Справа № 683/2682/17

УХВАЛА
26 жовтня 2018 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №1-кп/683/267/18 на підставі обвинувального акта про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України,
29 жовтня 2017 року прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в порядку ст.291 КПК України направлений для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, складеного 18 жовтня 2017 року старшим слідчим СВ Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 та затвердженого цього ж дня прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Пунктами 1, 2 частини 1 статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні доказуванню підлягають зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України цим вимогам не відповідає, оскільки при кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України, органом досудового розслідування не було зазначено мети вчинення цього злочину, що є обов`язковим згідно диспозиції ст.309 КК України.
Частиною 3 статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють або обвинувачують.
Згідно положення п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення).
Наявність вищевказаної неконкретності в обвинувальному акті порушує один із основних конституційних принципів - право обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Суд відхиляє посилання прокурора на його право змінити (конкретизувати) обвинувачення в ході судового розгляду, оскільки такий може бути призначений лише у разі відповідності обвинувального акту вимогам закону. При цьому суд враховує відсутність правового примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 не може бути призначений та обвинувальний акт у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України слід повернути прокурору, у зв`язку з чим суд не вирішує питання, передбачені ст.315 КПК України (клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту).
Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заявили клопотання про зміну відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на будь-який інший визначений чинним законодавством запобіжний захід, зокрема на домашній арешт. При цьому, обвинувачений вказує, що має постійне місце проживання, сім`ю, малолітню дитину та матір похилого віку, а перебування його під вартою тривалий час підірвало його фізичний та психологічний стан через що він потребує якісного лікування.
Прокурор проти заявленого клопотання заперечив, посилаючись на те, що ризики, які були ним доведені при продовжені строку дії запобіжного заходу не зменшились.
Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05 грудня 2018 року включно.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються. Крім того, у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, в тому числі не допитані свідки, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, може незаконно на них впливати або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду, а також продовжити злочинну діяльність.
Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, та що такий захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень по справі.
Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.314,331 КПК України,
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницької апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: