справа № 165/1185/18
провадження №1-кп/165/188/18
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26 вересня 2018 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі
головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,.
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -
встановив :
Обвинувачена ОСОБА_6 28.01.2018, діючи повторно, керуючись єдиним прямим умислом та корисливим мотивом направленим на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись у приміщенні пологового будинку Нововолинської центральної міської лікарні, що за адресою м.Нововолинськ, проспект Перемоги, 7 повідомила ОСОБА_4 про те, що на її сина наведено порчу, тому він зловживає спиртними напоями. Також, запевнивши ОСОБА_4 , що її рідні скоро помруть, викликала в неї впевненість в тому, що обрядом із «зняття порчі» вона зможе цьому запобігти, а для цього їй необхідно надати певну суму грошей, які після проведення обряду поверне. Ввівши таким чином в оману ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , в період часу з 13.00 по 15.00 год., точної години не встановлено, 28.01.2018 року під приводом «зняття порчі», заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 у сумі 1000 гривень, які остання їй добровільно передала поблизу поліклініки для дорослих Нововолинської центральної міської лікарні що по проспекту Перемоги, 7 м.Нововолинська, таким чином спричинила матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_4 на суму 1000 гривень.
Після цього, 29.01.2018 близько 20 год. ОСОБА_6 , реалізовуючи свій єдиний прямий умисел, корисливий мотив та мету направлену на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом «зняття порчі», заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 в сумі 25 000 гривень, які вона поблизу поліклініки для дорослих Нововолинської центральної міської лікарні, що по проспекту Перемоги, 7 надала для передачі її дочці ОСОБА_7 , таким чином спричинила потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 25 000 гривень.
Після цього, 01.02.2018 близько 18 год. ОСОБА_6 реалізовуючи свій єдиний прямий умисел, корисливий мотив та мету направлену на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом «зняття порчі», заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 в сумі 20 000 гривень, які вона поблизу магазину «Аміго» по вулиці Нововолинській, 57 м.Нововолинська надала для передачі її дочці ОСОБА_7 , таким чином спричинила потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 20 000 гривень.
Після цього 03.02.2018 близько 12 год. ОСОБА_6 , реалізовуючи свій єдиний прямий умисел, корисливий мотив та мету направлену на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом «зняття порчі», заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 в сумі 10 000 гривень, які вона поблизу кафе «Базилік» по бульвару Шевченка, 38а м. Нововолинська надала для передачі її дочці ОСОБА_7 , таким чином спричинила потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 10 000 гривень.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 56 000 гривень.
Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала і скориставшись своїм правом, відмовилась від дачі показань суду. При цьому, у останньому слові обвинувачена зазначила, що оскільки синові потерпілої не допомогло, то вона, ОСОБА_6 ,поверне ці гроші. Наголосила, що у момент отримання коштів, у неї не було умислу не повертати їх ОСОБА_4 .
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою та твердження сторони захисту про відсутність в її діях складу інкримінованого злочину, вина ОСОБА_6 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування і дослідженими судом належними і допустимими доказами.
Як зазначено у ч.2 ст.84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 08.02.2018 року, на фотознімках, наданих для огляду на фото зображена ОСОБА_6 (а.м.п.12).
В ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_4 добровільно надала для проведення огляду свій мобільний телефон марки «VIAAN» у якому наявна сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номером НОМЕР_1 , що перебуває у її користуванні. (а.м.п.13).
Вказаний мобільний телефон оглянутий слідчим 08.02.2018, зафотографований (а.м.п.14-15) і постановою від цього ж числа визнаний речовим доказом у провадженні (а.м.п.16) і переданий на відповідальне зберігання потерпілій (а.м.п.17).
Свідок ОСОБА_8 під-час проведення за її участі 09.02.2018 впізнання за фотознімками, вказала на фото жінки за № 2, як на особу, що 28.01.2018 близько 13 год. приходила в приміщення пологового будинку Нововолинської ЦМЛ, і як пізніше стало відомо, зловживаючи довірою, заволоділа коштами ОСОБА_4 (а.м.п.20).
Згідно довідки до протоколу вказаної слідчої дії від 09.02.2018, на фото № 2 зображена ОСОБА_6 (а.м.п.21).
В судовому засіданні потерпіла також чітко вказала на ОСОБА_7 , що була запрошена для допиту в якості свідка, однак скориставшись своїм правом, відмовилася від дачі показань стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 , що приходиться їй матір?ю, і ОСОБА_4 зазначила, що впізнає цю дівчину, як таку, через яку тричі передавала гроші в різних місцях міста Нововолинська, для обвинуваченої за «зняття порчі». При цьому наголосила, що обвинувачена називала цю дівчину ОСОБА_9 і представила її потерпілій як свою ученицю, а не дочку.
Зазначений доказ суд визнає допустимим і таким, що в сукупності з іншими належними та допустимими доказами доводить вину обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину, а твердження сторони захисту стосовно отримання його з порушенням вимог КПК України, суд до уваги взяти не може, оскільки слідчим під час проведення слідчого експерименту було дотримано вимог ст.223 цього Кодексу, вказана слідча дія проведена за участі двох понятих, про заінтересованість яких суду ніхто із сторін провадження, чи інших учасників розгляду, не повідомив.
Суд також не вбачає правових підстав при розгляді провадження застосувати, з огляду на визнання в порядку ч.2 ст.89 КПК України, недопустимим доказом протоколу обшуку житла, принцип отруйного дерева, оскільки обґрунтовуючи висновок про доведеність вини ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого їй злочину, не покликається на докази, здобуті під час проведення обшуку, зокрема вилучену сім-карту оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 .
При цьому суд бере до уваги, що сторони провадження, потерпіла, обвинувачена, не заперечують очевидності факту неодноразового спілкування між собою за допомогою мобільного телефону, в тому числі стосовно передачі коштів ОСОБА_4 для обвинуваченої ОСОБА_6 . Обвинувачена в останньому слові підтвердила, що поверне всі гроші, які їй дала ОСОБА_4 , стверджуючи, що коли отримувала їх, то не мала наміру кошти не повертати. При цьому просить її суворо не карати.
Однак такі твердження обвинуваченої та її захисника стосовно правомірної діяльності ОСОБА_6 , суд до уваги взяти не може з огляду на таке.
Таким чином, суд приходить до висновку, про доведеність вини ОСОБА_6 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно і кваліфікує її умисні протиправні дії за ч.2 ст.190 КК України.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд відносить часткове відшкодування завданої злочином шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд не вбачає.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу, те що вона раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічних злочинів, вироком Володимир-Волинського суду від 02.10.2017 була засуджена до штрафу, який сплатила, після чого на шлях виправлення не стала знову вчинила корисливий злочин. З урахуванням наведеного, враховуючи думку потерпілої стосовно міри покарання, досудову доповідь, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нового злочину, призначити ОСОБА_6 , яка не працює, покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.190 КК України.
Беручи до уваги дані про особу обвинуваченої, яка є матір?ю одиначкою і утримує трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, де відсутні претензії стосовно її особи, враховуючи наведену вище пом`якшуючу обставину, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд, призначаючи покарання у виді позбавлення волі, дійшов висновку, про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та застосовує положення ст. 75 КК України.
Суд приймає рішення про задоволення цивільного позову в повному обсязі, і вважає вимоги ОСОБА_4 доведеними на підставі доказів кримінального провадження, що досліджені судом.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 374 КПК України, суд
ухвалив :
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.
Згідно ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї, згідно ст.76 КК України, обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Речові докази: мобільний телефон марки «VIAAN» - залишити у власності потерпілої ОСОБА_4 , сім карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 повернути ОСОБА_7 , виписку по картковому рахунку ОСОБА_16 , CD-R диск, DVD-диск залишити при матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_17 -Піжук