Справа № 562/1909/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018 року Здолбунівський районний суд
Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000242 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Здолбунів, українця, громадянина України, з загальною середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого , зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , засудженого 19.04.2018 Здолбунівським районним судом за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень-,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України -
встановив:
28.04.2018 року близько 20.00 год. ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні кафе «Манго» , що в м. Здолбунів, по вул. Б.Хмельницького , повторно з метою заволодіння чужим майном, шяхом зловживання довірою , що виникли внаслідок дружніх зв`язків, під приводом необхідності використання можливостей входу до мережі «Інтернет» , заволодів мобільним телефоном марки «Huawei» Р8 lite ALE L21 вартістю 2790,00 грн. , сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» , вартістю 25.00 грн. та силіконовим чохлом до нього вартістю 100.00 грн., який належить ОСОБА_5 , чим заподіяв останьому майнову шкоду на загальну суму 2915,00 грн.

Такі дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України.
ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним і підтвердив, що злочин вчинив за обставин зазначених у обвинувальному акті та угоді про примирення. Щиро розкаявся.
Від потерпілого надійшла заява в якій зазначено , що у зв"язку з тим , що він тривалий час перебуавтиме за межами України , просить провести судове засідання без його участі . укладення угоди про примирення було добровільним , тобто не є наслідком застосування насильства, примусу , погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті , що передбачені в угоді , наслідки укладення та затвердження угоди , передбаченні ст. 473 КПК України , наслідки невиконання угоди мені цілком зрозумілі та роз"яснені. Претензій майного і морального характеру до обвинуваченого бородія ОСОБА_6 не має.
Дії ОСОБА_4 , які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчиненому повторно вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України.
31 травня 2018 року між ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000242 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України була укладена угода про примирення.
В угоді про примирення потерпілий та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст. 190 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, а також розмір шкоди, завданої злочином.
Згідно угоди про примирення, ОСОБА_4 під час досудового розслідування та в судовому засіданні, повністю визнав вину у зазначеному злочині, відшкодував завдані збитки.
При призначенні покарання сторони угоди врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини що обтяжують та пом"якшують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України вчинений ОСОБА_4 злочин , передбачений ч.2 ст. 190 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
ОСОБА_4 на обліку в лікаря - нарколога не перебуває за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставини, які пом"якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
В угоді про примирення потерпілий та обвинувачений узгодили призначення покарання за ч.2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесят ) неоподатковуваних доходів громадян , що становить 1020 гривень, а також зазначили про роз`яснення їм наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України , та наслідків невиконання угоди.
В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом з`ясовано, що і потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає санкції ч.2 ст. 190 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечив проти затвердження угоди про примирення.
Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про примирення підлягає затвердженню.
Керуючись ст.ст.369-371, 374, 376, 475 КПК України, суд -
засудив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 31 травня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000242 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про примирення покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 (шістдесят ) неоподатковуваних доходів громадян , що становить 1020 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судово - товарознавчої експертизи №3.2 -390/18 від 17.05.2018 року у сумі 572,00 гривень.
Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei» Р8 lite ALE L21, силіконовий чохол до мобільного телефону повернути власнику.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Суддя