печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в кримінальному провадженні №0001010, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2017, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, питання про доцільність продовження строків тримання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під вартою, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду на розгляді під головуванням судді ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

До обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно він наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що не має клопотання про продовження строку дії застосовного до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Обвинувачені, захисник заперечували щодо подальшого тримання обвинувачених під вартою, посилаючись на недоведення прокурором продовження існування щодо обвинувачених передбачених ст. 177 КПК України ризиків та того, що більш м`який запобіжний захід не дозволить забезпечити нормальну процесуальну поведінку обвинувачених. Захисником обвинувачених заявлено клопотання про зміну застосованого запобіжного заходу на домашній арешт.

Суд виходить з того, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину та у разі визнання їх винуватими їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, з конфіскацією майна. Суд вважає наявними в провадженні ризики - можливість переховуватись від суду з огляду на суворість ймовірного покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що обвинувачені не працюють та не мають постійного легального джерела доходів, що може змусити їх до продовження злочинної діяльності, вчинення корисливих злочинів з метою власного збагачення; незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, враховуючи конкретний характер інкримінованого їм злочину за попередньою змовою групою осіб.

Поряд із тим, суд враховує, що у частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 Кодексу).

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі "Шишков проти Болгарії", пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі "Тасе проти Румунії").

Під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.

Згідно з конституційними принципами рівності та змагальності учасники кримінального провадження наділені повноваженням заявляти клопотання, зокрема, щодо застосування інших, у тому числі і більш м`яких, запобіжних заходів, їх зміни чи скасування.

Продовження судом застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження запобіжного заходу на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади. Вказана позиція висловлена в рішенні Конституційного суду України №1-р/2017 від 23.11.2017.

Отже, враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави за відсутності клопотання та відповідного волевиявлення прокурора, за власною ініціативою продовжувати строки тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під вартою.

Також враховуючи принцип диспозитивності кримінального провадження, клопотання захисника, підтримане обвинуваченими, встановлені попередніми ухвалами суду ризики, визначені ст. 177 КПК України, суд вважає можливим змінити застосований до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням ряду додаткових обов`язків.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 177, 183, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Змінити застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати житло за АДРЕСА_1 в період часу 20 -00 год. до 08-00 год. наступної доби.

Змінити застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_2 в період часу 20 -00 год. до 08-00 год. наступної доби.

Звільнити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з-під варти в залі суду (якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає його тримання під вартою).

Обвинувачених зобов`язати невідкладно прибути за адресою застосування запобіжного заходу.

Роз`яснити обвинуваченим, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду у кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання суду свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1