Номер провадження: 11-сс/785/1008/18
Номер справи місцевого суду: 520/6848/18, 1-кс/520/2139/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2018 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001222, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

встановив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , смт. Лиманське, Роздільнянського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, працюючого охоронцем ТОВ «Венбест», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0001222, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 09.04.2018 року, приблизно о 03.07 годині, він, перебуваючи біля магазину «Чайка» за адресою: м. Одеса, вул. Золотий Берег, 8, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою відкритого захоплення потерпілого ОСОБА_12 та незаконного позбавлення волі, шляхом застосування насильства та зв`язування кінцівок, силоміць заштовхали його у автомобіль «Renault Logan», д/н НОМЕР_1 , на якому відвезли його на Таїровське кладовище, розташоване за адресою: м. Одеса, Таїровське кладовище, 1, де витягли його з автомобіля та спричинили йому легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середньої тяжкості, після чого всі зловмисники залишили місце події.

29.05.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

04.06.2018 року слідчий звернувся до Київського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням відповідних обов`язків, мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний вчинив умисний злочин середньої тяжкості, не працевлаштований, постійного джерела прибутку не має, не одружений, що виключає міцність соціальних зв`язків з ним, може продовжити злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду і перешкоджати кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про засутосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 .

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вважав необґрунтованими доводи слідчого в частині того, що запобігти ризикам можливо шляхом застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби. Слідчий суддя зазначив, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які документи, якими б підтверджувалось наявність у підозрюваного постійного місця проживання, а надання можливості підозрюваному в денний час перебувати на свободі аж ніяк не може свідчити про можливість запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи здійснити незаконний плив на потерпілого чи свідків, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є необґрунтованим в частині міри запобіжного заходу.

Крім того слідчий суддя наголошував, що в самому клопотанні сторони обвинувачення міститься низка недоліків, які свідчать про невідповідність клопотання його матеріалам, що позбавляє слідчого суддю можливості прийняти в повній мірі обґрунтоване та законне процесуальне рішення.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, з покладенням на нього відповідних обов`язків.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється в вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років. Також прокурор вказує, що слідчий суддя в своїй ухвалі підтвердив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, після чого, на думку прокурора, незаконно в порушення ч. 1 ст. 194 КПК України відмовив в задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 та заявлених слідчим ризиків в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною другою вказаної норми передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог Закону та Конвенції.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вірно встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та заявлених слідчим ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та продовження злочинної діяльності, впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя дійшов висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не здатний в повній мірі запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, внаслідок чого прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Апеляційний суд вважає, що таке рішення слідчого судді не в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, виходячи з такого.

Частиною першою ст. 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим цією нормою.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Апеляційний суд вважає, що на слідчого суддю покладено не лише обов`язок судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а й контролю за дотриманням належної правової процедури слідчим, прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні та забезпечення досягнення мети та завдань кримінального провадження, встановлених ст. 2 КПК України.

З огляду на вищевказані приписи кримінального процесуального Закону, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, хоча і позбавлений права застосовувати до підозрюваного більш суворий запобіжний захід, ніж ініційований слідчим, зобов`язаний розглянути клопотання відповідно до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України та у випадку, якщо прокурором буде доведено наявність передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України підстав, застосувати до підозрюваного такий запобіжний захід, який максимально забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 цього зроблено не було.

На думку апеляційного суду, висновок судді про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого та необхідність відмови в його задоволенні в повному обсязі не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає безумовному скасуванню.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, апеляційний суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушен ь, наявність достатніх підстав вважати, що існують заявлені слідчим ризики можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та продовження злочинної діяльності; незаконного впливу підозрюваного на потерпілого або свідків.

При вирішенні питання про необхідність застосування запобіжного заходу апеляційний суд бере до уваги зізнавальні показання підозрюваного ОСОБА_7 , який на даній стадії досудового розслідування свою провину визнав, співпрацює з органом досудового розслідування та сприяє у розкритті злочину (а. с. 65-67). Прокурор не навів апеляційному суду жодного доказу того, що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або вчинив інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, заявлені слідчим ризики можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та продовження злочинної діяльності; незаконного впливу підозрюваного на потерпілого або свідків, на момент розгляду апеляційної скарги не доведені, існування будь-яких інших обставин, які свідчили би про неможливість запобігання даному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, прокурором в судовому засіданні також не доведено, а тому апеляційний суд вважає, що до підозрюваного ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який є необхідним і достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, 405, 407, 406, 412, 411, 419, 422, 532 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001222, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, визначеними слідчим.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала апеляційного суду припиняє свою дію 27.07.2018 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4