Провадження № 11-кп/4820/48/18
Справа № 688/2491/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
доповідача-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів
судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2018 року про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_11 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Теофіпольського відділення поліції Красилівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_12 , затверджене прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_11 за скоєння суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.1 ст.122 КК України.
Відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Воронівці Теофіпольського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, проживаючого по в АДРЕСА_1 , пенсіонера, відповідно до ст.89 КК України не судимого, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
До вступу ухвали в законну силу запобіжний захід ОСОБА_11 залишено попередній поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Як установлено судом першої інстанції, 30 травня 2017 року близько 21 години ОСОБА_11 , знаходячись у житловому будинку АДРЕСА_1 , у якому тимчасово проживає, після спільного розпивання алкогольних напоїв із ОСОБА_14 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок раптового нападу агресії, який стався із невідомих для потерпілого причин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, робочою частиною штикової лопати, яку знайшов у будинку, наніс один удар по лівій руці ОСОБА_14 , після чого, не зупиняючись на вчиненому, умисно наніс по одному удару, тією ж частиною лопати, по правій частині обличчя та лівому передпліччю останнього, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді рани та припухлості м`яких тканин на лівому передпліччі та перелому променевої кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та рани на обличчі, яка за своїм характером, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, 31 травня 2017 року близько 10 години ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись у одній із кімнат, за місцем проживання, по АДРЕСА_1 , де останні відпочивали, після розпиття алкогольних напоїв спільно із знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , спровокував з ними конфлікт, в ході якого, умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_16 , за допомогою штикової лопати, яку взяв у будинку, підійшовши до ліжка, на якому лежав потерпілий, наніс робочою (загостреною) частиною удар по голові останнього. Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_11 в одній із кімнат взяв сокиру, після чого, підійшов до ліжка та наніс ОСОБА_10 декілька ударів робочою (загостреною) частиною даної сокири в голову, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани на лобній ділянці справа, рубленої рани в ділянці середньої третини лівого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та множинних ран в ділянці обличчя справа, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Під час нанесення ударів загостреною частиною сокири по голові ОСОБА_10 , до будинку зайшла ОСОБА_17 , через яку ОСОБА_11 відволікся і не виконав усіх необхідних дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме дій спрямованих на позбавлення життя потерпілого, з незалежних від його волі причин, оскільки вибіг за нею з будинку.
Захисник ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі, просить ухвалу місцевого суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_11 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною через невірну кваліфікацію дій його підзахисного. Вказує на відсутність умислу в ОСОБА_11 на позбавлення життя ОСОБА_10 , так як, з моменту повідомлення про вчинення злочину, до прибуття на місце події працівників поліції пройшло більше години часу, але ОСОБА_11 вбивство не довів до кінця, залишався на місці події разом із знаряддям злочину. В матеріалах провадження не міститься доказів наявності причин, які не залежали від волі ОСОБА_11 та через які він не довів злочин до кінця. Згідно з даними висновку СМЕ №130 рублені рани в ОСОБА_10 могли утворитись внаслідок двох прикладань травмуючої дії, проте, останній в суді першої інстанції повідомив про нанесення йому ОСОБА_11 одного удару в область голови.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_9 , на підтримку поданої апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення скарги, прокурора про законність та обґрунтованість вироку, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Вчинення ОСОБА_11 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.122 КК України щодо потерпілого ОСОБА_14 , кваліфікація, колегією суддів не перевірялись, оскільки ухвала суду, в цій частині, в апеляційній скарзі не оспорююється.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_11 , в стані неосудності, суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України закінченого замаху на умисне вбивство, тобто на умисне заподіяння смерті іншій людині, за зазначених в ухвалі обставин, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Такі висновки відповідають показанням в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілого ОСОБА_10 , згідно з якими, в ніч з 30.05.2017 року, на 31.05.2017 року він приїхав в гості до знайомого ОСОБА_11 в с.Кунчу, із своєю співмешканкою ОСОБА_15 , де разом вживали алкогольні напої. Вранці почув плач своєї співмешканки, прокинувшись, побачив ОСОБА_11 , який хотів нанести йому удар лопатою, захищаючись підставив руку, забрав у обвинуваченого лопату та відставив. Після цього, ОСОБА_11 схопив сокиру, якою наніс йому удар по руці та по голові, від чого почала йти кров.
З показань свідка ОСОБА_15 слідує, що в ніч з 30.05.2017 року на 31.05.2017 року, вона разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в будинку останнього, розпивала спиртні напої. Вранці її розбудив ОСОБА_11 та попросив ще горілки. Вона щось йому відповіла, а він декілька раз, вдарив її лопатою по ногах. Від болю почала плакати, чим розбудила співмешканця ОСОБА_10 , який заступився за неї. ОСОБА_11 , також, вдарив його лопатою по голові і, схопивши сокиру, почав наносити ОСОБА_10 удари гострою її частиною по голові та тілу, кричав що повбиває. Після першого удару в голову, ОСОБА_10 втратив свідомість, був весь в крові. До будинку ОСОБА_11 зайшла ОСОБА_17 , на яку, останній, відволікся та вибіг за нею на вулицю. За викликом ОСОБА_17 до будинку ОСОБА_11 приїхала швидка допомога та поліція. ОСОБА_10 , на момент приїзду лікарів, був без свідомості.

Свідок ОСОБА_17 , підтвердила, що 31.05.2017 року, близько 10 год., в пошуках свого сина, зайшла до будинку ОСОБА_11 і почула крики, побачила, як ОСОБА_11 наносить удари гострою стороною сокири по голові, а потім і по руках та тілу лежачого ОСОБА_10 . Останній був весь в крові, а тому злякалась та почала втікати. ОСОБА_11 її помітив та почав наздоганяти, з сокирою в руках. Коли вона вибігла на дорогу, стала викликати поліцію та швидку допомогу, а ОСОБА_11 повернувся до будинку.
Крім того, вчинення ОСОБА_11 цього суспільно-небезпечного діяння об`єктивно підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними:

- протоколу огляду місця події від 31.05.2017 року, план-схеми та фототаблиці до нього, відповідно до якого місцем вчинення суспільно-небезпечного діяння є житловий будинок по АДРЕСА_1 , в ході огляду у одній із кімнат якого, виявлено та вилучено сокиру, штикову лопату із слідами речовини бурого кольору (а.п.9-20);
- протоколу затримання ОСОБА_11 від 31.05.2017 року, згідно з яким під час обшуку, останнього, виявлено та вилучено светр у синьо-білу смужку з плямами бурого кольору (а.п. 25-26);

- протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №88 від 31.05.2017 року, з якого вбачається, що станом на 12 год. 40 хв. 31.05.2017 року у ОСОБА_11 виявлено гостру неускладнену інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю (а.п. 31);
- висновків експерта №1141 від 14.06.2017 року (а.п. 70), №1143 від 14.06.2017 року №1142 від 14.06.2017 року згідно з якими під час судово-токсикологічної експертизи зразка крові ОСОБА_10 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості в крові 3,29 проміле; в крові ОСОБА_15 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості в крові 3,62 проміле; в крові ОСОБА_11 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості в крові 1,51 проміле (а.п. 73, 76);

- висновків експерта №262 від 07.06.2017 року, №261 від 07.06.2017 року, № 271 від 13.06.2017 року, відповідно до яких кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0; кров ОСОБА_15 відноситься до групи 0 з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0; кров ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.п. 80-81, 85-86, 114-115);

- висновків експерта №126 від 12.07.2017 року, №127 від 12.07.2017 року, №130 від 12.07.2017 року, відповідно до яких при судово-цитологічному дослідженні теслярської сокири із сокирищем, та лопати є сліди крові людини, в яких виявлені антигени В,Н та ізогемаглютинін а-А. Отже, сліди крові людини на сокирі та на поверхні лопати можуть походити від ОСОБА_10 , і не можуть походити від ОСОБА_11 , виключити наявність виявленого антигена Н за рахунок домішок крові ОСОБА_15 неможливо (а.п.90-92, 96-98, 119-121);

- висновку експерта №263 від 21.06.2017 року, № 272 від 21.06.2017 року, відповідно до яких на светрі, доставленому на дослідження (об`єкт №1-6), знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлені антигени В і Н. Отже, ця кров може належати особі (особам) в крові якої (яких) містяться атигени В і Н, в тому числі і потерпілому ОСОБА_10 та не може належати ОСОБА_11 , якому властивий антиген А (а.п.104-105, 109-110);

- судово-медичного висновку експерта №127 від 31.07.2017 року, відповідно до якого, згідно записів лікарів в представленій медичній документації, у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани на лобній ділянці справа, множинних ран в ділянці обличчя справа та рубленої рани в ділянці середньої третини лівого передпліччя. Виявлені тілесні ушкодження могли виникнути від дії гострого краю якогось твердого предмета(-ів), з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено робочою частиною штикової лопати або сокири. Тілесні ушкодження у вигляді рани на лобній ділянці та рани на передпліччі, за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Множині рани на обличчі справа у ОСОБА_10 , за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п. 145-146);
- судово-медичного висновку експерта №130 від 31.07.2017 року відповідно до якого, не виключається можливість виникнення наявних на тілі ОСОБА_10 тілесних ушкоджень при нанесенні ударів робочою частиною штикової лопати або сокири. Рублена рана на лобній ділянці справа та в ділянці лівого передпліччя ОСОБА_18 могли утворитися внаслідок двох прикладень травмуючої дії. Характер і локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого не є специфічними чи характерними для утворення їх при падінні людини з висоти власного зросту (а.п. 148-149).
Ці та інші наведені в ухвалі суду докази переконливо свідчать про те, що по епізоду потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому, суд обґрунтовано відкинув твердження захисника, а колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в ОСОБА_11 умислу на вбивство ОСОБА_10 , так як в нього була можливість і він мав достатньо часу, до приїзду працівників поліції, довести злочин до кінця, однак цього не зробив.

Колегія суддів приходить до висновку, що хоч ОСОБА_11 , внаслідок хронічного психічного захворювання, і не міг усвідомлювати небезпеку своїх дій і керувати ними, проте механізм нанесення ним неодноразових цілеспрямованих ударів робочою частиною лопати та сокири, в життєво важливі органи потерпілого ОСОБА_10 , знаряддя яким він вчинив суспільно небезпечне діяння, локалізація ударів, їх раптовість, сила нанесення, та заподіянні здоров`ю наслідки, свідчать про протилежне, а саме про умисні його дії, які спрямовані на протиправне заподіяння смерті іншій людині, які не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.

За таких обставин, доводи захисту про необхідність перекваліфікації суспільно небезпечного діяння ОСОБА_11 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що докази, покладені в основу ухвали, не підтверджують вчинення ОСОБА_11 вказаного суспільно небезпечного діяння, позбавленні підстав та спростовуються показаннями потерпілого в суді першої інстанції, свідків, висновком експертиз.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги лише ті докази, які отримані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є достатніми і відносяться до перебігу подій, вказаних в ухвалі.

При цьому, суд ретельно дослідив докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу ОСОБА_11 , врахував сукупність всіх обставин вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема, спосіб, кількість та характер нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

Доводи захисника про те, що показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_15 слід оцінювати критично, так як останні перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу. Підстав не вірити, потерпілому та цьому свідку, щодо обставин спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , колегія суддів не вбачає, оскільки їх показання узгоджуються із зібраними та дослідженими судом першої інстанції доказами.

В процесі апеляційного розгляду, потерпілий ОСОБА_10 підтримав апеляційну скаргу захисника та вказав, що ОСОБА_11 не мав наміру його вбивати, проте, до таких пояснень колегія суддів відноситься критично, вважає їх неправдивими, такими, що суперечать дослідженим судом першої інстанції доказам та установленим фактичним обставинам.

Посилання захисту на те, що матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу наявності причин, які не залежали від волі ОСОБА_11 та через які ОСОБА_11 не довів вбивство до кінця позбавленні підстав, оскільки з досліджених судом доказів вбачається, що з приходом в будинок ОСОБА_11 свідка ОСОБА_17 , ОСОБА_11 відволікся і не виконав необхідних дій, через що припинив нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження, які заподіянні потерпілому ОСОБА_10 , описані у висновку експерта №127 від 31.07.2017 року, що спростовує доводи апеляційної скарги про нанесення ОСОБА_10 ним одного удару в область голови.

Колегія суддів, приходить до переконання, що докази вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_11 , які покладені судом в основу ухвали, були отриманні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, будь-яких даних, які б ставили під сумнів їх достовірність немає.

Відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експерти №109 від 19.07.2017 року ОСОБА_11 страждає, на даний час, хронічним психічним захворюванням у виді органічного розладу особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу (хронічна алкогольна інтоксикація, перенесена черепно-мозкова травма, церебральний атеросклероз) з вираженим психоорганічним синдромом, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також перебував у вказаному хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_11 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до положень ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно з приписами ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
За змістом ч. 5 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічного хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Судом обґрунтовано на підставі досліджених та перевірених доказів, а також висновку стаціонарної судово-психіатричної експерти №109 від 19.07.2017 року встановлено, що ОСОБА_11 , в період вчинення інкримінованих йому суспільно небезпечних діянь кримінальних правопорушень не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

З урахуванням викладених обставин, доводи захисту про невідповідність призначення ОСОБА_11 виду психіатричного закладу, який не відповідає тяжкості вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, позбавленні підстав. Визначення режиму примусових заходів стосовно таких осіб фактично відбувається за медичним, а не юридичним критерієм, оскільки здійснюється виключно комісією лікарів психіатрів, про що чітко і однозначно вказується в експертному висновку.

Так як психічний стан ОСОБА_11 , а також характер вчиненого ним небезпечного діяння узгоджуються з наведеними положеннями закону, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни судового рішення та перекваліфікації дій ОСОБА_11 на ч.2 ст.125 КК України та пом`якшення режиму нагляду застосування примусових заходів стосовно останнього, визначених кваліфікованою експертною комісією.

Колегія суддів приходить до висновків, що суд повно та всебічно дослідив усі дані про особу ОСОБА_11 та дав належну оцінку матеріалам кримінального провадження, ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, а її висновки відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Обставин, які б були безумовною підставною для скасування ухвали суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2018 року щодо ОСОБА_11 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4