Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1552/18
Провадження № 1-кс/723/3000/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2018 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника

заявника ОСОБА_4

розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна

встановив:

ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Сторожинецького районного суду із клопотанням, посилаючись на те, що ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14.05.2018 року задоволено клопотання слідчого Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області про накладення арешту на майно автомобіль «Фольцваген Джетта» д.н.з НОМЕР_1 , який належить їй на праві власності.

Вважає, що арешт автомобіля слід скасувати, оскільки її автомобіль не підлягає конфіскації, а всі необхідні слідчі дії з автомобілем вже проведені, а тому потреба в арешті автомобіля який вона використовує в т.ч. для отримання доходу, відпала. Особу яка вчинила злочин не встановлено і не знайдено.

В судовому засіданні представник заявника підтримала клопотання уточнивши його та просила скасувати арешт в частині позбавлення права володіння і користування автомобілем ОСОБА_5 , посилаючись на викладені в клопотанні обставини та просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не погодився із клопотанням про скасування арешту автомобіля та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на не завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню та не встановлення всіх винних осіб у вчиненні кримінального правопорушення. Автомобіль є речовим доказом і в ньому є слідові інформація, яка важлива для розслідування.

Розглянувши клопотання і дослідивши як додані до нього документи так і матеріали досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, арешт майна це тимчасове, до скасування в установленому цим Кодексом порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Статтею 174 КПК України визначено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із матеріалів кримінального провадження, в суді встановлено, що після початку досудового розслідування, яке згідно ч.2 ст.214 КПК України розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, автомобіль 09.05.2018 року було оглянуто і з нього були вилучені певні речі та слідова інформація, які постановами слідчого від цього ж числа визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області. Автомобіль також було передано на територію Сторожинецького відділу поліції, а 14.05.2018 року арештовано.

Із ухвали про накладення арешту на автомобіль від 14.05.2018 року, яка набрала законної сили, вбачається що вказаний арешт накладено обґрунтовано і така обґрунтованість в клопотанні не ставиться під сумнів.

З того часу, протягом двох місяців, орган досудового розслідування не вчинював жодних слідчих дій щодо арештованого автомобіля. Жодних експертних досліджень не призначалось і не проводилось. Підозра не оголошувалась, ні власнику автомобіля ні будь-якій іншій особі, що на думку слідчого судді свідчить про отримання органом досудового розслідування повної інформації яка містилася як у так і на вказаному автомобілі, який визнаний речовим доказом.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в суді доведено, що на даний час в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як повний арешт майна, відпала потреба.

Однак на думку слідчого судді, в суді не доведено, що взагалі перестав існувати ризик щодо збереження речових доказів, який був підставою для накладення арешту на автомобіль, як на речовий доказ, внаслідок чого, обґрунтованими є також і доводи власника майна, щодо не перешкоджання розслідуванню та щодо найменш обтяжливого способу арешту майна.

Висловлюючи, в судовому засіданні, свою думку щодо відмови в задоволенні клопотання про скасування арешту майна, прокурор послався на необхідність збереження автомобіля, як речового доказу в інтересах слідства.

З цього приводу слідчий суддя зазначає, що статтею 7 КПК України визначені загальні засади кримінального провадження в т.ч. верховенство права, законність, недоторканість житла чи іншого володіння особи, недоторканість права власності, забезпечення права на захист, невтручання в приватне життя, розумність строків та ін.

При цьому суд пристає на те, що стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції, гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке зазвичай називається правом на власність.

Із рішення Європейського суду з прав людини «Смиров проти Росії» або «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», вбачається необхідність дотримання розумного співвідношення пропорційності між використовуваними засобами і метою які переслідує держава за допомогою будь-яких вжитих нею заходів, включаючи заходи призначені для контролю за використанням громадянином своєї власності, що виражено в понятті «справедлива рівновага», яка повинна бути встановлена між вимогами дотримуватись загальних інтересів населення і вимогами охорони прав особистості.

Тобто для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, відсутність якої сприяє висновку про не перевагу суспільного інтересу над принципом поваги і захисту права власності особи та загальними принципами міжнародного права.

Виходячи із зазначеного, слідчий суддя не виходячи за межі розглядуваного клопотання, задовольняє його та скасовує арешт в частині володіння та користування автомобілем її власником, залишивши найменш обтяжливий спосіб арешту, а саме заборону розпорядження цим речовим доказом.

Керуючись ст.ст. 64-2, 84, 98, 170-174, 206 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, задовольнити.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14.05.2018 року, на автомобіль марки Volkswagen Jetta сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , жителька с.Чайки Києво-Святошинського району Київської області в частині володіння та користування вказаним автомобілем, залишивши найменш обтяжливий спосіб арешту, а саме заборону розпорядження цим речовим доказом.

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000381 та/або начальника слідчого відділення Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, повернути ОСОБА_5 автомобіль марки Volkswagen Jetta сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого вона являється із документами на нього.

Копію ухвали направити прокурору, слідчому та начальнику слідчого відділення, Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, для виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_6