АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 630/731/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1521/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката - ОСОБА_7

потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 630/731/17 за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України
за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Люботинського міського суду Харківської області від 5 лютого 2018 року,
У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Люботинського міського суду Харківської області від 5 лютого 2018 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, зі слів навчається з 2014 року на заочному відділені Харківського університету будівництва та архітектури, неодруженого, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,
визнано винним і засуджено: за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання ОСОБА_9 3 роки позбавлення волі. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06 грудня 2017 року по 07 грудня 2017 року включно. Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_9 у виді домашнього арешту до набрання вироком чинності залишено без змін. Судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз у сумі 99 грн. 00 коп. та 198 грн. 00 коп. стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави. Вирішено долю речових доказів.
З цим вироком не погодився захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , який подав апеляційну скаргу в якій просить (з урахуванням уточнення в судовому засіданні) вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання, застосувати вимоги ст.75 КК України.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, захисника та потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Як було встановлено судом першої інстанції, і про це зазначено в оскаржуваному вироку, ОСОБА_11 , діючи спільно та за попередньою змовою з іншою особою, засудженою за вчинення даного злочину вироком Люботинського міського суду Харківської області від 20 листопада 2017 року, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, в один із днів другої декади липня 2017 року, більш точної дати під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, переконавшись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, зайшли на неогороджену територію земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_8 , звідки таємно викрали металеву ємність вагою 205 кілограм, вартістю 615,00 грн.
Крім того, ОСОБА_9 03 грудня 2017 року, приблизно о 18-00 год., маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, прибув до території дачної ділянки АДРЕСА_3 , яка належить потерпілому ОСОБА_12 ,де, керуючись корисливим мотивом, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у сховище, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 проник через паркан на територію дачної ділянки АДРЕСА_3 , де, знаходячись на подвір`ї, незаконно взяв залізничну рейку довжиною 3 м, вагою 152 кг та витягнув її за допомогою мотузки за межі земельної ділянки, таким чином викравши її. Наступного дня, 04 грудня 2017 року близько 18-00 год., ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що на території дачної ділянки АДРЕСА_3 , знаходиться ще одна - подібна першій - рейка, керуючись єдиним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у сховище, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник через паркан на територію дачної ділянки АДРЕСА_3 , звідки незаконно взяв ще одну залізничну рейку довжиною 3 м, вагою 152 кг та витягнув її за допомогою мотузки за межі земельної ділянки, таким чином викравши її. Отже, ОСОБА_9 викрав дві залізничні рейки довжиною 3 м та вагою 152 кг кожна, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1368,00 грн.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорювали обвинувачення, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, які ніким не оспорюються.
Згідно вимог чч.1 та 2 ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції виконав ці вимоги кримінального закону і призначив обвинуваченому покарання з урахуванням характеру, ступеню тяжкості злочину, даних про особу.
При цьому, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття та сприяння розкриттю злочинів.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Суд урахував те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, не має судимості відповідно до вимог ст.89 КК України, вчинив два корисливі злочини, у т.ч. тяжкий злочин, крадіжку майна ОСОБА_12 вчинив після того, як йому оголосили підозру в крадіжці майна ОСОБА_8 .

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого та запобігання новим злочинам неможливе без його ізоляції від суспільства. Призначене покарання, хоча і мінімальне за санкцією ч.3 ст.185 КК України, але є необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання новим злочинам.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Підстав для застосування ст.75 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Люботинського міського суду Харківської області від 5 лютого 2018 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя суддя

_________________ __________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4