Справа №539/2965/18
Провадження №1-кс/539/969/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2018 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
В обґрунтування клопотання зазначено, що накладення арешту на автомобіль необхідне для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування кримінального правопорушення, для збереження інформації та для встановлення всіх обставин вчиненого злочину.
Слідчий в судовому засіданні заявлене клопотання підтримала, просила його задовольнити та надала в якості його обгрунтування пояснення аналогічні викладеним у ньому.
Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання про накладення арешту на майно та долучені до нього матеріали встановлено наступне.
Крім цього, судом було досліджено додані до клопотання, на підтвердження викладених у ньому обставин, протокол допиту свідка, протокол огляду місця події від 17.08.2018 року.
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
А саме, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження, користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів і як слідує з ч. 3 цієї ж статті у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме майно.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, автомобіль, щодо якого слідчим заявлено клопотання про накладення арешту, в силу приписів ч. 1 ст. 98 КПК України є об`єктом кримінально-протиправних дій (в даному випадку предметом злочину), а тому існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Враховуючи викладене вище, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, беручи до уваги, що вказаний автомобіль є предметом злочину, передбаченого ст. 290 КК України, та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, приходжу до висновку про необхідність накладення арешту на нього із забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись ним, а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , як правовстановлюючий документ на вказаний автомобіль, яке зберігається в камері зберігання речових доказів при Лубенському ВП ГУНП в Полтавській області.
При цьому, щодо вимоги слідчого в частині залишення автомобіля на зберігання на майданчику тимчасового зберігання виходжу з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Відповідно до п. 8 цього порядку, відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, який здійснює таке провадження.
Враховуючи, що майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, розташований за адресою: м. Лубни, вул. Київська, 2 належить до територіального органу Національної поліції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, з метою забезпечення у відповідності до приписів ст. 100 КПК України зберігання вказаного вище автомобіля стороною обвинувачення, вважаю за можливе задовольнити клопотання в частині залишення на зберігання автомобіля на майданчику тимчасового тримання Лубенського ВП.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -
Залишити на зберігання свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 в камері зберігання речових доказів при Лубенському ВП ГУНП в Полтавській області.
Слідчому Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області рядовому поліції ОСОБА_4 забезпечити зберігання арештованого майна.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Роз`яснити, що підозрюваний, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання слідчому судді про скасування арешту майна повністю або частково. За клопотанням вказаних осіб арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 5 днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1