вулиці Небесної Сотні в м. Полтаві навпроти нічного клубу «Робін Гуд». В той час він знаходився в салоні автомобіля, який був припаркований біля цього місця в очікуванні товариша, з яким туди приїхав, і бачив як дві особи били потерпілого. При цьому останній лежав на асфальті, а йому наносились удари ногами та руками.

14. Відповідно до протоколу огляду від 4 квітня 2018 року в приміщенні нічного клубу «Робін Гуд», що по вулиці Небесної Сотні, 13 в м. Полтаві, з системного сервера на магнітний носій, диск DVD+R 4.7 GB 120 min VIDEX excellent, було скопійовано відеофайли подій, що мали місце в ніч на 29 березня 2018 року, які було добровільно видано працівникам поліції адміністрацією клубу (а. п. 134-135).

15. В ході перегляду вилученого відеозапису під час досудового розслідування, протокол про що від 4 квітня 2018 року був досліджений в суді (а. п. 137-139), а також перегляду відеозапису під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження в суді, встановлено обставини виникнення конфлікту між потерпілим та обвинуваченим і Особою 2 в приміщенні нічного клубу, поведінки останніх та нанесення йому удару кулаком в голову обвинуваченим і спроби нанесення удару потерпілому Особою 2, а також побиття потерпілого ОСОБА_6 та Особою 2 на вулиці біля нічного клубу «Робін Гуд», які в повній мірі узгоджуються і відповідають викладеним в обвинувальному акті, в зв`язку з чим судом приймається до уваги та розцінюється як належний та допустимий доказ, що підтверджує винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

16. Згідно висновку судово-медичного експерта № 359 від 17 травня 2018 року (а. п. 142-146) у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: забою головного мозку середнього ступеня, переломів склепіння та основи черепа (лінійних переломів тім`яних кісток, правої лобної кістки з переходом на передню та задню стінки правої лобної пазухи, надбрівну дугу, решітчасту кістку; скалково-вдавленого перелому лівої тім`яної кістки) з розвитком геморагічного забою та локального субарахноідального крововиливу, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, не менш як від п`ятикратної дії травмуючи факторів та можливо в строк і за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

17. Аналізуючи показання потерпілого, свідків та обвинуваченого в сукупності з іншими доказами по матеріалах кримінального провадження, суд враховує їх повну відповідність та узгодженість між собою в частині, що стосується часу, місця та обставин спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, що дає суду підстави розцінювати їх показання як правдиві.

18. Цей висновок суду ґрунтується ще й на тому, що потерпілі, свідки та обвинувачений до вказаних подій не були знайомі з останнім, його не знали, в зв`язку з чим, на переконання суду, у них відсутні підстави для його обмови, чого не заперечує і він сам.

19. Отже, на підставі наведеного суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у заподіянні потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень із хуліганських спонукань. При цьому суд, крім сукупності наведених вище доказів, виходить з визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, які в повній мірі узгоджуються з механізмом, способом та характером заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень.

20. Судом безперечно встановлено, що тілесні ушкодження потерпілому були заподіяні саме обвинуваченим та Особою 2.

21. Оцінюючи мотиви злочинних дій обвинуваченого, суд вважає, що він спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 умисно, з хуліганських мотивів, проявляючи при цьому особливу зухвалість та нехтування загальноприйнятими правилами поведінки в суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи явну неповагу до суспільства.

22. Отже, суд, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого по всіх інкримінованих йому епізодах злочинної діяльності.

23. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, часткове добровільне відшкодування заподіяної злочинами шкоди.

24. Суд також враховує, що обвинувачений має матір, яка страждає на тяжке захворювання та не має інших близьких, крім сина, осіб, які б допомагали її утриманню. Але зважаючи на те, що він ніде не працює, не має власних джерел забезпечення свого існування, а отже і утримання матері, суд не вважає його таким утриманцем та не розцінює це як пом`якшуючу покарання обставину.

25. Обставинами, які обтяжують його покарання, суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала в стані сп`яніння.

Мотиви призначення покарання

26. При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, конкретні обставини вчинення кожного із них, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після цього, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

27. Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше вчинив злочини та притягується до кримінальної відповідальності, характеристику його особи як такої, що не працює та не займається суспільно-корисною діяльністю, його поведінку як під час скоєння злочинів, так і після цього, ставлення до скоєного, яке, на думку суду, є проявом усвідомлення суспільної небезпечності наслідків свого діяння та намаганням применшити суспільну небезпечність своїх протиправних дій та себе як особи, що їх вчинила, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність стійких соціальних зв`язків та небажання займатися суспільно-корисною діяльністю, думку потерпілого ОСОБА_5 , який не наполягає на його суворому покаранні, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та перевиховання, а також соціальної реабілітації.

28. При призначенні покарання суд враховує також те, що обвинувачений не перебуває на обліках у лікарів нарколога або психіатра як особа, що зловживає алкоголем, вживає наркотичні засоби або має психічні вади (а. п. 168-170).

29. Суд вважає, за неможливе розцінювати наявність кількох пом`якшуючих обставин, як підставу для призначення йому покарання відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, оскільки в діяннях обвинуваченого наявна обтяжуюча обставина, а саме факт вчинення ним злочинів в стані алкогольного сп`яніння, що унеможливлює застосування до обвинуваченого цього положення вказаної норми Кримінального кодексу.

30. Оскільки обвинувачений засуджується до позбавлення волі, яке має відбувати реально, то суд з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та виконання вироку по цьому кримінальному провадженню вважає за необхідне обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту змінити на тримання під вартою.

Вирішення цивільного позову

31. Потерпілим ОСОБА_5 по матеріалах кримінального провадження заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної на суму 19095,15 грн та моральної на суму 150000 грн шкоди, а всього на загальну суму 169095,15 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд керується статтями 28, 128 КПК України, статтями 1166, 1167 ЦК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (далі - Постанова). При цьому суд виходить з установленого законом правила про те, що майнова шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Оскільки обвинуваченим майнова шкода, заподіяна злочином, відшкодована в добровільному порядку, і від її стягнення потерпілий відмовився, то суд вважає за необхідне цивільний позов в цій частині залишити без розгляду.

Суд вважає, що потерпілому, крім того, була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок вчинення злочину щодо нього він зазнав інтенсивних фізичних, душевних, психічних переживань. Крім того, було завдано значну шкоду його здоров`ю, що потягло за собою вимушені зміни в його житті. Потерпілим було потрачено багато часу та зусиль для відновлення попереднього стану, чого незважаючи на докладені зусилля, йому в повній мірі зробити не вдалось. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості і вважає, що позов потерпілого ОСОБА_5 в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в розмірі ста п`ятдесяти тисяч гривень.

Мотиви інших рішень

32. Процесуальних витрат по матеріалах кримінального провадження немає.

33. Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. ч. 2 ст. 296 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 121 КК України у виді семи років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 296 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання обвинуваченому визначити у виді семи років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з 14 вересня 2018 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 сто п`ятдесят тисяч грн моральної шкоди. В іншій частині заявлений ним цивільний позов залишити без розгляду.

Речові докази зберігати при матеріалах кримінального провадження (а. п. 140-141).

До набрання вироком законної сили з метою виконання вироку, а також запобігання ризикам, зазначеним в статті 177 КПК України, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту змінити на тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1