УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року

м. Київ
справа № 278/3140/16-к
провадження № 51-7596ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 16 квітня 2018 року в межах кримінального провадження № 000845 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Суворовське, Тульчинського району, Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 КК.
Суть питання
За вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2017 року ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки й покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16 квітня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено, постановлено вважати правильною датою вчинення ОСОБА_4 злочину 28 червня 2016 року. Врешті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати постановлені у кримінальному проваджені судові рішення і постановити щодо ОСОБА_4 виправдувальний вирок.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак всупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник, порушуючи питання про скасування постановлених щодо ОСОБА_4 судових рішень, наводить доводи щодо порушень допущених, на його думку, під час досудового розслідування. Разом з тим, захисник не зазначає, яких саме порушень допустились суди першої і апеляційної інстанцій, під час розгляду кримінального провадження щодо його підзахисного, не обґрунтовує у чому саме ці порушення полягали, та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК і з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Також, касаційна скарга захисника не містить жодних доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі на спростування доводів його апеляційної скарги.
При цьому Верховний Суд звертає увагу, що доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_5 в частині оскарження вироку місцевого суду, фактично зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, надання власної оцінки доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того захисник, вказуючи на порушення допущені органом досудового розслідування, не зазначає як саме ці порушення завадили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, зважаючи на те, що суд відповідно до положень ст. 23 КПК досліджує докази безпосередньо.
Також, скарга ОСОБА_5 не містить достатнього обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного засудженому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про його особу внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65 КК, а також беручи до уваги, що ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені захисником у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3