Постанова

іменем України
14 червня 2018 року

м. Київ
справа № 210/1647/15-к
провадження № 51-785км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу зі змінами засудженої ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Джанкоя, жительки

АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попереднім тримання під вартою. Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання ОСОБА_7

13 березня 2015 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13 березня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Питання щодо судових витрат та речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.
Згідно з вироком суду 13 березня 2015 року близько 10:30 ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі у своєї знайомої ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ), разом із своїм співмешканцем ОСОБА_9 у приміщенні кухні розпивали спиртні напої. Між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 почав ображати

ОСОБА_7 нецензурною лайкою та штовхати її, хватаючи руками за волосся. Діючи з метою вбивства ОСОБА_9 на ґрунті особистої неприязні, ОСОБА_7 завдала потерпілому одного удару клинком кухонного ножа в передню ліву ділянку грудної клітки місце розташування серця, життєво важливого органу. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з його смертю, що настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, що супроводжувалось ушкодженням лівої легені і серця та ускладнилось розвитком шоку.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок районного суду без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджена просить змінити постановлені щодо неї судові рішення і на підставі вимог ст. 69 КК призначити більш м`яке покарання. Вказує на те, що у зв`язку з перебуванням у пологовому будинку та в лікарні вона не мала можливості надати суду апеляційної інстанції належні дані, що свідчать про необхідність пом`якшення їй покарання. Зазначає, що до арешту у неї на утриманні перебувала донька, 2012 року народження, батьківських прав щодо якої вона не позбавлена, а також народився син, який має діагноз «синдром ОСОБА_10 ». ОСОБА_7 вказує на те, що дітям потрібен належний догляд, просить пом`якшити призначене їй покарання. У змінах до касаційної скарги засуджена, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Зазначає, що її дії слід кваліфікувати за ст. 118 КК як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони і заперечує факт вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Вказує на те, що коли вона перебувала під вартою, її не було доставлено до суду для розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку і взагалі не було повідомлено належним чином про такий розгляд.

ОСОБА_7 зазначає, що її було позбавлено права на захист, оскільки вона не мала можливості викласти власні доводи та заперечити проти аргументів сторони обвинувачення, а участь її захисника в апеляційному розгляді була формальною. Оскільки судове провадження було здійснено за її відсутності, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону, на думку засудженої ухвала суду підлягає скасуванню.
Позиції учасників судового провадження
Засуджена підтримала касаційну скаргу зі змінами і просила її задовольнити. Захисник ОСОБА_6 також її підтримав і просив скаргу задовольнити. Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу зі змінами засудженої ОСОБА_7 необґрунтованою і просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах суд касаційної інстанції не вправі скасувати чи змінити оскаржувані рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 КПК засуджений має право на захист, яке полягає

в наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь

у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника,

а також реалізувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Згідно з п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника. Право на захист також закріплено в Конституції України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджена ОСОБА_7

та прокурор, не погодившись із вироком місцевого суду, оскаржили його

в апеляційному порядку.
Апеляційний суд відкрив провадження за вказаними скаргами і призначив їх

до розгляду на 29 червня 2016 року. Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження за скаргами та про призначення їх до апеляційного розгляду разом

з апеляційною скаргою прокурора й інформацією про права та обов`язки надіслано до Криворізької установи виконання покарань для вручення ОСОБА_7 , яка згідно з розпискою їх отримала. Також на ім`я начальника Криворізької УВП було надіслано вимогу про доставку засудженої на вищезазначену дату для участі у розгляді кримінального провадження.
Апеляційний суд 29 червня 2016 року відклав розгляд кримінального провадження на 12 липня 2016 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не було доставлено в судове засідання, і надіслав начальнику Криворізької УВП вимогу про доставку засудженої на цю дату.
Згідно з повідомленням в. о. начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Криворізької УВП станом на 11 липня 2016 року ОСОБА_7 разом

із новонародженою дитиною переведено до КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради.
12 липня 2016 року апеляційний суд відклав розгляд кримінального провадження на 26 липня 2016 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не було доставлено до зали суду і не прибув її захисник. У подальшому прокурор свою апеляційну скаргу відкликав.
Апеляційний суд ухвалою від 26 липня 2016 року апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишив без задоволення, а вирок районного суду без зміни.

Разом із цим, як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд розглянув скаргу ОСОБА_7 за її відсутності, при цьому в матеріалах провадження відсутні дані, які би свідчили про те, що засудженій належним чином було повідомлено про дату, час та місце розгляду її апеляційної скарги.
Таким чином, розглянувши справу в апеляційному порядку без участі ОСОБА_7 ,суд не дотримався одного з основних принципів кримінального судочинства права засудженого на захист, а тому ухвала апеляційного суду не може вважатися законною та обґрунтованою.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого.
Враховуючи викладене, Суд вважає за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. З огляду на наведене касаційну скаргу

зі змінами засудженої ОСОБА_7 слід задовольнити частково.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу зі змінами засудженої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3