Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
14 серпня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000486 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Устя Корецького району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого, востаннє вироком Корецького районного суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року за ч. 2 ст. 125, ст. 71 КК України до двох років і шести місяців позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора - ОСОБА_6 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Корецького районного суду Рівненської області від 16 квітня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, визначеного даним вироком, не відбутої частини покарання за вироком Корецького районного суду від 27 листопада 2017 року, остаточне покарання призначено - п`ять років і чотири місяці позбавлення волі.

Прийнято рішення рахувати строк відбуття покарання ОСОБА_5 з моменту його затримання 30 грудня 2017 року.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі та постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 2797, 24 грн процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_5 30 грудня 2017 року близько 10.00 год, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , в ході суперечки, яка виникла на грунті особистих неприязних стосунків між ним та його дружиною ОСОБА_8 , наздогнавши її на виході з будинку, умисно завдав один удар кухонним ножем в живіт, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення передньої черевної стінки дещо справа від середньої лінії живота, яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечею.

У поданих апеляційних скаргах:

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненому злочині та правильності кваліфікації його дій, вказує, що судом, на його думку, не в повній мірі враховано ряд помякшуючих покарання обставин - щире розкаяння, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілої, залишено поза увагою вчинення злочину внаслідок протиправної поведінки потерпілої ОСОБА_8 , і призначено ОСОБА_5 надто суворе покарання, яке не відповідає критеріям справедливості. Просить змінити вирок та призначити ОСОБА_5 із застосуванням положень ст. 69 КК України більш мяке покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання три роки і чотири місяці позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_8 , покликаючись на суворість призначеного ОСОБА_5 покарання, вважає, що наявність ряду пом`якшуючих покарання обставин дає підстави для застосування ст. 69 КК України. Просить вирок змінити, визнати додатковою обставиною, що пом`якшує покарання, її неправильну поведінку та призначити ОСОБА_5 із застосуванням ст. 69 КК України покарання три роки позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України, остаточне покарання - три роки і чотири місяці позбавлення волі.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на підтримання поданих апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримує апеляційні скарги щодо пом`якшення покарання і одночасно стверджує про необхідність кваліфікації його дій за ст. 123 КК України з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Згідно положень ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, і не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуто в суді першої інстанції.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 надійшов до Корецького районного суду з обвинуваченням за ч. 1 ст. 121 КК України умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно наявного в матеріалах кримінального провадження протоколу про надання підозрюваному та захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування ( т. 2 а.с. 103), ОСОБА_5 та його захисник письмово підтвердили, як факт надання їм доступу до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000486 за ч. 1 ст. 121 КК України, так і факт ознайомлення їх з усіма матеріалами досудового розслідування, з приводу чого не мали жодних зауважень чи доповнень, про що свідчать їхні власноручні підписи.
При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 підтвердили, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 в суді першої інстанції розглядалося саме за ч. 1 ст. 121 КК України, про що обвинуваченому було роз`яснено, що підтверджується і технічним звукозаписом судового засідання, з якого слідує, що прокурором оголошено зміст обвинувального акту за ч. 1 ст. 121 КК України, і будь-яких заперечень зі сторони ОСОБА_5 чи його захисника не надходило.

Протягом усього судового слідства ні обвинувачений, ні його захисник не оспорювали кваліфікацію дій ОСОБА_5 , останній повністю визнав свою вину в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , розкаюючись у вчиненому.

У поданих апеляційних скаргах, які підтримав обвинувачений, фактичні обставини кримінального провадження не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних в провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в апеляційних скаргах.

При обранні покарання обвинуваченому суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких судам, з врахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу ( поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання), його минуле ( зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї ( наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку, матеріальний стан) належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин, і тим, які активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Зокрема, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який, згідно положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який раніше неодноразово судимий, посередню характеристику ОСОБА_5 за місцем проживання, ряд обставин, які пом`якшують покарання, в тому числі - щире каяття і активне сприяння в розкритті злочину, на які покликаються і апелянти, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і призначив обвинуваченому за скоєне мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Правомірно, на думку колегії суддів, відповідно до положень ст. 71 КК України, призначено ОСОБА_5 і остаточне покарання, яке, з врахуванням системності вчинення ним злочинів проти власності та здоров`я особи, не можна вважати надто суворим.

Згідно вимог ст. 69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 8 вищезгаданої постанови, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, і будучи засудженим 29.11.2017 року за умисне заподіяння тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я в період іспитового строку, визначеного вироком Корецького районного суду від 09.08.2016 року, через короткий проміжок часу в стані алкогольного сп`яніння повторно вчинив умисний злочин проти життя і здоров`я особи, підстав для застосування щодо обвинуваченого положень ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено, а тому твердження ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції щодо направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд місцевим судом не заслуговують на увагу і не грунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Корецького районного суду Рівненської області від 16 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена засудженим в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з моменту проголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3