УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛАН СПОРТ про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000232, -

ВСТАНОВИВ:
Директор ТОВ „АЛАН СПОРТ ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді від 04.10.2016 року, 15.12.2016 року, у кримінальному провадженні № 0000232, а саме: об`єкту нерухомості, реєстраційний номер 01, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, 53 Б, опис об`єкту: будівля комерційного призначення, загальною площею 2238,4 кв.м., та належить ТОВ «Алан спорт», код ЄРДПОУ 37899322, який знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером :02:128:0027 площею 0,5492 га, розташованій у районі цвинтаря за адресою: м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе.
В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що підстави для застосування заходу забезпечення даного кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна відсутні. В обґрунтування доводів клопотання заявник зазначає, що арешт на належне йому майно накладений ухвалами слідчого судді не обґрунтовано, безпідставно та порушує його права як власника майна,
Представник заявника надав письмову заяву про розгляд клопотання у його відсутність, відповідно до якої клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.
Слідчий надав письмову заяву про розгляд клопотання у його відсутність, відповідно до якої заперечував проти скасування заборони відчуження та розпорядження майном.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено без фіксації судового процесу.
Розглянувши зазначене клопотання та матеріали, додані до нього, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
В ході розгляду клопотання встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 13.03.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 206-2, ч. 1 ст. 190 КК України.
Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ухвалами слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2016 року у справі № 200/17006/16-к та від 15.12.2016 року у справі № 200/21452/16-к накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, в тому числі, на об`єкт нерухомості, реєстраційний номер 01, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, 53 Б, опис об`єкту: будівля комерційного призначення, загальною площею 2238,4 кв. м., який належить ТОВ «Алан спорт», код ЄРДПОУ 37899322, який знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером :02:128:0027 площею 0,5492 га, розташованій у районі цвинтаря за адресою: м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе.
Право власності на зазначений об`єкт нерухомості належить заявнику ТОВ „АЛАН СПОРТ код ЄРДПОУ 37899322, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 58525050 від 04.05.2016 року, копію якої долучено до матеріалів справи.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
В свою чергу, за положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Серед засад діючого кримінального процесуального законодавства закріплені, зокрема, верховенство права, доступ до правосуддя відповідно до ст. 7 КПК України.
За змістом положень ст. 3 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Поряд із цим, статтями 7, 16 КПК України установлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів, наданих слідчому судді, арешт на належне заявнику майно було накладено у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, за наявності на час розгляду клопотання про арешт майна даних, що нерухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, постановою слідчого від 04.10.2016 року об`єкт нерухомості, розташований за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, 53 Б, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000232.
Встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000232 проводиться за фактом незаконного володіння нерухомим майном ТОВ „ФПБ Восток та особистим майном гр. ОСОБА_4 , яке, як встановлено органом досудового розслідування, знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером :02:128:0027.
В ході проведення досудового розслідування постановою слідчого від 10.09.2018 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, до проведення якої залучено експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. Зі змісту постанови слідчого вбачається, що з метою встановлення обставин у кримінальному провадженні перед експертом порушені питання щодо правомірності укладення угод відносно об`єктів нерухомості, які розташовані на земельній ділянці за кадастровим номером :02:128:0027.
Матеріалами клопотання, наданими слідчому судді не доведено, що у застосуванні арешту зазначеного майна відпала потреба, або арешт на майно заявника накладено необґрунтовано.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчено, зазначений у клопотанні об`єкт нерухомості визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи, що на час розгляду клопотання висновків експерта за результатами проведення експертизи, які б достеменно вказували на відсутність у даного об`єкту ознак речового доказу, слідчому судді не надано, слідчим суддею не встановлено підстав вважати, що арешт накладено не обґрунтовано, та, оскільки потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на час розгляду клопотання не відпала, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для скасування арешту вказаного об`єкту нерухомості у повному обсязі.
Поряд з цим, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи, що під час розгляду клопотання не встановлено обставин, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе скасувати частково арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді від 04.10.2016 року, 15.12.2016 року, шляхом скасування заборони користування об`єктом нерухомості, розташованим за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, 53 Б, який знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером :02:128:0027, його власником, у з зв`язку з чим клопотання ТОВ „АЛАН СПОРТ підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи, що нерухоме майно, про яке йдеться у клопотання є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою запобігання його втрати, слідчий суддя вважає за необхідне залишити заборону на його відчуження та розпорядження.
Керуючись ст.ст. 42, 107, 170 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛАН СПОРТ про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000232 задовольнити частково.
Скасувати частково арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2016 року у справі № 200/17006/16-к та від 15.12.2016 року у справі № 200/21452/16-к у кримінальному провадженні № 0000232, а саме:
- об`єкту нерухомості, реєстраційний номер 01, розташованого за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, 53 Б, опис об`єкту: будівля комерційного призначення, загальною площею 2238,4 кв.м., який належить ТОВ «АЛАН СПОРТ», код ЄРДПОУ 37899322, та знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером :02:128:0027 площею 0,5492 га, розташованій у районі цвинтаря за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, в частині заборони користування зазначеним майном його власником.
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1