Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 518/1271/18
Провадження № 1-кс/499/269/18
У Х В А Л А

Іменем України

"19" вересня 2018 р. смт.Іванівка

Слідчий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , дослідивши клопотання слідчого СВ Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про арешт майна по кримінальному провадженню №0000319 від 05.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню №0000319 від 05.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
З огляду на подане клопотання слідчий суддя приходить до висновку про недодержання слідчим вимог ч.2 ст.171 КПК України які ставляться до оформлення клопотання про арешт майна.
З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 вказаного Кодексу, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя, суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно зі ст.131КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
В порушення п.1 ч.2 ст.171 КПК України слідчим не зазначено в клопотанні підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; в порушення п.3 ч.2 ст.171 КПК України документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Слідчим до клопотання не доданого належного доказу, щодо проведеного обшуку, його законності, внаслідок якого були здобуті речі, арештувати які просить слідчий, та сам протокол обшуку не містить відомостей про це.
Отже, клопотання про арешт майна не містить обґрунтування щодо підстав вилучення майна, на яке сторона кримінального провадження просить накласти арешт, в розрізі з положеннями ч. 5 ст. 171 КПК України .
Згідно з вимогами ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
Однак, клопотання слідчого про арешт майна не містить жодних даних про те, чи був обшук, проведений , узаконений у відповідності до положень ст. 233 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.
Керуючись ст.ст. 171-172, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-
Постановив:
Клопотання слідчого СВ Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області про арешт майна по кримінальному провадженню №0000319 від 05.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України - повернути.
Встановити строк у 72 години з моменту отримання вказаного клопотання для усунення наявних у ньому недоліків.
Роз`яснити, що тимчасово вилучене майно підлягає негайному поверненню після спливу вищезазначеного строку, а у разі звернення в межах встановленого строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Ухвала оскарженню не підлягає .
СуддяОСОБА_1