Справа № 750/6285/18
Провадження № 1-кп/750/289/18
У Х В А Л А

10 жовтня 2018 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
предст. органу з
питань пробації ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої за ч. 4 ст. 358 КК України, обвинувальний акт відносно якої надійшов від прокурора прокуратури Чернігівської області та внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000031 від 25 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Вказаний обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 з додатками надійшов до суду 21 серпня 2018 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник заперечили проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та просять закрити провадження в частині 27 епізодів, за якими закінчилися строки давності, а в решті повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам закону по причині неконкретності обвинувачення.

Заслухавши прокурора, обвинувачену та її захисника, перевіривши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 3 п. 3 ст. 314 КПК України, обвинувальний акт має відповідати вимогам закону, а в разі невідповідності підлягає поверненню прокурору.

Вимоги до обвинувального акту регламентовані ст. 291 КПК України, однак обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не відповідає зазначеним вимогам.

Зокрема, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт.

Пунктами 5 та 7 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України з зазначенням, встановленого відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Встановленими органом досудового слідства та відображеними у обвинувальному акті фактичними обставинами справи, які лягли в основу обвинувачення ОСОБА_5 , визнано те, що вона «...використала 211 завідомо підроблених заяв про взяття на облік особи, яка переміщається з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, форма яких була затверджена наказом Міністерства соціальної політики від 08.10.2014 № 738 ...».

При цьому обвинувальний акт містить 39 епізодів, в яких наведені обставини, за яких ОСОБА_5 використовувала 213 завідомо підроблених заяв, а не 211, як зазначено у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Крім того, в обвинувальному акті повністю не ідентифіковані особи (відсутні ім`я та по-батькові), від імені яких були подані підроблені заяви. Органом досудового розслідування у обвинувальному акті також не відображено, в чому полягає підроблення заяв а також, за якими ознаками заяви про взяття на облік слід вважати офіційними документами.

Відповідно до нормативних актів, для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою особисто до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, та разом із заявою надає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України або інший документ, що посвідчує особу. Вказаний обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення та є неконкретним. Зокрема, з його змісту неможливо встановити, на підставі яких документів у ОСОБА_5 виникло право подачі таких заяв від імені інших осіб та в якому правовому статусі діяла обвинувачена при подачі заяв до відповідного органу соціального захисту населення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.2008 у справі "Абрамян проти Росії" зазначає, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 337 КПК України, яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з вищенаведених підстав не може бути призначений до судового розгляду та у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обвинувальний акт необхідно повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої за ч. 4 ст. 358 КК України, повернути до прокуратури Чернігівської області як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На ухвалу протягом семи днів може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя ОСОБА_1