В И Р О К
Іменем України

18.06.2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волково Ширяївського району Одеської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 19.04.1982 року Жмеринським міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 140 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; 03.06.1982 року Жмеринським міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 81, ч.1 ст. 142, 42 КК України на 7 років позбавлення волі; 31.01.2006 року Козятинським районним судом за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 14.03.2007 Чудновським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст. 185, ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі; 17.06.2010 Жмеринським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, 70 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі, звільненого з ВК № 113 умовно-достроково, 05.09.2014 на підставі постанови Крижопільського районного суду від 28.08.2014, з невідбутим строком 7 місяців 7 днів, у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого: 03.09.2014 Коростеньським міськрайонним судом за ч.2 ст. 263, ч.2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки, 02.03.2016 Білогірським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 185, 71 КК України на 3 роки позбавлення волі, 26.06.2016 Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі, 18.08.2016 Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000387 від 03.08.2015,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В ніч з 30.07.2015 на 31.07.2015 обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_4 , та ще двома особами, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи неподалік с. Матейків Барського району Вінницької області, переслідуючи мету на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, користуючись відсутністю власника, вчинили крадіжку коня вагою 700 кг, який випасався на пасовищі неподалік с. Матейків Барського району, Вінницької області та належав ОСОБА_8 . Після чого, разом з викраденим, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися ним на власний розсуд. Даними протиправними діями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ще дві особи, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 9800 грн.
В ніч з 30.07.2015 на 31.07.2015 обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_4 , та ще двома особами, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи неподалік с. Матейків Барського району, Вінницької області, переслідуючи мету на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, користуючись відсутністю власника, вчинили крадіжку коня вагою 600 кг, який випасався на пасовищі неподалік с. Матейків, Барського району, Вінницької області та належав ОСОБА_9 . Після чого, разом з викраденим, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися ним на власний розсуд. Даними протиправними діями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ще дві особи, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 8400 грн.
02.08.2015 біля 23.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_4 , та ще двома особами, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи неподалік хутору Демків Млин Жмеринського району Вінницької області, переслідуючи мету на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, користуючись відсутністю власника, вчинили крадіжку чотирьох коней вагою по 700 кг та одного лоша вагою 200 кг, які випасалися на пасовищі неподалік хутору Демків Млин Жмеринського району Вінницької області та належали ОСОБА_10 . Після чого, разом з викраденим, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися ним на власний розсуд. Даними протиправними діями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ще дві особи, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 42000 грн.
18.08.2015 біля 01.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_4 , та ще двома особами, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області, переслідуючи мету на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_11 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , де шляхом пролому частини стіни сараю, проникли в середину, звідки вчинили крадіжку коня вагою 500 кг. Після чого, разом з викраденим, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися ним на власний розсуд. Даними протиправними діями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ще дві особи, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 7000 грн.
18.08.2015 року біля 02.00 год. обвинувачений ОСОБА_4 за попередньою змовою з двома особами, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи в с. Рожепи Жмеринського району, Вінницької області, переслідуючи мету на таємне заволодіння чужим майном, умисно, повторно, з корисливих мотивів, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_12 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , де шляхом зриву навісного замка дверей сараю, проникли в середину, звідки вчинили крадіжку коня вагою 600 кг. Після чого, разом з викраденим, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися ним на власний розсуд. Даними протиправними діями ОСОБА_4 , та ще дві особи, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 8400 грн.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до іншого приміщення.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до іншого приміщення.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судових засіданнях постійно змінював свою позицію щодо своєї винуватості: не визнавав себе винуватим повністю, потім визнавав себе частково винуватим. Виступаючи в судових дебатах повідомив, що визнає свою винуватість, щиро розкаюється. Пояснював, що до нього звернувся ОСОБА_4 та повідомив, що він заготівельник коней і хотів би купити коней та запитав його чи не знає він хто продає коней, за що пообіцяв ОСОБА_3 заплатити кошти. Про те, що будуть викрадати коні він не знав і ОСОБА_4 йому про це не говорив. Визнає себе винним у тому, що був співучасником злочинів, а саме що він показував ОСОБА_4 на якому полі пасуться коні і йому за це ОСОБА_4 платив кошти в сумі 250 грн. за одного коня. Особисто подальшої участі у крадіжках не приймав. 31.07.2015 в с. Матейків Барського району Вінницької області він вказав на поле, де паслися коні, з якого було викрадено два коня двох різних потерпілих. 03.08. 2015 неподалік хутору Демків Млин Жмеринського району Вінницької області було викрадено чотири коня та одне, які випасалися на пасовищі. 18.08.2015, в ході проведення слідчого експерименту, в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області вказав на місце, де вантажили викрадених коней.
Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні цих злочинів визнав повністю. Показав, що злочини вчинив за обставин, викладених вище. У вчиненому розкаявся. Пояснив, що ОСОБА_3 знає з дитинства. Звернувся до ОСОБА_3 з проханням показати йому поля, де пасуться коні. ОСОБА_3 погодився. Платив ОСОБА_3 кошти за те, що показував місця в селах де і в кого є коні. Про крадіжку коней ОСОБА_3 не знав.
Винність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується матеріалами справи:
заявою потерпілого ОСОБА_8 від 03.08.2015 до Барського РВ УМВС України у Вінницькій області з проханням прийняти міри до невідомої йому особи, яка в с. Матейків Барського району в ніч з 30.07.2015 на 31.07.2015 скоїла крадіжку його коня, який був припнутий на краю села (т.2 а.с.161);
заявою потерпілого ОСОБА_9 від 03.08.2015 до Барського РВ УМВС України у Вінницькій області з проханням прийняти міри до невідомої йому особи, яка в с. Матейків Барського району в ніч з 30.07.2015 на 31.07.2015 скоїла крадіжку його коня, який був припнутий на краю села (т.2 а.с.165);
заявою потерпілого ОСОБА_12 до Барського РВ УМВС України у Вінницькій області з проханням прийняти міри до невідомих осіб, які в період часу з 01 год. 17.08.2015 по 06 год. 18.08.2015 здійснили крадіжку його коня, якого він зберігав у сараї свого домоволодіння (т.2 а.с.172); відповідно до протоколу огляду місця події від 18.08.2015 було проведено огляд домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_5 територія якого не обгороджена, вхід на територію домоволодіння вільний, де з сараю було здійснено крадіжку коня належного ОСОБА_12 (т.2 а.с.174-175) ;
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.08.2018 ОСОБА_13 відповідно до змісту заяви якого зазначено: в період часу з 21 год. 02.08.2015 по 07 год. 03.08.2015, невідома особа здійснила крадіжку чотирьох коней та одного лоша, які належать ОСОБА_10 , які він залишив без догляду на полі біля хутору Демків Млин поблизу с. Носківці. Двоє викрадених коне були чорного кольору вагою по 700 кг, а двоє сивого кольору вагою по 700 кг, лоша мало вагу 200 кг (т.2 а.с. 176); відповідно до протоколу огляду місця події від 03.08.2015 з фототаблицями місцем проведення огляду являлося поле - пасовище розміщене біля хутора Демків Млин. По середині даного поля виявлено пом`яту траву. Потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що на даному місці він 02.08.2015 залишив чотири коня і одне лоша, які викрали. При огляді даного пасовища було виявлено один припон з мотузком довжиною біля 30 м (т.2 а.с.177-178) відповідно до протоколу огляду місця події від 03.08.2015 з фото таблицями місяцем огляду являлося роздоріжжя розміщене на трасі Вінниця Могилів Подільський біля першого повороту на с. Носківці Жмеринського району Вінницької області зі сторони Жмеринки можливого місця погрузки коней викрадених у ОСОБА_10 (т.2 а.с.179-180), ветеринарними паспортами про власність тварини наданими ОСОБА_10 (а.с.182-184);
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.08.2018 ОСОБА_11 відповідно до змісту заяви якого зазначено: в ніч з 17.08.2015 по 18.08.2015, невідома особа шляхом пролому частини стіни в сарайному приміщенні з території домоволодіння по АДРЕСА_4 , вчинила крадіжку належної їй та чоловіку коня темно коричневої масті віком до семи років вартістю 10000 грн. (т.2 а.с. 186-187), відповідно до протоколу огляду місця події від 18.08.2015 було проведено огляд домоволодіння ОСОБА_11 , яке розташоване по АДРЕСА_4 , в тому числі сараю, звідки було викрадено коня (т.2 а.с.188-189);
відповідно до протоколу огляду місця події від 09.12.2015 з фототаблицями було проведено огляд території складських приміщень за адресою: АДРЕСА_6 . Огляд проводився безпосередньо автомобіля «ЗІЛ-130» (т.3 а.с.56-62)
згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 16.12.2015 з фототаблицями на автодорозі М-21 в межах с. Заричани Житомирського району Житомирської області ОСОБА_14 добровільно запропонував показати на місці де саме, та хто вигружав коней з його автомобіля «ЗІЛ-130», які він 03.08.2015 та 18.08.2015 привозив з Жмеринського району за проханням осіб ромської національності. ОСОБА_14 вказав на ґрунтову дорогу по якій він з вул. Лісової . Заричани Житомирського району Житомирської області з`їжджав з конями до лісу, при цьому попереду нього завжди їхали ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та автомобілі «ВАЗ». ОСОБА_14 вказав на місце, де в лісі с. Заричани Житомирського району Житомирської області проходила вигрузка коней привезених з Жмеринського району Вінницької області в серпні 2015 року, та вказав в якому напрямку відводили коней ( т.3 а.с.63-66);
згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 16.12.2015 з фототаблицями ОСОБА_14 показав напрямок неподалік с. Подільське Жмеринського району, де він в 2015 році забирав два коня, при цьому повідомив, що дорогу йому показував чоловік ромської національності на ім`я ОСОБА_18 , який їхав на автомобілі «ВАЗ» Між с.Подільське Жмеринського району Вінницької області та дачним кооперативом «Первомайським» ОСОБА_14 вказав на місце, де стояв його автомобіль «ЗІЛ -130» , для погрузки коней та місце, де стояли два коня, яких тримали ОСОБА_16 та ОСОБА_19 . Після цього ОСОБА_14 повідомив, що по вказівці ОСОБА_20 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 завели двох коней на кузов автомобіля і сказали їхати в м. Житомир, при цьому вони будуть їхати попереду. Також ОСОБА_14 повідомив, що він на прохання цих же чоловіків в ніч з 02.08.2015 по 03.08.2015 приїжджав за конями в Жмеринський район неподалік хутора Демків Млин с. Носківці, де вказав на з`їзд дороги М-21 неподалік хутора Демків Млин Жмеринського району, куди він заїжджав для погрузки коней в ніч з 02 на 03.08.2015 та вказав на місце де стояли чотири коня, два лоша та його автомобіль. ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 та ОСОБА_16 завели на кузов його автомобіля чотирьох коней та одне лоша, а ще одне лоша втікло та побігло в поле, на що ОСОБА_18 сказав, що вони його потім зловлять, так як їм необхідно поспішати. ОСОБА_14 вказав напрямок куди він по вказівці ОСОБА_19 поїхав з конями. Крім того, ОСОБА_14 на прохання цих же чоловіків ромської національності в ніч з 17.08.2015 на 18.08.2015 приїжджав за конями в с. Рожепи Жмеринського району з сторони с. Лука Барська біля греблі ставку. ОСОБА_14 показав на місце куди пішли ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а саме в сторону с. Рожепи та які через 15-20 хв. повернулися, а ОСОБА_16 вів коня. Руслан завів коня на кузов автомобіля і вони поїхали по напрямку с. Лука Барська Барського району, при цьому вказані чоловіки їхали попереду. Також ОСОБА_14 повідомив, що всі три рази з Жмеринського району Вінницької області коні він вивозив в одне і теж місце, а саме у ліс с. Заричани Житомирського району Житомирської області (т.3 а.с. 67-76);
відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.12.2015 встановлено, що ОСОБА_14 у присутності двох понятих заявив що на фотознімку №2 він впізнає особу, який представився ОСОБА_16 (т.3 а.с.77);
відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.12.2015 встановлено, що ОСОБА_14 у присутності двох понятих заявив що на фотознімку №1 він впізнає особу, який представився ОСОБА_15 (т.3 а.с.78);
відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.12.2015 встановлено, що ОСОБА_14 у присутності двох понятих заявив що на фотознімку №2 він впізнає особу, який представився ОСОБА_17 (т.3 а.с.79);
відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.12.2015 встановлено, що ОСОБА_14 у присутності двох понятих заявив що на фотознімку №2 він впізнає особу ромської національності, який представився ОСОБА_20 (т.3 а.с.80);
відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 18.02.2016 та прослуханого в судовому засіданні диску із записом проведення слідчого екперементу ОСОБА_3 добровільно погодився надати покази щодо обставин вчинення ним спільно з ОСОБА_4 та ще двома особами, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, крадіжок коней. Пояснив, що в с. Матейків Барського району при крадіжці двох коней присутній не був. На другий день він зустрів машину в с. Подільське Жмеринського району для погрузки цих коней, знаючи що вони викрадені. На ділянці поля неподалік с. Подільське Жмеринського району ОСОБА_3 показав звідки заїжджав на поле автомобіль «ЗІЛ-130» з двома особами, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження та звідки він заїжджав на своєму автомобілі. ОСОБА_3 показав на місце де грузили коней. Погрузили коней на автомобіль «ЗІЛ-130» а ОСОБА_3 сів у свій автомобіль, а дві особи, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження в автомобіль «ЗІЛ-130». ОСОБА_3 на місці отримав від двох осіб, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження 500 грн. та провів їх на своєму автомобілі до с. Рів Жмеринського району Вінницької області.
На ділянці між ставом с. Слобода Носковецька Жмеринського району та хутором Демків Млин с. Носківці ОСОБА_3 показав місце де паслись коні, яких викрали ОСОБА_4 та двоє осіб, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження в ніч з 02.08.2015 на 03.08.2015 погрузивши на автомобіль «ЗІЛ-130», після чого ОСОБА_3 поїхав на своєму автомобілі «ВАЗ-2107 показуючи їм дорогу, ОСОБА_4 та двоє осіб, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження поїхали на своєму автомобіля «ВАЗ» із житомирськими номерами. ОСОБА_3 на місці отримав від двох осіб, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження 500 грн. Також повідомив, що коли вони виїхали на автодорогу М-21 автомобілем «ЗІЛ-130» їх почало наздоганяти лоша, яке раніше втекло від них. ОСОБА_3 провів їх на своєму автомобілі до с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області.
На окраїні с.Рожепи Жмеринського району зі сторони с. Лука Барська біля греблі ставу ОСОБА_3 вказав на місце куди в ніч з 17 на 18.08.2015 він приїхав зустріти автомобіль «ЗІЛ-130». ОСОБА_4 та двоє осіб, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження повідомили йому про намір викрасти коня. Вказав на місце, де вони вантажили викрадених коней на автомобіль «ЗІЛ-130». Після цього ОСОБА_3 розповів, що показав ОСОБА_4 та двом особам, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження і водію ОСОБА_14 куди їм їхати по напрямку м. Житомир. Заплатили 500 грн. ( т.3 а.с. 94-96).
Відповідно до довідки виданої ПП ОСОБА_22 ( смт. Віньківці Хмельницька область Віньковецький району) закупівельна вартість живої ваги коня станом на липень серпень 2015 року становить 14 грн. за 1 кг живої ваги.
На підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду від 11.06.2016 було проведено обшук приміщення будинку, що за адресою АДРЕСА_1 ( протокол обшуку від 18.02.2016, т.3 а.с.83), де були виявлені наступні речі: банківські картки, сім картки, дев`ять мобільних телефонів, записник та альбом з записаними номерами мобільних телефонів, ключі від автомобіля «ВАЗ», ампула та шприц з речовиною коричневого кольору (т.3 а.с.81-85) та проведені протоколи огляду зазначених речей (т.3 а.с. 86,87) які належать ОСОБА_3 та повернуті йому відповідно до заяви (т.3 а.с.88).
Відповідно статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню , доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Надані стороною обвинувачення докази , які безпосередньо досліджені судом суд приймає так як вони є належними та допустимими. Вищезазначені докази повністю доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 та спростовують його неповні покази та доводять винуватість ОСОБА_4 .
Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, який є злочинами середньої тяжкості та тяжким, особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, задовільно характеризується за місцем проживання, має двох неповнолітніх дітей, частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які просили суворо не карати ОСОБА_3 і не позбавляти волі. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив корисливі правопорушення, а також те що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого. Відповідно до ухвали Немирівського районного суду від 16.03.2018 ОСОБА_3 рахується за Немирівським районним судом Вінницької області по вчиненню кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п.6,9 та 12 ч.2 ст. 115 КК України. Суд вважає можливим обрати обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень (злочинів) - у виді позбавлення волі.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, який є злочинами середньої тяжкості та тяжким, особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, давав правдиві покази відносно себе, чим активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини в справі, на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, задовільно характеризується за місцем проживання. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 має непогашену судимість, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив корисливі правопорушення, не відшкодував шкоду потерпілим, а також те що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, суд вважає можливим обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень (злочинів) - у виді позбавлення волі.
Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 6.06.2018 за ініціативою Генеральної прокуратури України надано правовий висновок щодо застосування норми ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIIІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»
Так, у висновку ВС наголошується, що правила зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарання, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, не можна вважати такими, що визначають «караність» або «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 (чинність закону про кримінальну відповідальність у часі) КК України.
З урахуванням викладеного, ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 № 838-VIIІ не застосовується після набрання 21.06.2017 чинності новою редакцією цієї норми. Попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання із розрахунку один день такого ув`язнення за два дні позбавлення волі лише на час дії цього Закону.
Відповідно до ухвали Барського районного суду Вінницької області від 25.05.2016 ( т.1 а.с.50) 12.06.2016 до Вінницької УВП (№1) з Хмельницького слідчого ізолятора прибув ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 16.07.2016 ухвалено тимчасово залишити обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі п.12 ст. 537 КПК України у слідчому ізоляторі Вінницької тюрми №1 для проведення відповідних процесуальних дій у зв`язку з розглядом даної справи в суді.
Суд вважає, що строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з 12.06.2016, зарахувавши у строк покарання із розрахунку один день такого ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 12.06.2016 по 22.06.2017.
Ухвалою Немирівського районного суду від 16.03.2018 надано дозвіл на етапування ОСОБА_3 до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, який перебуває під вартою в Вінницькій установі виконання покарань №1 м. Вінниця, та рахується за Немирівським районним судом Вінницької області. По даному кримінальному провадженні запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався та судом в подальшому не вирішується.
Враховуючи те, що вироком від 18.08.2016 Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді 5 років позбавлення волі а злочини по даному вироку він вчинив до постановлення вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18.08.2016 тому при призначені покарання слід застосувати ч.4 ст. 70 КК України.
Потерпілими до суду подані цивільні позови. Обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 цивільні позови потерпілих визнали частково. ОСОБА_3 пояснив, що свою частину він частково відшкодував потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Дослідивши цивільні позови та докази надані до них, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначати відповідальність осіб,які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Суд, враховуючи те, що дійсно потерпілі в результаті вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими втратили власність, хвилювалися, позбавленні джерел доходу для утриманні сім`ю, а тому позов ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в частині відшкодування завданої моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 10000 грн. кожному, а позов ОСОБА_12 , ОСОБА_23 та ОСОБА_11 підлягає до повного задоволення. Під час визначення розміру заподіяної моральної (немайнової) шкоди, суд виходив з принципів розумності та справедливості.
22.07.2016 потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди у сумі 15400 грн. та моральної шкоди в сумі 50000 грн. солідарно ( т.1 а.с.133). В судове засідання потерпілий ОСОБА_8 не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність. ОСОБА_3 стверджував, що частково відшкодував шкоду ОСОБА_8 , однак будь яких доказів не надав, а ОСОБА_8 не надав заяву про зменшення позовних вимог. Відповідно до довідки, наданої потерпілим ОСОБА_8 реалізаційна ціна робочих коней становить 22 грн. за 1 кг живої ваги, так як вага коня 700 кг вартість складає 15400 грн. Обвинувачені цивільні відповідачі будь яких доказів на спростування наведеного не надали. Суд вважає, що позов в частині матеріальної шкоди підлягає до повного задоволення, а в частині моральної шкоди слід задоволити частково з обґрунтування зазначеного вище.
22.07.2016 потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди у сумі 13200 грн. та моральної шкоди в сумі 50000 грн. солідарно (т.1 а.с.125). В судове засідання потерпілий ОСОБА_9 не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність. ОСОБА_3 стверджував, що частково відшкодував шкоду ОСОБА_9 , однак будь яких доказів не надав, а ОСОБА_9 не надав заяву про зменшення позовних вимог. Відповідно до довідки, наданої потерпілим ОСОБА_9 реалізаційна ціна робочих коней становить 22 грн. за 1 кг живої ваги, так як вага коня 600 кг вартість складає 13200 грн. Обвинувачені цивільні відповідачі будь яких доказів на спростування наведеного не надали. Суд вважає, що позов в частині матеріальної шкоди підлягає до повного задоволення, а в частині моральної шкоди слід задоволити частково з обґрунтування зазначеного вище.
15.07.2016 потерпілим ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь 70000 грн. матеріальної шкоди (т.1 а.с.71-72) 17.09.2016 потерпілим ОСОБА_10 подано позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в сумі 75000 грн. та моральну шкоду в сумі 50000 грн. та витрати по справі в сумі 1000 грн. (т.1 а.с.202-203). Відповідно до розписки дружини ОСОБА_10 ОСОБА_24 вона отримала від ОСОБА_3 10 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої крадіжкою чотирьох коней і одного лоша ( т.3 а.с.109) В судове засідання потерпілий ОСОБА_10 не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність. Позов в частині матеріальної шкоди підлягає задоволенню повністю виходячи з того що в заяві про скоєння злочину ОСОБА_10 вказує викрадених чотирьох коней по 700 кг і одного лоша 200 кг та вартість коней становить, відповідно до довідки виконкому Матейківської сільської ради від 18.07.2016 №503 ( т.1 а.с.110) 15 тис. грн., що буде становити 75 тис. грн., з врахуванням відшкодування 10 000 грн. обвинуваченим ОСОБА_3 підлягає стягненню, на думку суду, матеріальна шкода в розмірі 65 000 грн. Обвинувачені цивільні відповідачі будь яких доказів на спростування наведеного не надали. В частині моральної шкоди слід задоволити частково з обгрунтування зазначеного вище. Витрати на правову допомогу підлягають задоволенню, так як відповідно до квитанції (т.1 а.с.154) потерпілий оплатив послуги адвоката ОСОБА_25 в розмірі 1 000 грн.
22.07.2017 потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_23 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках кожному на їхню користь матеріальну шкоду в сумі 15000 грн., моральну (немайнову) шкоду в рівних частках кожному в сумі 10000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 400 грн. кожному ( т.1 а.с.105-107) Відповідно до заяви від 14.03.2017 цивільні позивачі ОСОБА_11 та ОСОБА_23 отримали від ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6500 грн. ( т.3 а.с.108) В судове засідання потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_23 не з`явилися, просили справу розглянути у їх відсутність. Суд вважає, що позов в частині матеріальної шкоди слід задоволити повністю, так як відповідно до довідки виконкому Матейківської сільської ради від 19.07.2016 №515 (т.1 а.с. 110) вартість коня вагою 500-600 кг становить 15 тис. частка на кожного обвинуваченого складає 7500 грн. Враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_3 відшкодованого 6500 грн., з нього підлягає стягненню 1 000 грн. В частині витрат на правову допомогу підлягає задоволенню, так як в справі наявні ордер адвоката ОСОБА_25 та її свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та квитанція на 400 грн. щодо кожного позивача. Суд вважає, що позов в частині моральної шкоди підлягає до повного задоволення з обґрунтування зазначеного вище.
15.07.2016 потерпілим ОСОБА_12 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь завданої злочином матеріальної шкоди у сумі 8400 грн. та витрати на правову допомогу сумі 1000 грн. (т.1 а.с. 64-65). 22.07.2016 потерпілим ОСОБА_12 подано позовну заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в сумі 15 000 грн., моральну (немайнову) шкоду в сумі 6000 грн. та витрати на юридичну допомогу в сумі 1 000 грн. ( т.1 а.с. 121-122) Відповідно до заяви від 14.03.2017 цивільний позивач ОСОБА_12 отримав від ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6500 грн.( т.3 а.с.108) В судове засідання потерпілий ОСОБА_12 не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність. Суд вважає, що позов в частині матеріальної шкоди слід задоволити повністю, так як відповідно до довідки виконкому Матейківської сільської ради від 19.07.2016 №515 вартість коня вагою 500-600 кг становить 15 тис., із відрахуванням 6500 грн. буде складати 8500 грн. Суд вважає, що позов в частині моральної шкоди підлягає до повного задоволення з обґрунтування зазначеного вище. Витрати на правову допомогу підлягають задоволенню, так як відповідно до квитанції (т.1 а.с.54) потерпілий оплатив послуги адвоката ОСОБА_25 в розмірі 1 000 грн.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки; за ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
За ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з моменту вступу вироку в законну силу.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки; за ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
За ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на шість років.
За ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18.08.2016, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком шість років, зарахувавши в строк відбуття покарання покарання відбуте частково за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18.08.2016.
До набуття вироку законної сили тимчасово залишити обвинуваченого ОСОБА_4 в СІЗО ДУ «Вінницька УВП №1».
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відраховувати з 12.06.2016.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 строк тимчасово залишення обвинуваченого ОСОБА_4 в СІЗО ДУ «Вінницька УВП №1» у строк покарання із розрахунку один день такого ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 12.06.2016 по 22.06.2017.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15400 (п`ятнадцять тисяч чотириста ) грн. та 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 13 200 (тринадцять тисяч двісті ) грн. та 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 65 000 (шістдесят п`ять тисяч ) грн. та 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди, а також 1 000 (одну тисячу) грн. витрат понесених на правову допомогу.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_23 та ОСОБА_11 задовольнити повністю.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_23 та ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1000 ( одну тисяча ) грн. та 10 000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди, а також 400 ( чотириста) грн. витрат понесених на правову допомогу.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_23 та ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7500 (сім тисяч п`ятсот ) грн. та 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди, а також 400 ( чотириста) грн. витрат понесених на правову допомогу.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8500 ( вісім тисяч п`ятсот ) грн. та 6000 (шість тисяч) грн. моральної шкоди, а також 1 000 ( одну тисячу) грн. витрат понесених на правову допомогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими які перебувають під вартою з моменту вручення їм копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя