АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/3323/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1764/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2018 року у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізюм Харківської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.04.1994 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 року позбавлення волі, на підставі ст. 14 КК України лікування від алкоголізму;
- 29.10.1997 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 215-3, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 14 КК України лікування від алкоголізму;
- 15.02.2002 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України 2 роки випробувального терміну;
- 01.09.2003 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 18.04.2006 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі;
- 29.03.2012 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України 2 роки випробувального терміну,
- 27.11.2012 Ізюмським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі, 27.04.2017 на підставі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення, невідбутий строк 2 місяці 4 дні,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком засуджений ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, а ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звільнені від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на них обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та додатково покладено обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно вироку, ОСОБА_8 , повторно, діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , 13.10.2017, близько о 14 годині 00 хвилин, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на викрадення чужого майна, через незачинені двері проникли до будинку АДРЕСА_3 , звідки з коридору вказаного будинку таємно викрали газову плиту «Электа», вартість якої складає 550 грн. та холодильник «Snaige 15 - E», вартість якого складає 800 грн., що належать ОСОБА_9 , чим останньому заподіяли майнової шкоди на загальну суму 1350 гривень.

В апеляційній скарзі прокурорпросить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: необґрунтованим застосуванням положень ст.75 КК України при призначенні покарання, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості. Просить постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
В обґрунтування посилається на те, що суд, не врахував в повній мірі значущість суспільних відносин, які охороняються вказаними нормами закону, тяжкість вчиненого злочину та особи обвинувачених. Судом не приділено належної уваги вищезазначеним нормам і при призначенні покарання не враховані ті обставини, що ОСОБА_11 неодноразово (7 разів) судимий за корисливі злочини, за які тричі реально відбував покарання, а ОСОБА_7 двічі притягувався до кримінальної відповідальності. Вони не працюють, їх каяття у вчиненні злочинів не є щирим, а лише свідчить про бажання уникнути необхідного і достатнього покарання, а відповідно до наданої досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення осіб без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, думку обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляції та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню в частині засудження ОСОБА_7 , виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинувачених та їх винуватість у вчиненні злочину ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином , відомості про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України є несудимим ,на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу обставину- щире каяття,та відсутність обтяжуючої обставини, суд першої інстанції , обрав йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України- 3 роки позбавлення волі.

Доводи прокурора про надмірну м`якість призначеного судом покарання за його розміром спростовуються вимогами його ж апеляції, в яких він просить призначити покарання ОСОБА_7 у виді 3 років позбавлення волі.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд в повній мірі врахував наведені вище дані про особу винного, його молодий вік, ступінь тяжкості вчиненого ним тяжкого злочину, наявність пом`якшуючої обставини - щирого каяття та відсутність обтяжуючих обставин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав правильну оцінку досудової доповіді органу пробації, згідно з якою при наявності високого ризику вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства не виключається можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням , але з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Тому колегія суддів вважає правильним висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього положень ст.ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України .

З наведених вище колегія суддів вважає необґрунтованою апеляційну скаргу прокурора в частині засудження ОСОБА_7 та відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відносно ОСОБА_7 залишити без задоволення. Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2018 року в частині засудження ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: