02.10.2018 Справа № 337/3696/18
Провадження № 1-кп/337/373/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, громадянина України, розведеного, освіта середня, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.10.1986 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ст. 144 КК України (1960р.) до позбавлення волі на 3 роки з застосуванням ст. 46-1 КК України (1960р.) з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 30.08.1988 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 143, ст. 17, ч. 2 ст. 143, ст. 144, ч. 2 ст. 206 КК України (1960р.) до позбавлення волі на 5 років, на підставі ст. 43 КК України (1960р.) приєднано не відбуте покарання за вироком від 24.10.1986 року та призначено до відбуття покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, звільнився 18.02.1995 року по відбуттю строку покарання; 16.06.1999 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 144 КК України (1960р.) до позбавлення волі на 4 роки, звільнився 12.05.2001 року по відбуттю строку покарання; 19.05.2003 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 15, ч. 2 ст. 190; ст. 190 ч.2, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 30.12.2006 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 1 день; 17.07.2008 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 03.02.2009 року Запорізькім районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком від 17.07.2008 року та призначено до відбуття покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 27.08.2010 року з заміною не відбутої частини покарання на виправні роботи на строк 1 рік 4 місяця 9 днів; 08.07.2014 року Запорізькім районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком від 03.02.2009 року та призначено до відбуття покарання у вигляді 3 років 1 дня, звільнився 30.09.2016 року умовно-достроково на 4 місяці 24 дні; 08.06.2018 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч. 1 ст. 311 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

07.07.2018 року, в період часу з 17-00 години до 17-30 години, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кафе «Стопочка», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, буд. 24/1, під час сварки з відвідувачкою зазначеного кафе ОСОБА_4 , на ґрунті неприязного ставлення до неї, діючи умисно, з метою заподіяння останній тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпечність своїх дій, наніс ОСОБА_4 ножицями один удар в область підребер`я зліва, в результаті чого, відповідно до висновку експерта № 887 від 10.07.2018 року ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 проникаюче поранення передньої черевної стінки зліва, в області підребер`я з проникненням раньового каналу в черевну порожнину з пораненням прядки великого сальника, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю. Суду пояснив, що 07.07.2018 року він з чоловіком на ім`я ОСОБА_6 , з яким щойно познайомився, зайшов до кафе «Стопочка». Чоловік перебував у нетверезому стані, поводив себе погано і він зробив ОСОБА_6 зауваження. В цей час ОСОБА_7 зробила зауваження йому та сказала, що він поводить себе як півень, на що він образився. У кишені у нього були манікюрні ножиці, він взяв їх у руку, підійшов до ОСОБА_7 та наніс їй удав ножицями у лівий бік тулуба. Після цього він вийшов з кафе та пішов звідти. У скоєному розкаюється.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується доказами, добутими в ході судового розгляду справи:

-поясненнями потерпілої ОСОБА_4 у судовому засіданні про те, що 07.07.2018 року вона відпочивала у кафе «Стопочка», пила пиво, розслаблялася і сиділа за столом. В цей час у кафе зайшов ОСОБА_8 з чоловіком, які поводили себе негарно. ОСОБА_8 підняв футболку і демонстрував свої наколки та шрами на тілі, після чого вона зробила йому зауваження та сказала, що поводить він себе як півень. Після цього ОСОБА_8 підійшов до неї і вона відчула удар в лівий бік. Що це було, вона незрозуміла, але після цього на боці побачила кров. Бармен з кафе сказав, що чоловік вдарив її манікюрними ножицями. ОСОБА_5 після цього пішов з кафе, а вона залишилася у кафе та пила пиво, випила приблизно 2 літри і перебувала у кафе до його закриття, до 22 години. У цей період інші відвідувачі кафе сходили до аптеки, принесли медичний клей, яким вона обробила рану за зупинила кров. Після закриття кафе вона прийшла додому, де втратила свідомість, а батько викликав швидку;

-висновком експерта № 887 від 10.07.2018 року, відповідно до якого проникаюче поранення передньої черевної стінки зліва, в області підребер`я з проникненням раньового каналу в черевну порожнину з пораненням прядки великого сальника, у ОСОБА_4 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення.

Інші докази по справі не досліджувалися.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.121 ч.1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини обвинуваченим.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який раніше був неодноразово засуджений, судимості у встановленому законом порядку не зняті і не погашені, у скоєному розкаявся, а також думку потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання, яка просить призначити покарання, яке запропоновано прокурором, тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

ОСОБА_5 раніше судимий 08.06.2018 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст. 311 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком один рік, дане кримінальне правопорушення скоїв 07.07.2018 року, тобто після постановлення попереднього вироку, тому, на підставі ст. 71 КК України, до новопризначеного покарання, суд вважає за необхідне частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Хортицького райсуду м.Запоріжжя від 08.06.2018 року, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, за якою одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання приєднати частково покарання, не відбуте за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2018 року у вигляді 3 місяців позбавлення волі, відповідно до ч.1 ст. 72 КК України, за якою одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі і остаточно призначити до відбуття ОСОБА_5 покарання у вигляді п`яти років трьох місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання обвинуваченого.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід не обирати.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1