ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8718/18
провадження № 1-кп/753/1349/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" липня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івановичі, Черняхівського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В: Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.03.2018 приблизно о 00 годині 00хвилин, ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 3, на території стоянки ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою поїздки у власних цілях, став оглядати припарковані на вказаній стоянці автомобілі.

Надалі, ОСОБА_5 , підійшов до припаркованого за вищевказаною адресою автомобіля «SeatCordoba», 1994 року випуску, сірого кольору, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 43960 гривень 40 копійок (сорок три тисячі дев`ятсот шістдесят гривень сорок копійок), який на праві власності належить ОСОБА_6 та смикаючи за ручки автомобіля виявив те, що задні праві дверцята автомобілю не замкнені на запірний замок, після чого, відкривши вказані дверцята, шляхом підняття запірного механізму передніх водійських дверцят з салону автомобіля, відкрив даний запірний замок та надалі через передні водійські дверцята, проник до салону вказаного автомобіля. Після чого, ОСОБА_5 , знаходячись в салоні автомобіля «SeatCordoba», 1994 року випуску, сірого кольору, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , при огляді салону автомобіля в дверній касеті водійських дверцят, виявив ніж, який взявши в руки та вставивши в замок запалення автомобіля, шляхом повороту ножа, спробував запустити двигун вказаного автомобіля, однак не зміг цього зробити, оскільки зазначений транспортний засіб обладнаний спеціальним протиугінним пристроєм. Далі, ОСОБА_5 , з метою спроби запустити двигун вказаного автомобілю, зняв кришку блоку, де розташовані запобіжники, та став оглядати їх з метою запуску двигуна автомобіля, а також дістав блок протиугінного пристрою та зламавши кришку захисту за допомогою ножа, спробував з`єднати проводи даного пристрою, що призвело до спрацювання габаритних вогнів автомобіля, включення автомагнітоли та запуску системи обігріву салону, при цьому запустити двигун ОСОБА_5 , не вдалося. В цей момент, протиправні дії ОСОБА_5 , направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, були помічені співробітниками охорони адміністративної будівлі ДІЙ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, які повідомили про даний факт співробітників поліції, які затримали ОСОБА_5 , на місці вчиненні злочину в салоні вищевказаного автомобіля. Тим самим, ОСОБА_5 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, та міг даним злочином завдати матеріальної шкоди власнику даного майна ОСОБА_6 , на суму 43960 гривень 40 копійок (сорок три тисячі дев`ятсот шістдесят гривень сорок копійок). Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України визнав у повному обсязі, та зазначив, що вчинив злочин при обставинах зазначених у обвинувальному акті. Також обвинувачений підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося, у вчиненому щиро кається. Обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15. ч. 1 ст. 289 КК України, як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом. Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлено. Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, форму вини вчиненого діяння, щире каяття обвинуваченого, дані, що характеризують особу обвинуваченого, ставлення до скоєного, позицію прокурора те, що він давав правдиві та послідовні покази як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час судового розгляду, свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується, є інвалідом третьої групи, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, старша донька є інвалідом дитинства, тому виправлення його на думку суду можливе без ізоляції від суспільства, і покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст. 15, ч. 1 ст.289 КК України з подальшим звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України з покладенням на обвинуваченого певних обов"язків на підставі ст. 76 КК України і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому. Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України, суд ЗАСУДИВ: ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк у 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1 430 ( одна тисяча чотириста тридцять) гривень 00 копійок за проведення транспортно-товарознавчої та трасологічної експертиз.

Речові докази -змиви з керма та ручки перемикання швидкостей; змиви з ручок дверей з внутрішньої сторони автомобіля; мікронашарування з передніх та задніх сидінь автомобіля, які передано на зберігання до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві, квитанція № 000812 від 09.03.2018 року , диск формату CD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_7