1Справа № 335/8510/18 1-кс/335/5692/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар Запорізької області, громадянина України, українця, який має повну середню освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000348 від 24.11.2017 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України, відносно:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 , в період часу з вересня 2017 по 31.05.2018, на території м. Енергодар Запорізької області, повторно, систематично зберігали, перевозили з метою збуту, а також незаконно збували особливо небезпечну психотропну речовину 1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он (PVP).

У невстановлений органом досудового розслідування період у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечних психотропних речовин. Будучи обізнаним про те, що особливо небезпечна психотропна речовина 1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он (PVP) користується великим попитом у середовищі наркозалежних осіб, приблизно з вересня 2017 у м. Запоріжжі з метою швидкого отримання стабільного незаконного доходу він вирішив здійснювати незаконне придбання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини 1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он (PVP) на території м. Енергодар Запорізької області.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, наркотичних засобів і прекурсорів» 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (Таблиця I, список № 2). Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 вступив у попередню змову із ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 , які були обізнані із його злочинними намірами щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також збуту особливо небезпечних психотропних речовин.

Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 , в неустановлений досудовим розслідуванням час погодились на пропозицію ОСОБА_6 щодо безпосередньої участі у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини 1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он (PVP), з метою одержання незаконного прибутку попередньо визначивши з ним умови своєї винагороди, а також можливість мати постійний доступ до особливо небезпечних психотропних речовин для власного вживання, в якості оплати за їх реалізацію.

За невстановлених досудовим слідством обставин та у невстановлених слідством осіб, ОСОБА_6 безпосередньо підшукував та придбав особливо небезпечної психотропної речовини 1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он (PVP).

В період часу з вересня 2017 по 31.05.2018, ОСОБА_6 , систематично незаконно купував у невстановлених слідством осіб партії особливо небезпечної психотропної речовини 1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он (PVP), після чого, використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування транспортний засіб, здійснював незаконне перевезення вищевказаної психотропної речовини до місць їх зберігання, а саме до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де розфасовував, дрібними партіями та передавав їх, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 для подальшого збуту.

ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_6 , особисто здійснювали незаконний збут даної психотропної речовини особам, які бажають їх придбати.

Грошові кошти, виручені від психотропної речовини, зазначені особи передавали ОСОБА_6 , за вирахуванням раніше обумовленої з останніми суми їх грошової винагороди.

З метою конспірації своєї незаконної діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 збували психотропну речовину тільки знайомим їм особам, які систематично їх вживали, а тому не були зацікавлені у викритті їх злочинної діяльності.

Так, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим слідством час та за невстановлених досудовим слідством обставин, передав ОСОБА_5 для подальшого збуту, один зіп пакет з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, який ОСОБА_5 , зберігав за адресою: АДРЕСА_1 та 27.12.2017 приблизно о 12 годині 45 хвилин, знаходячись між четвертим та п`ятим поверхом будинку АДРЕСА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів,за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в ході проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупівлі, незаконно збув ОСОБА_9 за 100 гривень 1 зіп пакет з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, яка згідно висновку експерта 7-153 від 22.01.2018містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 1-феніл-2-піролідтин-1-ілпентан-1-он (PVP), маса якого складає 0,0098 г.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, діючи умисно, повторно, в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори", діючи умисно, придбав при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах полімерну пляшку з прозорою рідиною коричневого кольору об`ємом 820 мл, та каламутною рідиною коричневого кольору об`ємом 1,2 мл, згідно висновку експерта № 7-1015 від01.06.2018 є особливо небезпечним наркотичним засобом «Концентрат з макової соломи», загальна маса якого в перерахунку на суху речовину складає 13,9604 г.,який в подальшому переніс до місця свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав з метою подальшого збуту до моменту вилучення працівниками поліції в ході санкціонованого обшуку 31.05.2018.

01.06.2018 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та 25.06.2018 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 02.06.2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.07.2018 року.

Посилаючись на те, що для закінчення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню органу досудового розслідування потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, виконання яких неможливо до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного, а також зазначаючи, що з урахуванням тяжкості злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_5 , не зменшилися ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала на підставах, викладених у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000348 від 24.11.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України.

31.05.2018 року о 16 годині 05 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України.

01.06.2018 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 02.06.2018 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.07.2018 року, а також встановлено розмір застави 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 88 100 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, яка визнана свідком чи підозрюваним у кримінальному провадженню № 0000348; носити електронний засіб контролю.

25.06.2018 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, у зв`язку з чим постановою заступника прокурора Запорізької області від 18.07.2018 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 01.10.2018 року.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що наявні обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, також слідчий суддя враховує тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , обставини, за яких підозрюваним були вчинено дії, що мають ознаки злочинів, які йому інкриміновано, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Також слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше не засуджений в силу ст. 89 КК України.

З урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, а також доказів та обставин, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, та приходить до висновку, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Матеріалами клопотання підтверджено, що встановлені раніше ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 на даний час продовжують існувати, та на переконання слідчого судді, даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує ступінь суспільної небезпеки інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує доводи сторони захисту щодо характеристики підозрюваного ОСОБА_5 , однак з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, приходить до висновку про недостатність таких характеристик для оцінки поведінки підозрюваного належною при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту в частині недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя не бере до уваги, оскільки питання наявності зазначених ризиків, було встановлено слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Таким чином, в ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу, та стороною захисту не підтверджено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Беручи до уваги, що під час розгляду клопотання встановлені обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися ризики, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою і відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню та слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування.

Вирішуючи питання про встановлення строку дії ухвали, слідчий суддя виходить з вимог ст. 115 КПК України, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії даної ухвали до 24.09.2018 року включно.

Керуючись, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 197, 199, 201, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24.09.2018 року включно, з можливістю внесення застави та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у раніше визначеному розмірі та обсязі ухвалою слідчого судді від 02.06.2018 року.

Встановити строк дії даної ухвали слідчого судді 24.09.2018 року включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1