Справа № 468/666/18-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ

20.09.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувшиу судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження №0000081 від 19.02.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добре Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, з повною загальною середньою освітою, маючого на утримані двох малолітніх дітей, працюючого слюсарем з ремонту рухомого складу філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисникаОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2018 року о 16.40 годин інспектор РСПП №1 Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області лейтенант поліції ОСОБА_7 разом з начальником СРПП №4 Баштанського ВН ГУНП в Миколаївській області перебували у складі екіпажу «Пудінг» на службовому автомобілі Mitsubishi Ouytlander номерний знак НОМЕР_1 отримали повідомлення на службовий планшет про те, що в с. Добре Баштанського району Миколаївської області водій автомобіля ВАЗ 2112 реєстраційний номер НОМЕР_2 хотів здійснити наїзд на жінку. Прибувши в с. Добре Башганського району біля залізничного переїзду поліцейські помітили вищевказаний автомобіль, який продовжував рух. Наблизившись до автомобіля ВАЗ 2112 реєстраційний номер НОМЕР_2 водію зазначеного автомобіля працівники поліції подали сигнал про зупинку, а саме включили проблискові маячки синьо - червоного кольору та подали звуковий сигнал, однак водій автомобіля ВАЗ 2112 реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_5 , керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, не реагував та продовжував рух, тим самим не виконав вимогу про зупинку.

Після чого, ОСОБА_5 рухаючись на автомобілі ВАЗ 2112 реєстраційний номер НОМЕР_2 під`їхав до будинку АДРЕСА_2 , де зупинився перед воротами, які в цей час відкривала його дружина ОСОБА_8 . В цей час із службового автомобіля Mitsubishi Ouytlander номерний знак НОМЕР_1 вибіг ОСОБА_7 , який знаходився в форменому одязі із розпізнавальними знакам працівника поліції та став попереду автомобіля ВАЗ 2112 реєстраційний номер НОМЕР_2 . В свою чергу ОСОБА_5 бачивши, що попереду автомобіля стоїть працівник поліції, діючи умисно, почав рух на автомобілі ВАЗ 2112 реєстраційний номер НОМЕР_3 та переднім бампером здійснив наїзд на праву ногу ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на капот автомобіля. Після чого, ОСОБА_5 протягнув поліцейського на капоті автомобіля в двір будинку по АДРЕСА_1 та через декілька метрів різко загальмував, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_7 впав з капоту на ліву частину тіла, в тому числі й на ліву руку. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забою та гемартрозу правого колінного суглобу, перелому лівої променевої кістки, які відповідно до висновку експерта №392 від 06.04.2018 відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, що перевищує 21 добу.

Продовжуючи свої злочині дії, ОСОБА_5 вийшовши із автомобіля, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав поводити себе агресивно та зухвало, нецензурно виражатися в адресу працівників поліції, ображати їх честь та гідність, чіплятися за формений одяг, а також погрожувати їм застосуванням фізичного насильства, чим перешкоджав працівникам правоохоронного органу виконувати свої службові обов`язки та не реагував на неодноразові вимоги працівників поліції припинити протиправні дії, на що останній не реагував і продовжував чинити супротив. З метою припинення правопорушення та затримання правопорушника працівники поліції застосували до ОСОБА_5 фізичний вплив, відповідно до ст.44 Закону України «Про Національну поліцію», зокрема до ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_9 , який став перед ним та взяв його за руки, однак в цей час ОСОБА_5 наніс йому декілька ударів ногами по нижнім кінцівкам. Після чого, до ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_7 та положивши його на землю намагався затримати. В цей час до них підійшов ОСОБА_9 та надів на зап`ястя однієї руки ОСОБА_5 частину кайданок, проте останній з метою заподіяння працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що протидіє саме працівникам правоохоронного органу, які виконують свої посадові обов`язки, завдав ОСОБА_9 декілька ударів ногою в область плеча та шиї. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців в області шиї та нижніх кінцівок, які згідно висновку експерта №243 від 20.02.2018 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України - умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків.

Між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 20.09.2018 року укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.345 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Було домовлено про застосування покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст. 345КК України у виді 2 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України обвинуваченого звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Прокурор підтвердив намір укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим та заявив клопотання про долучення до обвинувального акту матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та беззастережно, угоду про визнання винуватості просить затвердити, підтвердив в судовому засіданні, що укладення угоди є його добровільним виявом та погоджується на узгоджене покарання. Від потерпілих надійшли заяви про відсутність заперечень щодо укладення угоди.

Суд, заслухавши прокурора та обвинуваченого, його захисника розглянувши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження (витяг з ЄРДР №0000081 від 19.02.2018р, протокол огляду місця події від 19.02.2018р . та фото таблиця до нього,протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.02.2018р., протокол огляду предмету від 20.02.2018р. та фото таблиця до нього, постанова про визнання речовими доказами від 20.02.2018р., висновок експерта №243 від 20.02.2018р.,№392 від 05.04.2018р., №414 від 12.04.2018р., протокол проведення слідчого експерименту від 25.04.2018р. та фото таблиця до нього) приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості (ч.2 ст.345 КК України). Міра покарання погоджена сторонами угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ст. 345 ч.2 КК України, цілком розуміє положення ст.473, 474, 476 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Керуючись п.1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 20 вересня 2018 року по кримінальному провадженні №0000081 про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 345 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Баштанської ЦРЛ витрати на лікування потерпілого ОСОБА_7 в розмірі 1483 (одна тисяча чотириста вісімдесят три) гривні 83 копійок.

Речові докази:паперовий конверт з оптичним диском з відеозаписом з відеорегістратора - залишити при справі.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Баштанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення на підставі ст. 394 КПК України.

СУДДЯ: