Справа № 487/4158/17
Провадження № 1-кп/487/164/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002886 від 23.07.17 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.05.14 Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

14.10.14 Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.309, ч.2 ст.263 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Миколаївської

місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 22.07.17 приблизно в 15-00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи на території пляжу «Намив» по вул.Лазурній в м.Миколаєві, побачив мобільний телефон «Ipone 5» білого кольору, який знаходився без нагляду серед інших речей, що належали ОСОБА_5 після чого у нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна ОСОБА_3 скориставшись відсутністю уваги з боку ОСОБА_5 та інших осіб, таємно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон «Ipone 5» білого кольору вартістю 2900,00 грн.

Після чого ОСОБА_3 утримуючи викрадене при собі з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 2900,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставини, він вчинив злочин. У вчиненому щиро кається, просить вибачення у потерпілого. Телефон добровільно видав працівникам поліції.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що дійсно у нього викрав телефон ОСОБА_3 , який йому повернули працівники поліції. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просить суворо не карати.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину за викладених вище обставин.

Наведені вище дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, те, що він вчинив умисний злочин середньої тяжкості, має певне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, знаходиться на обліку у лікаря-нарколога, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, як обставини, що пом`якшують покарання суд враховує щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі, яке суд вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_3 має певне місце проживання, розкаявся у вчиненому, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Долю речових доказів суд визначає у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368,370-374,377КПК України,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Речові докази: мобільний телефон «Ipone 5» білого кольору який переданий на відповідальне зберігання потерпілому, вважати таким, що повернутий власнику.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1