АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/691/18 Справа № 175/2420/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000622, № 0000832 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 рокущодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, що зареєстрований і проживає у квартирі АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати в частині призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому майна.
В іншій частині вирок суду - залишити без змін.

В апеляційній скарзі, з урахуванням її доповнення, обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, зарахувавши йому строк попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 р. за період з 22.06.2015 р. до дня набрання вироком законної сили.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України та призначене йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 3 ст.187 КК України у виді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року вирішено виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 вирішено обчислювати з моменту затримання відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, тобто з 22 липня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 22 липня 2015 року по 20 червня 2017 року включно.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 34296,40 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків.

Вирішено питання про речові докази.

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, 22.03.2015 року, приблизно 10 годин 00 хвилин, знаходячись у приміщенні торгового залу ТОВ «Епіцентр К», розташованому за адресою: Дніпропетровськ область, Дніпропетровський район, с. Ювілейне, вул. Бабенко, 25, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав майно, яке належить на праві власності ТОВ «Епіцентр К», а саме: «Кутова шліф машинка Sрагку М-850Е, 850 вт, 2800-11000 об/хв., круг 125 мм, 1,6 кг», вартістю 2031 грн. 67 коп. «Пряма шліф машинка SPARKY МК 550 Е, 550 вт., 8000 - 33000 об/хв., цанга 6/8, mах насадка, 25 мм., вага 1,1 кг», вартістю 2815 грн., а всього на загальну суму 4846 грн. 67 коп., що підтверджується довідкою про вартість товару від 22.03.2015 року.

Після чого, ОСОБА_8 із вказаними вище електроінструментами вийшов за каси торгового залу ТОВ «Епіцентр К», не оплативши за них, отримавши змогу розпорядитись ним на власний розсуд, чим завдав матеріальних збитків ТОВ «Епіцентр К» на загальну суму 4846 грн. 67 коп.

Крім того, ОСОБА_8 , 17.04.2015 року, приблизно о 21 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: Дніпропетровська область, с.Таромське, по вул. Народній, поблизу магазину «Аванті», маючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, вступив в злочину змову з двома невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, при цьому одна з не встановлених осіб запропонувала прийняти участь в скоєнні розбійного нападу на громадян, а саме на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому учасники обумовили роль кожного у скоєнні злочину.

Після чого співучасники злочину приступили до реалізації своїх злочинних намірів, діючи за попередньою змовою, згідно раніше розподілених ролей, для чого вони підготували маски з прорізями для очей, з метою бути не впізнаними під час скоєння злочину, та інші предмети, які необхідні для скоєння злочину.

18.04.2015 року, близько о 01 годин 00 хвилин, ОСОБА_8 та двоє невстановлених у ході досудового розслідування осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою, розподіливши ролі між собою, з метою заволодіння чужим майном, маючи при собі раніше підготовленні знаряддя злочину - маски з прорізами для очей, металевий предмет зовні схожий на ніж, направились у АДРЕСА_2 , де мешкає громадянка ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою вчинення розбійного нападу.

18.04.2015 року близько 01 години 20 хвилин ОСОБА_8 та двоє невстановлених у ході досудового розслідування осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, прибули до зазначеної адреси, де, пошкодивши вхідні двері, проникли до будинку, у якому на той час знаходились потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Перебуваючи у вказаному будинку ОСОБА_8 та двоє невстановлених у ході досудового розслідування осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, подавляючи волю до опору потерпілих, почали наносити множинні удари в область обличчя та тулубу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Після чого, невстановлена особа, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та іншою не встановленою особою, поклала на підлогу неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 та утримувала останнього проти його волі.

В той же час інша невстановлена особа, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та іншою невстановленою особою, дістала металевий предмет, схожий на ніж, схопила при цьому ОСОБА_10 лівою рукою за волосся та, погрожуючи застосуванням предмету, схожого на ніж, почала вимагати у останньої передачі матеріальних цінностей.

Потерпіла ОСОБА_10 , реально сприймаючи загрозу життю та здоров`ю своєму та свого неповнолітнього сина ОСОБА_11 , видала одній з невстановлених осіб наявні у неї матеріальні цінності, а саме: грошові кошти у сумі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень, 100 (сто) доларів США, ланцюжок із металу жовтого кольору з хрестиком із металу жовтого кольору, а також мобільний телефон Lenovo.

Після чого ОСОБА_8 та двоє невстановлених у ході досудового розслідування осіб вийшли з даного домоволодіння та покинули місце скоєння злочину.

Згідно висновку експерта, вартість золотого ланцюжка вагою 20 грамів становить 16607,99 грн., золотого хрестика вагою 10 грамів становить - 8304,00 грн., та мобільного телефону Lenovo А856 становить - 2279,40 грн., станом на 18.04.2015 року, загальна матеріальна цінність вказаних предметів становить 27.190, 40 грн.

Загальна сума матеріальної шкоди становить 34296 (тридцять чотири тисячі двісті дев`яносто шість) гривень 40 копійок.

У ході розбійного нападу потерпілій ОСОБА_10 злочинними діями ОСОБА_8 та двох невстановлених у ході досудового розслідування осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, спричинено тілесні ушкодження відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1942е, у вигляді: трьох синців розташованих на повіках лівого ока, передній поверхні грудної клітини праворуч та ліворуч, в проекції середньо-ключичної лінії з переходом в під пахові ділянки, двох саднин розташованих в щічній області праворуч з переходом в область носо-губної складки праворуч та на спинці носу ліворуч, які відносяться до Легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1941е, у вигляді: восьми саднин розташованих по задній поверхні парового плечового суглобу, в лопаточній області праворуч, задній поверхні правого ліктьового суглобу, тильній поверхні правої кисті в проекції голівок п`ясних кісток 4-5 пальців та основних фаланги 3-5 пальців по тильній її поверхні, двох синців розташованих по задній поверхні плечового суглобу та лопаточній ділянці, навколо вище вказаних саднин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Злочинні дії обвинуваченого за епізодом заволодіння 22.03.2015 року майном ТОВ «Епіцентр К» були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного заволодіння чужим майном (крадіжка), вчиненого повторно.

Злочинні дії обвинуваченого за епізодом нападу 17.04.2015 року на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 3 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в житло.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, у той же час вказує, що оскаржуваний вирок є незаконним і необгрунтованим та підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

На думку апелянта, судом при призначенні обвинуваченому покарання не було дотримано вимог ст. 65 КК України. Так, не було достатньою мірою прийнято до уваги відомості про особу останнього - те, що він не працює і суспільно корисною працею не займається, на час вчинення злочинів судимий не був, втім на даний час має не зняту і не погашену судимість за вчинення корисливого злочину.

Крім того вказує, що ОСОБА_8 своєї вини не визнав, у скоєному не розкаявся, особи співучасників не викрив, тим самим посприявши їм в уникненні кримінальної відповідальності, матеріальну шкоду потерпілим не відшкодував та навпаки на протязі розгляду справи намагався спростувати факт виготовлення викрадених ювелірних виробів з дорогоцінних металів.

Зазначає, що не дістали належної оцінки і фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме скоєння його щодо неповнолітнього, використання масок з прорізями для очей та предмету, схожого на ніж, що, на думку цього апелянта, свідчить про особливу зухвалість обвинуваченого.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, з урахуванням її доповнення, обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи вирок в частині засудження його за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у той же час вказує, що висновки суду про його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи та грунтуються на суперечливих доказах.

Вказує, що суд у вироку викривив його показання, зазначивши, що за їх змістом він бачив, як не встановлені слідством особи " ОСОБА_12 " та " ОСОБА_13 " погрожували потерпілим ножем, в той час як фактично він на протязі всього судового розгляду послідовно вказував, що ані він особисто, ані співучасники ножів не мали та не погрожували потерпілим будь-чим.

Крім того зазначає, що показання потерпілих, покладені в основу вироку, є непослідовними та суперечливими. Так, будучи допитаною 22.09.2015 р. під час першого розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_10 повідомила, що нападники її та сина не били, їх життю або здоров`ю не погрожували, ножів або іншої холодної зброї вона в них не бачила. Вони лише вимагали передати їм гроші та, отримавши їх, пішли з будинку. В суді апеляційної інстанції 19.10.2016 р. ОСОБА_10 також заявила, що її ніхто з нападників не бив, що стало одною з підстав для скасування раніше ухваленого у справі вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого потерпілі змінили свої показання у цій частині. Також потерпілий ОСОБА_11 спочатку повідомляв, що не бачив у нападників ножів, і лише в подальшому почав казати, що йому до горла приставили ніж або "заточку". Клопотання обвинуваченого про прослуховування аудіозапису з їх первісними показаннями було судом невмотивовано відхилене, що потягло неповноту судового розгляду.

Вказує, що він визнає свою винуватість у вчиненні відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 менш тяжкого злочину, оскільки первісно він разом з іншими співучасниками планував вчинити крадіжку з будинку цих потерпілих, втім виявилося, що останні були вдома, у зв`язку з чим фактично був вчинений грабіж, і саме так мають бути кваліфіковані їх дії. Зазначає, що ані ножів, ані будь-якої іншої зброї він та інші співучасники не мали, потерпілих не били та їх життю або здоров`ю не погрожували, і висновки суду щодо зворотного не мають іншого підтвердження, ніж суперечливі та непослідовні показання самих потерпілих, яким має бути надана критична оцінка.

Крім того вказує, що судом першої інстанції було безпідставно не зараховано йому в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період після 20.06.2017 р. за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 р.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав з викладених у ній підстав, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував; обвинуваченого та його захисника, які на задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого наполягали, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували;перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду щодо фактичних обставин вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікація його дій та доведеність вини у цій частині, законність та справедливість призначеного покарання в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому колегією суддів не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, оскільки висновок суду першої інстанції про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за встановлених у вироку фактичних обставин, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою.

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши вищезазначені докази, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки він ґрунтується на дійсному змісті вказаних доказів та їх належній оцінці, як кожного окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого.
Так, потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , будучи допитаними в судовому засіданні в суді першої інстанції, надали детальні показання з приводу обставин вчинення на них розбійного нападу 18.04.2015 р., що відповідають змісту обвинувачення та узгоджуються між собою і з іншими дослідженими судом доказами, зокрема з: витягом із кримінального провадження № 0000832; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.04.2015 р.; протоколом огляду місця події від 18.04.2015 р.; висновками експерта від 20.04.2015 р. - 24.04.2015 р. № 1941е та № 1942е, з яких вбачається характер, обсяг та ступень тяжкості заподіяних потерпілим тілесних ушкоджень; протоколом слідчого експерименту від 22.07.2015 р., у межах якого ОСОБА_8 підтвердив обставини, що доводять його вину, в тому числі те, що 18.04.2015 р. він брав участь у нападі на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в їх жилому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та бачив, як один із нападників на ім`я " ОСОБА_12 " сидів на хлопцеві та тримав біля його шиї ніж.

Крім того, згідно протоколу огляду від 20.04.2015 р., приймальник ломбарду "Мобільний кіоск" ОСОБА_14 добровільно видав слідчому мобільний телефон "Lenovo A856", належний потерпілим, та у межах пред`явлення особи для впізнання за фотокартками, проведеного 15.06.2015 р., впізнав ОСОБА_8 як особу, що 20.04.2015 р. продала йому вказаний телефон.

Також ОСОБА_15 у межах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 22.07.2015 р., впізнала ОСОБА_8 як особу, що 19.04.2015 р. намагалася здати до ломбарду ПТ "Ломбард "Скарбниця" золотий ланцюжок.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними й іншими дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є доведеною поза розумним сумнівом. У зв`язку з цим колегія суддів оцінює як безпідставні посилання обвинуваченого на те, що висновки суду про доведеність обвинувачення у вчиненні цього злочину не відповідають фактичним обставинам справи та грунтуються на суперечливих доказах.

Також колегія суддів, зважаючи на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення цього злочину, вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України як нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в житло.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі обвинувачений висловлює доводи, які відповідають лінії захисту, обраній в суді першої інстанції, що були судом першої інстанції обговорені, ретельно перевірені та ґрунтовно відкинуті як неспроможні.

Посилання обвинуваченого та те, що суд у вироку викривив його показання, зазначивши, що за їх змістом він бачив, як не встановлені слідством особи " ОСОБА_12 " та " ОСОБА_13 " погрожували потерпілим ножем, в той час як фактично він на протязі всього судового розгляду послідовно вказував, що ані він особисто, ані співучасники ножів не мали та не погрожували потерпілим будь-чим, є слушними зважаючи на те, що згідно прослуханому у межах підготовки до судового розгляду технічного запису судового розгляду у суді першої інстанції, ОСОБА_8 , будучи допитаним 04.10.2017 р., дійсно вказані обставини заперечував, що не узгоджується з викладенням у вироку його показань у тій частині, що він бачив, що « ОСОБА_12 » сидів на хлопцеві, тримаючи біла горла останнього ніж.

Разом з тим, цей факт не має істотного значення і не обґрунтовує апеляційні вимоги обвинуваченого зважаючи на те, що він не впливає на правильність висновків суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого за цим епізодом. Так, наявність в нападників предметів, схожих на ніж та шило, та висловлення останніми потерпілим погрози їх застосування, підтверджується низкою інших доказів, що узгоджуються між собою, зокрема показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та протоколом слідчого експерименту від 22.07.2015 р., у межах якого ОСОБА_8 дійсно вказав, що 18.04.2015 р. він брав участь у нападі на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в їх жилому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та бачив, як один із нападників на ім`я " ОСОБА_12 " сидів на хлопцеві та тримав біля його шиї ніж (т. 2 а.с. 227-229).

Доводи обвинуваченого щодо суперечливості та непослідовності показань потерпілих, зокрема щодо того, що ОСОБА_10 , будучи допитаною 22.09.2015 р. під час першого розгляду справи судом першої інстанції, повідомила, що нападники її та сина не били, їх життю або здоров`ю не погрожували, ножів або іншої холодної зброї вона в них не бачила, а в суді апеляційної інстанції 19.10.2016 р. ОСОБА_10 також заявила, що її ніхто з нападників не бив, - не відповідають дійсному змісту показань потерпілих, що підтверджується аудіозаписом судового провадження, прослуханим у межах підготовки до апеляційного розгляду.

Натомість фактично у своїх показаннях ОСОБА_10 послідовно підтверджувала висловлення нападниками погроз життю та здоров`ю її та сина, наявність в останніх предметів, схожих на ножі, нанесення нападниками тілесних ушкоджень їй та сину.

Доводи обвинуваченого щодо неправильної кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 187 КК України, в той час як був вчинений менш тяжкий злочин, зважаючи на те, що первісно він разом з іншими співучасниками планував вчинити крадіжку з будинку цих потерпілих, втім виявилося, що останні були вдома, у зв`язку з чим фактично був вчинений грабіж, - колегія суддів оцінює критично як неспроможні.

Так, характер дій обвинуваченого та його спільників - їх спланованість, завчасне готування масок, рукавичок, ножів, кількість осіб, що брали участь у злочині, спосіб проникнення до житла потерпілих, - свідчать про те, що нападники очікували наявності у будинку інших осіб і готувалися до подолання їх опору за допомогою предметів, схожих на ножі, а також заздалегідь вжили заходи для того, аби не бути впізнаними. На думку колегії суддів, наведені обставини поза розумним сумнівом свідчать про спрямованість їх умислу саме на вчинення розбою. Підтверджують такий висновок і наступні дії обвинувачених всередині будинку потерпілих.

Доводи обвинуваченого щодо необґрунтованого неврахування судом в строк відбування покарання строку його попереднього ув`язнення за період після 20.06.2017 р. за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 р. колегія суддів оцінює як безпідставні зважаючи на наступне.

Так, за правилами, визначеними вказаною нормою закону, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, обвинуваченому був зарахований строк перебування його під вартою за період з 22.07.2015 р. до 20.06.2017 р.
Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим зважаючи на те, що відповідно до ч. 2 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Зворотна дія закону означає, що новий закон застосовується як до тих фактів і правовідносин, як виникли чи продовжують існувати після набрання цим актом законної сили, так і тих, що існували до цього. Водночас цей принцип не може тлумачитися як такий, що забороняє пряму дію закону, тобто дію або застосування цього закону до фактів і правовідносин, які виникли або тривають після набрання законом чинності.
Оскільки попереднє ув`язнення має триваючий у часі характер і застосовувалося щодо ОСОБА_8 як до 20 червня 2017 року включно, тобто під час дії ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 26.11.2015 р., який визначав правило зарахування попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, так і після того, починаючи з 21 червня 2017 року, коли набрав чинності Закон України № 2046-VIII, яким ч. 5 ст. 72 КК викладена в новій редакції, що передбачає зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, судом першої інстанції з урахуванням положень ч. 2 ст. 5 КК було прийняте рішення про зарахування засудженому періоду попереднього ув`язнення, який мав місце до 20 червня 2017 року включно, за правилами ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України № 838-VIII, з урахування принципу заборони зворотної дії закону, який «іншим чином погіршує становище особи», а періоду попереднього ув`язнення, який тривав, починаючи з 21 червня 2017 року, - за правилами ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України № 2046-VIII (відповідно до принципу прямої дії закону), що суд апеляційної інстанції вважає законним, обґрунтованим та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого у цій частині.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів не знаходить їх обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є умисним особливо тяжким злочином; обставину, що пом`якшує покарання, якою було визнано повне визнання вини за епізодом крадіжки чужого майна; відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого; відомості про особу ОСОБА_8 , а саме те, що останній раніше судимий за вчинення корисливого злочину, втім у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Взявши до уваги та належним оцінивши всі вищенаведені обставини у сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк ближче до нижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 187 КК України, а також про відсутність підстав для застосування при призначенні покарання цьому обвинуваченому положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Колегія суддів з правильністю цього висновку погоджується та вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження нових злочинів.

Апеляційна скарга прокурора вказаних висновків суду не спростовує, оскільки відомості, наведені на її обгрунтування, - фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, невизнання ним своєї вини за епізодом розбійного нападу та невикриття осіб спільників, - були відомі суду, проаналізовані у вироку та, на думку колегії суддів, достатньою мірою враховані при призначенні покарання.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 рокущодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4