Справа 688/2204/18
№ 1-кп/688/170/18
Вирок
Іменем України

10 жовтня 2018 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шепетівського міськрайонного суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000038 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута, Хмельницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, учня Славутського ДПТНЗ, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України,

в с т а н о в и в:

15 січня 2018 року близько 22 год. в м. Славута по вул. Острозькій, на ділянці дороги з двостороннім рухом, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку, де швидкість руху транспортних засобів дозволена не більше 50 км/год., ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Маzda-323», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, рухався в напрямку вул.Б. Хмельницького, із швидкістю близько 70,2-73,8 км/год., чим порушував вимоги пунктів 2.1.(а), 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху).

В подальшому ОСОБА_8 , діючи недбало, керуючи автомобілем марки «Маzda-323», д.н.з. НОМЕР_1 , продовжуючи рух на ділянці вказаної автодороги, яка розташована неподалік магазину «Янек», порушуючи вимоги пунктів 10.1,11.1,11.3,12.3, Правил дорожнього руху, а саме, виявивши перешкоду у вигляді пішохода, який переходив проїзну частину з права на ліво по відношенню до напрямку руху автомобіля, не вжив заходів щодо зменшення швидкості або безпечного об`їзду перешкоди, раптово змінив напрямок руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми легкого ступеня - струс головного мозку, забійної рана лобної ділянки голови справа; закритого перелому лівої плечової кістки, закритих переломів правої малогомілкової кістки, правої великогомілкової кістки, закритих переломів лівої малогомілкової кістки та лівої великогомілкової кістки, які згідно висновку судово-медичного експерта №52 від 29.05.2018 за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Відразу після вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «Маzda-323», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, усвідомлюючи, що в результаті його дій потерпілий ОСОБА_4 перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлений реальної можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, нехтуючи моральними нормами співжиття, у порушення вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», маючи при цьому реальну можливість вжити заходів для надання медичної допомоги потерпілому, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_4 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не вжив самостійних заходів для доставлення потерпілого до лікувального закладку та не вжив будь-яких інших заходів необхідних для відведення небезпеки, що загрожувала життю потерпілого, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди та залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_4 , який перебував на проїзній частині дороги, у небезпечному для життя, безпорадному стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені ч.1 ст. 286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та ч.1 ст.135 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

17 вересня 2018 року між ОСОБА_4 , його представником ОСОБА_9 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_8 , його представником ОСОБА_6 та захисником ОСОБА_7 з другого боку укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст.469 КПК України.
Прокурор, представник потерпілого, законний представник обвинуваченого та захисник обвинуваченого не заперечували проти затвердження між ними угоди про примирення та ухвалення вироку на підставі такої угоди.
Згідно з укладеною угодою, обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400грн., за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.135 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400грн. Обвинувачений ОСОБА_8 має самостійний заробіток і він спроможний уплатити даний штраф.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та ч.1 ст.135 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України, визнає повністю.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угод про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, та просить затвердити зазначену угоду.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що зміст умови та порядок укладення угод про примирення відповідають вимогам ст.ст.469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, визначена у межах санкції ч.1 ст.286, ч.1 ст.135 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угод про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.
ОСОБА_8 раніше не судимий, вчинив злочини невеликої тяжкості, повністю відшкодував заподіяну шкоду, працює, тому спроможний виконати узгоджене сторонами покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Сторонами угоди про примирення визначено покарання в межах санкції інкримінованого обвинуваченому злочину, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, особі обвинуваченого.
За наведених обставин, суд знаходить затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначити узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_8 і потерпілим ОСОБА_4 , призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, яке є достатнім для виправлення останнього, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 в повному обсязі відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому ОСОБА_4 , про що останній підтвердив в судовому засіданні, тому суд приходить до висновку, що у задоволення цивільного позову ОСОБА_4 слід відмовити. У зв`язку із відсутністю предмету спору.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст.176, 177 КПК України суд не вбачає.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні №, укладену 17 вересня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_4 .
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286, ч.1 ст.135 КК України та призначити покарання:
- за ч.1 ст.286 КК України штраф в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.;
- за ч.1 ст.135 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції ч.1 ст.135 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України засудженому ОСОБА_8 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирати.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до страхової компанії «Провідна», ОСОБА_8 про відшкодування шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь державного бюджету 2860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) грн. 00 коп. судових витрат за проведення експертиз.

Арешт накладений автомобіль марки «Mazda», моделі «323», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належать ОСОБА_10 , відповідно до ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2018 року скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «Mazda», моделі «323», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів Славутського ВП ГУ НП у Хмельницькій області, повернути ОСОБА_10 власнику.
Згідно ст.ст.376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено,вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: