Справа № 363/2668/17
Провадження №1-кп/367/317/2018
УХВАЛА
Іменем України
про повернення
01 червня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника, представника заявника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 03.09.2013 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001546, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду з прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у зазначеному вище кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважала, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону і його можливо призначити до судового розгляду.

Обвинувачений просив повернути прокурору обвинувальний акт, оскільки він не відповідає вимогам закону, йому не зрозуміле обвинувачення, до кримінального провадження не долучено ряд процесуальних документів, а реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України.

Захисник в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

До того ж, під час судового розгляду справи суд згідно ст. 348 КПК України зобов?язаний роз?яснити обвинуваченому суть обвинувачення. Тому не викладення зрозумілого, конкретизованого обвинувачення позбавляє суд виконати вказану норму закону.

Зазначений вище обвинувальний акт містить не зрозуміле та не конкретизоване обвинувачення, оскільки ОСОБА_5 звинувачується у тому, що, будучи головою СТ «Глядин», через несумлінне ставлення до своїх посадових з обов?язків надав неправдивий список членів зазначеного товариства із заявкою про виготовлення державних актів на право приватної власності на земельні ділянки до Вишгородського районного відділу земельних ресурсів Київської області. Однак, в обвинувальному акті не зазначено коли обвинувачений передав підроблений список до Вишгородського районного відділу земельних ресурсів Київської області. Лише зазначено, що в березні 2004 року йому такий список було передано невстановленою особою.

Крім того, в обвинуваченні не вказано в чому полягає шкода, завдана державним інтересам внаслідок дій обвинуваченого, зазначено лише розмір такої шкоди.

Не вказано також яким саме державним інтересам завдано шкоди.

Вказані недоліки позбавляють можливості обвинуваченому знати у чому його звинувачують, а суд роз?яснити йому це та вирішити справу в межах обвинувачення.

Тому суд повертає обвинувальний акт прокурору для виправлення вказаних недоліків.

Суд не приймає до уваги решту посилань обвинуваченого щодо повернення обвинувального акту, оскільки не долучення документів до кримінального провадження або їх відсутність та невідповідність вимогам закону реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, до суду звернулись СТ «Глядин» та ОСОБА_4 , як голова ради уповноважених СТ «Глядин», із заявами про визнання Садівницького товариства «Глядин» потерпілим в даному кримінальному провадженню.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав зазначені заяви, просив їх задовольнити, оскільки всі особи, зазначені у списку членів СТ «Глядин», який було передано обвинуваченим до Вишгородського районного відділу земельних ресурсів Київської області, мають борг перед товариством зі сплати членських внесків.

Прокурор заперечувала проти задоволення вказаних клопотань, оскільки зазначена в них шкода не пов?язана із даною кримінальною справою.

Обвинувачений залишив вирішення клопотань на розсуд суду.

Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників провадження, дійшов висновку, що клопотання не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Суду не було надано доказів того, що кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується в даному провадженні ОСОБА_5 , СТ «Глядин» було завдано матеріальної шкоди.

Наявність у осіб заборгованості зі сплати членських внесків не має жодного зв?язку із діями, у скоєнні яких звинувачується обвинувачений.

Більш того, згідно обвинувачення ОСОБА_5 звинувачується у скоєнні злочину, яким завдано шкоди державним інтересам, а не інтересам СТ «Глядин».

Отже, СТ «Глядин» не може бути визнане потерпілим в даному провадженні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання СТ «Глядин» та клопотання ОСОБА_4 про визнання СТ «Глядин» потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 03.09.2013 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001546, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 06.06.2018 р. о 08 год 30 хв.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1