Ухвала

26 червня 2018 року

м. Київ
Провадження № 51-6561 ск18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року щодо нього,

встановила:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 червня 2018 року касаційну скаргу засудженого, у зв`язку з недотриманням вимог статей 427, 436, 438 КПК України залишено без руху і надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
У межах наданого судом строку засуджений ОСОБА_4 надіслав до касаційного суду уточнену касаційну скаргу, яка за своїм змістом є аналогічною до первинної касаційної скарги, а тому недоліки, на які йому наголошував суд касаційної інстанції у своїй ухвалі, не усунув.

Так, засуджений формально посилаючись на незаконність судових рішень з підстав, передбачених для скасування їх пунктами 1-3 ч. 1 ст. 438 КПК України, не навів обґрунтування своїх вимог відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК (касаційна скарга не містить вказівки на те, яким чином порушення судами вимог цього Кодексу, на які посилається засуджений, перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення). Також, ОСОБА_4 не посилається на жодну з безумовних підстав, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, для скасування судових рішень.
Крім цього, у касаційній скарзі не наведено доводів на обґрунтування невідповідності призначеного ОСОБА_4 покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок суворості відповідно до вимог ст. 414 КПК України(у чому конкретно полягає явна несправедливість покарання, призначеного засудженому за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,і чому таке покарання є суворим, виходячи з того, що метою покарання є також виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів).
Натомість доводи засудженого зводяться до неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а саме в частині визнання судами, вчинення злочину засудженим у стані алкогольного сп`яніння, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, а також підставою для зміни чи скасування судового рішення цим судом.
Суд касаційної інстанції є судом права, а тому, відповідно до положень ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Оскільки, засуджений ОСОБА_4 не усунув зазначені в ухвалі суду недоліки в установлений строк, його касаційна скарга підлягає поверненню.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року щодо останнього разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3