Дата документу Справа № 328/1279/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/1279/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/257/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , в режимі відеоконференції з приміщенням Токмацького районного суду Запорізької області,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 21 липня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Токмак Запорізької області, громадянин України, українець, працюючий слюсарем у ПрАТ «ТКШЗ», одружений, маючий середню спеціальну освіту, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання:
-за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт;
-за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 6 місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 6 місяців арешту.
Запобіжний захід по справі не обирався.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.
9 квітня 2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 , тримаючи в руці резиновий шланг для поливу, умисно наніс вказаним шлангом не менше 3 ударів в область лівого та правого стегна останньої, спричинивши ОСОБА_10 синці на нижніх кінцівках, які є легкими тілесними ушкодженнями.
10 квітня 2017 року о 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом відчинення дверей, не обладнаних запірними пристроями, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де таємно викрав майно, яке належать ОСОБА_11 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 614 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає призначене ОСОБА_7 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Так, призначаючи ОСОБА_7 більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції взяв до уваги позитивні характеристики обвинуваченого за місцем проживання та роботи, відшкодування моральної шкоди, яка потерпілою не заявлялась.
Вважає, що вищевказані обставини не можуть бути визнані такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Також вказує на відсутність у ОСОБА_7 щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання, оскільки останній не визнавав свою провину, не висловлював жалю з приводу вчиненого та не виявляв бажання виправити ситуацію, що склалася.
У зв`язку з чим вважає, що суд безпідставно застосував положення ст. 69 КК України до призначеного покарання, оскільки таке покарання не забезпечить попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів та не є достатнім для його виправлення.
Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 120 годин громадських робіт, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів , шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом дій ОСОБА_7 , вважають призначене йому покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.
В обґрунтування своїх вимог зазначають, що суд безпідставно призначив обвинуваченому реальну міру покарання у вигляді 6 місяців арешту, застосувавши ст. 69 КК України, що не відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
В судовому засіданні ОСОБА_7 просив застосувати до нього ст. 75 КК України та призначити покарання із застосуванням іспитового строку, але суд першої інстанції не врахував його позицію та призначив покарання не передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, яке належить відбувати реально.
Зазначають, що при визначенні розміру і виду покарання суд не врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має сім`ю, середню спеціальну освіту, офіційно працевлаштований слюсарем в ПрАТ «ТКЗШ», має регулярний дохід, добровільно відшкодував потерпілій матеріальну та моральну шкоду, його ставлення до вчиненого злочину.
Крім того, під час досудового слідства та судового розгляду ОСОБА_7 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, приймав участь у всіх слідчих діях, не ухилявся від суду і слідства.
З огляду на викладене, вважають за можливе призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу.
Просять вирок в частині призначеного покарання змінити і призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Від адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на адресу апеляційного суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вона просить залишити скаргу прокурора без задоволення, а свою апеляційну скаргу просила задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та захисника заперечував, заслухавши обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, свою апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, і в апеляційних скаргах не оспорюються.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, яке на думку сторони захисту є суворим, а на думку прокурора є м`яким і не відповідає вимогам закону, колегія суддів дійшла наступного.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступень тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочину невеликої тяжкості та тяжкого злочину, за ч. 1 ст. 125 КК України встановив відсутність обставин, що пом`якшують покарання, визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння щодо особи похилого віку за обставини, що обтяжують покарання, за ч. 3 ст. 185 КК України визнав щире каяття, добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій за обставини, що пом`якшують покарання, визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння за обставину, що обтяжує покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У відповідності до ст. 69 КК України за наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про можливість призначення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України більш м`якого покарання, ніж передбачено законом є необґрунтованими, оскільки обвинувачений вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, вину визнав частково, а обставини, які були визнані такими, що пом`якшують покарання, у своїй сукупності істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Разом з тим, судова колегія також не погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим не можливо без призначення йому покарання, пов`язаного з його реальним відбуванням в місцях позбавлення волі і вважає, що з урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень та даних про особу обвинуваченого, наявні всі підстави для застосування ст. 75 КК України до призначеного йому покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчинення кримінальних правопорушень, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має двох дітей та мати похилого віку, яка потребує догляду, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, має офіційний дохід, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває,

Крім того, колегія суддів бере до уваги примирення ОСОБА_7 з потерпілими ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , відшкодування їм завданої шкоди, думку потерпілих, які просили не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі, висновки органу пробації, відповідно до яких, виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг в частині неможливості призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із застосування ст. 69 КК України у вигляді 6 місяців арешту, однак вважає, що покарання з випробуванням буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 21 липня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Нагляд за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_7 .
В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4