АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/728/18 Справа № 206/4762/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2018 року м. Дніпро
Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2018 року про відмову в арешті майна у кримінальному провадженні № 0001219 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК,
ВСТАНОВИВ :
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді про відмову в арешті майна і постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно.
Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволені клопотання прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ухвали слідчого судді, 23.05.2018 слідчим СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , вказаний об`єкт нерухомого майна - квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні та є підстави вважати, що зазначена квартира придбана незаконно, зокрема в результаті проведення злочинних (шахрайських) дій.
Мотивуючи рішення про відмову в накладенні арешту, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна, що клопотання є безпідставним та не обґрунтованим відповідно до вимог ст. ст. 170-173 КПК, крім того, клопотання не містить інформацію про можливість використання нерухомого майна як доказу у кримінальному провадженні відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 цього Кодексу. Крім того, слідчий суддя послався на презумпцію правомірності правочину та зазначив, що останнім власником квартири є ОСОБА_8 на підставі відповідного правочину, проте у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про визнання недійсним цього правочину і ця особа надавала безперешкодний доступ до даної квартири. Також, як на підставу для відмови в задоволенні клопотання слідчий суддя послався на те, що матеріали клопотання та долучені до нього документи (а саме їх копії) належним чином не засвідчені та мають низьку якість, що унеможливлює у деяких випадках встановити зміст таких копій та пересвідчитися в ідентичності цих документів.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків слідчого судді, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження. Так, зазначає, що посилання слідчого судді на положення цивільного законодавства, узагальнення судової практики ВССУ та практики ЄСПЛ є безпідставними, оскільки не можуть бути застосовними до вирішення клопотання про арешт майна. Також, зауважує, що вказана квартира є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а саме є предметом злочину, про що свідчить показання родичів безвісті зниклого гр. ОСОБА_9 , який зник на п`ятий день після останнього правочину за фактом перереєстрації квартири, факт переоформлення квартири два рази протягом двох місяців у одного нотаріуса, а також показання сестри та брата зниклого ОСОБА_9 , які пояснили, що наступних власників квартири ОСОБА_10 та ОСОБА_8 їм не відомі і не відомо як могла бути переоформлена квартира без оригіналів правовстановлюючих документів, які знаходяться у сестри зниклого ОСОБА_9 гр. ОСОБА_11 .
Розгляд вказаної апеляційної скарги був відкладений на 10 годину 08 червня 2018 року, однак учасники судового провадження не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Разом з тим, 07 червня 2018 року подана заява прокурора ОСОБА_6 про відмову від апеляційної скарги на підставі ст. 403 КПК.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідно до вимог ст. 403 КПК у зв`язку із поданням заяви про відмову від апеляційної скарги наявні підстави для закриття апеляційного провадження.
Згідно статті 403 КПК особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
В матеріалах провадження відсутні інші апеляційні скарги, окрім скарги прокурора ОСОБА_6 , відносно якої ним подано заяву про відмову від апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2018 року.

Керуючись ст. 403 КПК, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2018 року.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2018 року про відмову в арешті майна у кримінальному провадженні № 0001219 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4