Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1742/18

Номер провадження: 1-кс/511/478/18

09.08.2018 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 яке погоджене з прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна,-
ВСТАНОВИВ:
09.08.2018 року слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000811 від 07.08.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.
З поданого клопотання вбачається, що 07.08.2018 року біля 03.00 години ОСОБА_5 маючи вільний доступ до території фірми «Осіріс», яка розташована по вул. 40 років Перемоги, 18, м. Роздільна Одеської області, прибув на вказану територію та незаконно заволодів автомобілем, марки «ГАЗ 3302», д/з НОМЕР_1 , 1999 року випуску, вартістю 50000 грн., який належить ОСОБА_6 .

В судовому засіданні слідчий надав пояснення з підстав зазначених в клопотанні та просив його задовольнити, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, з метою забезпечення його збереженості, як речових доказів.
Особа ОСОБА_7 який являється власником вилученого транспортного засобу, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду вказаного клопотання, про що в матеріалах справи є відповідні докази. Надав суду заяву про розгляд зазначеного клопотання у його відсутність.
Розглянувши подане клопотання, дослідивши обставини та підстави наведені в клопотанні, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення слідчого з підстав та доводів зазначених в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає у задоволенню на підставі наступного.
Судовим розглядом встановлено, 07.08.2018 року до Роздільнянського ВП надійшла заява від ОСОБА_6 проте, що 07.08.2018 року приблизно о 08.00 годин, за адресою АДРЕСА_1 , чоловік на ім`я « ОСОБА_8 » шляхом вільного доступу, незаконно заволодів автомобілем ГАЗ 3302, д.н НОМЕР_1 сірого кольору.
Відомості про вчинення вказаного кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0000811 від 07.08.2018 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України.
В ході проведення досудового розслідування з письмового дозволу ОСОБА_9 , 08.08.2018року проведено огляд його домоволодіння та прилеглої до неї території, розташованої по АДРЕСА_2 .

В ході огляду у подвір`ї домоволодіння було виявлено та вилучено: автомобіль, марки «ГАЗ 3302», д/з НОМЕР_1 , 1999 року випуску, який підпадає під ознаки речового доказу.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.
Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
При цьому слідчий суддя враховує, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.
Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження...
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів ...
Також системний аналіз положень ст.ст.167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Аналіз наведених вище вимог закону вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст. 132 КПК України).
Оскільки, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчі судді зобов`язані: сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування; діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів; зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора, тому вказане питання повинно розглядатися в контексті практики ЄСПЛ та Конвенції про захист прав людини та основних свобод, так як вилучення майна є фактичним позбавлення особи, у володінні якої перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном.
Стороною кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, актуальність цього арешту на даний час, оскільки на ньому зберігаються сліди вчиненого злочину, що має значення в якості предмету злочину в кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України, а тому з метою збереження тимчасово вилученого майна, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення 08.08.2018 огляду майно, а саме: автомобіль, марки «ГАЗ 3302», д/з НОМЕР_1 , 1999 року випуску.
Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1