УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3997/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 539 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
19 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 23 березня 2018 року про скасування засудженому
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого - АДРЕСА_1 ,
звільнення від відбування покарання з випробуванням,
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 23.03.2018, як незаконну та необґрунтовану, та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні подання. При цьому, наголошує, що оскаржувана ухвала є незаконною, не відповідає фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню з підстав: однобічності судового розгляду; невідповідності висновку суду фактичним обставинам справи; істотним порушенням кримінально-процесуального та кримінально-виконавчого закону. Звертає увагу на те, що в матеріалах провадження відсутні документальні підтвердження про направлені ОСОБА_8 виклики до Корольовського РС Житомирського МВ з питань пробації, а також судові повістки про час і місце судового розгляду справи відносно нього. Зазначає, що в порушення вимог ч.5 ст.539 КПК судовий розгляд подання Корольовського РС Житомирського МВ з питань пробації та постановлення ухвали відбувся без участі засудженого ОСОБА_8 , що є порушенням права підзахисного на судовий захист. Після ухвалення Корольовським районним судом м.Житомира вироку ОСОБА_8 постійно знаходився за місцем свого постійного проживання у м.Житомирі, але жодних повісток, викликів до органів поліції, пробації та суду впродовж листопада 2017 року - березня 2018 року не отримував. Звертає увагу і на те, що докази про отримання ОСОБА_8 будь-яких викликів та повідомлень органу пробації в матеріалах особової справи відсутні, що залишено по-за увагою суду першої інстанції. Відсутні докази й про виклик ОСОБА_8 до Корольовського районного суду для розгляду внесеного подання, внаслідок чого ОСОБА_8 не приймав участі у судовому засіданні 23 березня 2018 року. Вважає, що Корольовським районним судом м.Житомира не досліджені належним чином подання Корольовського РС Житомирського МВ з питань пробації від 22.01.2018 р. та додані до нього матеріали, а саме подання не відповідає вимогам ст.ст.163, 164, 166 Кримінально-виконавчого кодексу України. Звертає увагу і на те, що в оскаржуваній ухвалі суду безпідставно робиться посилання на витяг з електронної бази АРМОР про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності, хоча в матеріалах особової справи та судового провадження відсутні судові рішення та інші належним чином оформлені документальні підтвердження про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Крім того, суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги надане органом пробації повідомлення КУ ЦМЛ № 1 від 18.01.2018р., яким фактично не спростовано амбулаторне лікування підзахисного в поліклініці №2.
Згідно ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 23 березня 2018 року, було задоволено подання начальника Корольовського РС Житомирського МВ з питань пробації та скасовано звільнення від покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 22 березня 2017 року за ст.ст.186 ч.2, 75, 76, 104 КК України відносно засудженого ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 і засудженого ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, заперечення проти задоволення скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
При розгляді матеріалів в порядку ст.537 КПК України, скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням здійснюється за наявності підстав, передбачених ч.2 ст.78 КК України.
Зокрема, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо він не виконує покладені на нього вироком суду обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Таким чином, суд першої інстанції при розгляді матеріалів стосовно ОСОБА_8 зобов`язаний був з`ясувати: чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, чи носили вчинені ним адміністративні правопорушення систематичний характер та чи можна розцінити викладені в поданні органу, що відає виконанням покарання факти, як свідчення його небажання стати на шлях виправлення, а також дослідити дані про його особу.
У відповідності до вимог ст.539 КПК України, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор, з відповідним повідомленням про час та місце розгляду клопотання (подання) органу або установи виконання покарань. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
На думку апеляційного суду ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.
Як вбачається з матеріалів провадження №296/3997/16-к, суд першої інстанції провів судовий розгляд подання начальника Корольовського РС Житомирського МВ з питань пробації без участі засудженого ОСОБА_8 , лише формально обмежившись посиланням на належні повідомлення останнього про час ти місце судового розгляду та того, що приводи засудженого до суду через органи внутрішніх справ не дали відповідних результатів.
Тобто, суд першої інстанції, вирішуючи питання яким погіршується становище засудженого, не забезпечив реальне здійснення процесуальних прав засудженим ОСОБА_8 в кримінальному провадженні.
Згідно ст.323 КПК України, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.
Як вважає, апеляційний суд, суд першої інстанції мав визначений законом механізм для належного повідомлення особи про судовий розгляд провадження, однак не вжив необхідних заходів.
Аналізуючи обставини розгляду кримінального провадження за відсутністю засудженого ОСОБА_8 щодо якого вирішувалось питання про направлення для відбування покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що його процесуальні права, в тому числі право на захист, були істотно порушені.
При цьому, забезпечення обвинуваченому права на захист згідно з п.5 ч.1 ст.129 Конституції України є однією із основних засад судочинства, а відповідно до п.13 ч.1 ст.7 КПК України, віднесено до загальних засад кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження.
У ст.20 КПК України закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Проте, судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону не виконані, оскільки суд першої інстанції розглянув дане подання у відсутність засудженого, не забезпечивши його право на обізнаність про суть подання та права на захист, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та, у відповідності до п.3 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Крім того, у випадку здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого, тобто порушення вимог п.3 ч2 ст.412 КПК України, згідно вимог п.1 ст.415 КПК України, апеляційна інстанція призначає новий розгляд у суді першої інстанції.
При цьому, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обставин, викладених у поданні, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими.
Тому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при новому судовому розгляді, суд першої інстанції має належно перевірити всі доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника, дослідити надані сторонами докази, встановленим обставинам дати належну юридичну оцінку, ухвалити у даному кримінальному провадженні законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
Виходячи з наведеного, ухвала суду підлягає скасуванню, а судове провадження направленню на новий розгляд в суд першої інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах засудженого ОСОБА_8 , - задовольнити частково.
Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 23 березня 2018 року про скасування засудженому ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням скасувати.
Призначити новий судовий розгляд подання начальника Корольовського РС Житомирського МВ з питань пробації в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :