Дата документу Справа № 310/1482/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/1482/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/554/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за поданням начальника Бердянського МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та направлення його для відбування покарання призначеного за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Бердянського МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_7 та направлення його для відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням за відсутності засудженого суд не вправі. Діючим КПК України не передбачено оголошення судом засудженого в розшук, оскільки ці повноваження є виключно повноваженнями уповноваженого органу з питань пробації та не передбачено зупинення провадження за поданням уповноваженого органу з питань пробації до розшуку засудженого.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч.ч.1, 2 ст.135 КПК України, належним чином не викликав засудженого ОСОБА_7 , повістку засудженому або дорослому члену сім`ї чи іншій особі, які з ним проживають, житлово-експлуатаційній організації вручено не було, а судова справа розглянута по суті без належного повідомлення засудженого про такий розгляд.

Крім того, судом не встановлені та не перевірені причини невиконання засудженим своїх обов`язків, на підставі чого суд мав прийняти рішення про задоволення подання. Однак засуджений ОСОБА_7 не виконав покладені на нього законом і вироком суду обв`язки, а саме: обов`язок повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до інспекції та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Згідно з ухвалою, 03 листопада 2017 року начальник Бердянського МРВ з питань пробації ОСОБА_6 звернувся до суду з вищевказаним поданням.

У поданні зазначено, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 травня 2016 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.

05 липня 2016 року вирок суду відносно ОСОБА_7 отриманий для виконання та заведено особову справу № 153/2016.

Засудженому ОСОБА_7 направлений виклик до Бердянського МРВ з питань пробації на 15 липня 2016 pоку, однак засуджений у встановлені день не з`явився.(а.с. №6), у зв`язку з чим до Бердянського ВП ГУНП 18 липня 2016 pоку, 29 липня 2016 pоку, 09 серпня 2016 pоку направлялись подання на привід відносно ОСОБА_7 (а.с. № 15,17,19), однак засуджений при здійсненні приводів був відсутній за місцем проживання, на залишені виклики не з`явився (а.с.№16,18).

22 серпня 2016 року ОСОБА_7 доставлений до Бердянського МРВ з питань пробації. Того ж дня засуджений ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, попереджений про відповідальність та наслідки за допущення з його боку адміністративних правопорушень та скоєння нових злочинів, про що в нього відібрано підписку (а.с.№ 22). Також з засудженим проведено анкетування для встановлення ступеню ризику скоєння повторного злочину, за результатами якого ризик вчинення нового злочину визначений як дуже високий, у зв`язку з чим 22 серпня 2016 року до Бердянського ВП ГУНП направлено повідомлення про необхідність посиленого контролю за громадянином ОСОБА_7 (а.с. 30)

05 вересня 2016 року ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію у зв`язку з лікуванням, відповідну довідку надав (а.с.№ 33, 34).

03 жовтня 2016 року ОСОБА_7 також не з`явився на реєстрацію до Бердянського МРВ з питань пробації.

04 жовтня 2016 року стало відомо що засуджений ОСОБА_7 проходить стаціонарне лікування в КУ «Бердянський протитуберкульозний диспансер» з 03 жовтня 2016 року, та курс лікування складає 20 місяців, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.№ 45).

19 грудня 2016 pоку, 03 квітня 2017 pоку, 07 червня 2017 pоку, Бердянським МРВ з питань пробації направлялись запити щодо перевірки перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в протитуберкульозному диспансері та 09 червня 2017 року встановлено, що засуджений ОСОБА_7 самовільно залишив лікувальний заклад, а також протягом курсу лікування він залишав КУ «Бердянський протитуберкульозний диспансер» в період з 28 листопада 2016 року по 20 грудня 2016 pоку, з 23 січня 2017 року по 08 лютого 2017 року, та з 19 травня 2017 року по 02 червня 2017 року(а.с.№58). Одночасно з цим в цей період часу засуджений ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до Бердянського МРВ з питань пробації 05 грудня 2016 pоку, 19 грудня 2016 року та 06 лютого 2017 pоку без поважних причин, за що засудженому винесене застереження у виді письмового попередження (а.с. 25,61,62), після цього ОСОБА_7 знов не з`явився на реєстрацію 19 червня 2017 року (а.с.№ 25).

Отже, під час іспитового строку засуджений ОСОБА_7 не з`являвся на реєстрацію до Бердянського МРВ з питань пробації три рази (05 грудня 2016 pоку, 19 грудня 2016 pоку, 06 лютого 2017 року) без поважних причин, за що йому виносилось застереження у виді письмового попередження. Після цього ОСОБА_7 знов не з`явився на реєстрацію 19 червня 2017 року та 15 липня 2016 року без поважних причин не з`явився за викликом до Бердянського МРВ з питань пробації, у зв`язку з чим до Бердянського ВП ГУНП тричі виносилось подання про привід відносно ОСОБА_7 . Крім того засуджений чотири рази самовільно залишав КУ «Бердянський протитуберкульозний диспансер», де він проходив стаціонарне лікування.

20 червня 2017 року до Бердянського міськрайонного суду направлено подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 (а.с.65).

24 липня 2017 року ухвалою Бердянського міськрайонного суду вищевказане подання було повернуто до Бердянського МРВ з питань пробації до моменту закінчення лікування засудженого (а.с.72-74).

Згідно з повідомленням КУ «Бердянський ПТД» ЗОР від 05 жовтня 2017 року (а.с.85), в період з 26 червня 2017 року по 29 серпня 2017 року ОСОБА_7 дійсно проходив стаціонарне лікування в КУ «Бердянський ПТД» ЗОР, однак 29 серпня 2017 року самовільно перервав лікування у зв`язку з чим був виписаний (а.с.86).

06 жовтня 2017 року засудженому ОСОБА_7 направлено виклик на 17 жовтня 2017 року, однак засуджений у встановлений день не з`явився (а.с.86).

20 жовтня 2017 року ст. інспектором Бердянського МРВ ОСОБА_10 здійснено перевірку за місцем проживання засудженого та встановлено, що ОСОБА_7 вдома відсутній. Мати засудженого - ОСОБА_11 , пояснила, що її син ОСОБА_7 з 28.08.2017 року по 17 жовтня 2017 року лікування в КУ «Бердянський ПТД» ЗОР не проходив та проживав в цей час разом з нею, за адресою АДРЕСА_1 . 17 жовтня 2017 року її син знов почав лікування, однак періодично приходить додому та в останнє вона бачила його в день перевірки.

Матері засудженого під підпис було вручено виклик ОСОБА_7 на 30 листопада 2017 року, який вона обіцяла передати своєму синові, якщо той з`явиться (а.с.87,88).

30 листопада 2017 року ОСОБА_7 до Бердянського МРВ з питань пробації не з`явився.

Згідно з повідомленням КУ «Бердянський ПТД» ЗОР від 25 жовтня 2017 року (а.с.90), ОСОБА_7 дійсно проходив стаціонарне лікування з 17 жовтня 2017 року по 20 жовтня 2017 року, однак 20 жовтня 2017 року самовільно залишив стаціонар, через що був виписаний.

Згідно з повідомленням КУ «Бердянський ПТД» ЗОР від 02 листопада 2017 року (а.с.93) ОСОБА_7 після 20 жовтня 2017 року лікування не поновлював.

Отже, під час іспитового строку станом на 02 листопада 2017 року засуджений ОСОБА_7 не з`являвся на реєстрацію до Бердянського МРВ з питань пробації три рази (05 грудня 2016 pоку, 19 грудня 2016 pоку, 06 лютого 2017 pоку) без поважних причин, за що засудженому виносилось застереження у виді письмового попередження. Після цього ОСОБА_7 знов не з`являвся на реєстрацію чотири рази (19 червня 2017 pоку, 04 вересня 2017 pоку, 18 вересня 2017 pоку, 02 жовтня 2017 pоку), без поважних причин. Також засуджений тричі (15 липня 2016 pоку, 17 жовтня 2017 pоку, 30 жовтня 2017 року) без поважних причин не з`явився за викликом до Бердянського МРВ з питань пробації. До Бердянського ВП ГУНП тричі виносилось подання про привід відносно ОСОБА_7 . Крім того засуджений шість разів самовільно залишав КУ «Бердянський протитуберкульозний диспансер», де він проходив стаціонарне лікування, з 20 жовтня 2017 року по теперішній час лікування не поновив.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскаржувана ухвала суду цим вимогам не відповідає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), дійсно не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Проте, як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 не був повідомлений належним чином про розгляд подання, а наявну в матеріалах провадження довідку про недоставляння SMS, неможна вважати належним повідомленням.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при розгляді подання судом першої інстанції не дотримано положень статті 539 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог частини 3 вказаної статті, подання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень Розділу VIII КПК України.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.323 КПК України, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захфід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

Згідно вимогами ст.335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження до розшуку обвинуваченого.

Отже висновки суду в оскаржуваній ухвалі про те, що діючим кримінальним процесуальним законодавством України не передбачено оголошення судом засудженого в розшук, є помилковими.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що судом відмовлено у задоволенні вищевказаного подання без перевірки обставин, в ньому викладених, що суперечить положенням ст.370 КПК України.

Посилання суду в мотивувальній частині ухвали на те, що відмова у задоволенні подання не є розглядом справи по сутті, оскільки не позбавляє права уповноважений орган з питань пробації можливості повторно з тих же підстав звернутися з поданням до районного суду після виконання вимог ст.ст.164,166 КВК України, на думку колегії суддів, є непереконливими і не узгоджуються з резолютивною частиною ухвали.

Крім того, згідно з вимогами ч.6 ст.166 КВК України, у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання можливе лише після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вищевказана ухвала суду першої інстанції, як постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не може бути визнана законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, на підставі ст.ст.412, 415 КПК України, підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, усунути вищевказані порушення, розглянути подання з дотриманням вимог діючого кримінального процесуального законодавства, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Бердянського МРВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_7 та направлення його для відбування покарання, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4