УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/8057/18

Провадження № 1-кс/638/2232/18

11.06.2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова
в складі слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
з участю власника майна ОСОБА_3
з участю захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002176 від 04.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

07.06.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження №0002176 від 04.06.2018 року, згідно якого слідчий просить суд накласти арешт на: транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , колір: сірий, номер кузова, VIN: НОМЕР_2 ) залишивши його на зберіганні на території спеціального майданчику розташованого за адресою м. Харків вул. Толбухіна 6.103, заборонивши гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 користуватися та розпоряджатися зазначеним автомобілем, а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT» (д.н.з. НОМЕР_1 , колір: сірий, номер кузова, VIN: НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 , залишивши його в матеріалах кримінального провадження №0002176 від 04.06.2018 року.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 03.06.2018 року до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області надійшов рапорт від сержанта поліції роти №1 першого батальйону УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_7 стосовно того, що 03.06.2018 року під час патрулювання Шевченківського району м. Харкова у складі екіпажу №0102 по пров. Отакара Яроша поблизу будівлі №18-Д, було зупинено транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 , та при перевірці за базами даних системи МВС України було встановлено, що даним номерним знаком зареєстрований ТЗ VOLKSWAGEN PASSAT, VIN: НОМЕР_4 власником якого являється ОСОБА_8 . В свою чергу водій зупиненого автомобіля ОСОБА_9 30.09.1993 р.н. пред`явив працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , власник ОСОБА_8 , VIN: НОМЕР_2 та при перевірці встановлено, що за даними митниці автомобіль з VES1: НОМЕР_2 в`їхав на територію України 05.04.2015 року з номерним знаком НОМЕР_5 та з території України не виїжджав.
Під час проведення огляду місця події в період часу з 17:35 годин до 18:00 годин 03.06.2018 року був здійснений огляд транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT» (д.н.з. НОМЕР_1 , колір: сірий, номер кузова, VIN: НОМЕР_2 ), під час якого встановлена ймовірність здійснення підробки номеру кузова автомобілю кустарним шляхом, зокрема була відсутня дублююча табличка з номером кузова тощо, через що виникла необхідність у вилучені транспортного засобу з метою проведення ряду експертних досліджень та у подальшому поміщено до спеціального майданчику розташованого за адресою м. Харків вул. Толбухіна 6.103, де наразі автомобіль і перебуває.
Також, під час огляду місця події було виявлено, оглянуто та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT» (д.н.з. НОМЕР_1 , колір: сірий, номер кузова, VIN: НОМЕР_2 ) НОМЕР_6 , видане на ім`я ОСОБА_8 , що візуально має ознаки підробки.
04.06.2018 року о 11:40:543 годин відомості про ймовірне вчинене кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до частини 2 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час огляду, який був проведений 03.06.2018 року слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_10 .
Слідчий Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 , а також прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися своєчасно та належним чином.
Власник майна ОСОБА_3 , а також його захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання про накладення арешту на майно, просили суд відмовити у його задоволенні. Так, слідчий вказує на ймовірність підробки номеру кузова та візуальні ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, однак жодним чином не описує будь-які ознаки, за якими слідчий зробив такі висновки. Окрім того, при проведенні слідчої дії права ОСОБА_3 були порушені, йому не забезпечено перекладача, а оскільки він є громадянином Киргизії, то не володіє в повній мірі українською мовою та не розумів, що відбувалося. Також, у матеріалах, доданих до клопотання, прізвище власника майна зазначено не вірно.
Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, що з`явилися, дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим кодексом порядку.
Завданням арешту майна у розумінні частини 2 статті 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Зокрема, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає, щоб вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, але вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до пункту 1 частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Однак, зазначених вимог закону слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, та прокурор, що погодив дане клопотання, не дотрималися.
Так, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання, в розумінні вимог статті 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, та у відповідності до статті 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 03.06.2018 року у м. Харків по пров. Отакара Яроша поблизу будівлі №18-Д близько 15-00 гр. ОСОБА_11 1993 р.н., знаходячись у автомобілі VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 , надав для огляду працівникам патрульної поліції свідоцтво про реєстрацію на вищевказаний транспортний засіб, що візуально має ознаки підробки.
Згідно протоколу огляду місця події від 03.06.2018 року, проведеного слідчим СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_10 вбачається, що під час огляду вилучено VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 VIN: НОМЕР_2 .
Слідчий наголошує, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, проте стороною кримінального провадження жодним чином не доведено таких ризиків, а тому суд вважає їх сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року.

Органом досудового розслідування не доведено, що матеріальні об`єкти, про арешт яких ставиться питання, мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також що вони підпадають під критерії, визначені статтею 98 КПК України, зокрема: не обґрунтовано в достатній мірі, що вони є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення вони на собі зберегли, які інші відомості можна отримати за їх допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а твердження слідчого про «ймовірне вчинення кримінального правопорушення», «ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу», є голоснівними та жодним чином не підтвердженими. Окрім того, анкетні дані власника майна в процесуальних документах є різними, а прохальна частина клопотання містить помилки у прізвищі особи, у якої вилучено транспортний засіб та свідоцтво.

Також слідчий наголошує, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та метою арешту майна є його збереження, проте слідчим до матеріалів клопотання не додано постанови про визнання вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні

Керуючись ст. 170-173 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002176 від 04.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: