Справа № 344/5414/18
Провадження № 11-сс/779/159/2018
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2018 року, якою продовжено строк тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2018 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, на шістдесят днів до 25.06.2018 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що встановлені під час досудового розслідування ризики не зменшилися та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, стороною обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, такою що порушує вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в клопотанні відсутні обґрунтування обставин, що завадили завершити розслідування у кримінальному провадженні №0000089 протягом чотирьох місяців, не наведено доказів неможливості отримання інших доказів не з вини слідства. Зокрема, за весь період досудового слідства слідчий провів лише одну слідчу дію на вимогу підозрюваного ОСОБА_8 , а саме його допит, в ході якого він детально повідомив про обставини справи, які йому відомі. В клопотанні не уточнено які саме слідчі (розшукові) дії необхідно ще провести і що саме унеможливлювало їх проведення, не уточнено предмет молекулярно-генетичних експертиз і чи мають вони пряме чи опосередковане значення для підтвердження винуватості чи невинуватості ОСОБА_8 .

Вважає, що у слідства не появилось жодного нового доказу, який би підтверджував винуватість ОСОБА_8 , а з показів ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_8 не причетний до вказаного кримінального правопорушення, яке мало місце 14 березня 2017 року.

Вказує, що на даний час не ідеться про обґрунтованість підозри як про це зазначає слідчий суддя чи про наявність ризиків, а виключно про виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та про виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Вважає, що слідчий суддя фактично не дослідила питання наявності нових ризиків чи доказів чи зменшення наявних ризиків, а виключно встановлювала наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не зазначила тих обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою і фактично їх не дослідила.

Крім того, звертає увагу на те, що ухали слідчого судді ОСОБА_1 від 01 березня 2018 року та 26 квітня 2018 року про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_8 є ідентичними, що на думку захисника, свідчить про формальний підхід до розгляду клопотання та вказує на обвинувальний ухил суду.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2018 року та прийняти нову ухвалу, якою ОСОБА_8 обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В апеляційній інстанції:

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисники ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги і просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_8 обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 посилається на те, що розгляд клопотання про продовження строку у суді першої інстанції носив формальних характер , а рішення суду про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_8 є ідентичним за змістом з рішенням суду про обрання запобіжного заходу.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_10 стверджував, що суд першої інстанції не проаналізував належним чином доводи захисту щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , не спростував їх та обмежився формальним посиланням на наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, ухваливши рішення, яке за змістом фактично повністю співпадає з попереднім рішенням про продовження строку тримання під вартою.

Зокрема, за клопотанням захисника ОСОБА_10 до матеріалів кримінального провадження було долучено копію ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 від 01.03.20178 року, яким підозрюваному ОСОБА_8 було продовжено строк тримання під вартою до 30.04.2018 року, включно.

Колегією суддів встановлено, що зміст мотивувальної частини ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.04.2018 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 фактично повністю збігається зі змістом мотивувальної частини ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.03.2018 року, що свідчить про те, що суд першої інстанції не дослідив доводи сторони захисту та не мотивував належним чином своє рішення про задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні в справі «Боротюк проти України» Європейський Суд з прав людини встановив порушення вимог п. 3 ст. 5 Конвенції, оскільки національні суди продовжували тримання під вартою, посилаючись в основному на тяжкість вчиненого злочину, та використовували стереотипні формулювання без розгляду конкретних обставин справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України" ) і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (справа «Суомінен проти Фінляндії»).

Також, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.04.2018 року та ухвалити нову ухвалу.

Колегією суддів встановлено, що 03 січня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст.115 КК України (а.п.38-41).

04.01.2018 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області підозрюваному ОСОБА_8 обрано міру запобіжного заходу тримання під вартою на строк шістдесят днів до 04 березня 2018 року включно.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.03.2018 року підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів до 30 квітня 2018 року включно (а.п. 32-36).

Постановою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_12 від 27.02.2018 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 03.07.2018 року (а.п. 28-29).

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В силу ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Порядок розгляду подання щодо продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст.199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначений змістом Глави 18 чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою, при продовженні тримання особи під вартою мають існувати нові підстави та ризики, або не зменшитись ті, що вже були встановлені, бути наявним конкретний суспільний інтерес, що превалює над принципом поваги до свободи особистості та має бути розглянута можливість застосування альтернативних запобіжних заходів.

Колегія суддів враховує, що у рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обгрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується протоколом огляду місця події від 15.03.2017 року, під час огляду господарства ОСОБА_13 було виявлено та вилучено трикотажну рукавицю чорного кольору, яку в подальшому було направлено для проведення молекулярно-генетичного дослідження до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи №10/280 від 05.05.2017 року у вирізках з виворітної сторони рукавиці виявлено кров людини і клітини з ядрами, генетичні ознаки крові і клітин є змішаними, містять генетичні ознаки двох або більше осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_14 , генетичні ознаки невстановленої особи чоловічої статі та присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_13 .

Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи №10/703 від 25.10.2017 року (а.п.16) вбачається, що серед змішаних генетичних ознак крові та клітин на виворотній стороні рукавиці присутні генетичні ознаки особи чоловічої генетичної статі, клітини якої виявлено на зубочистці, якою користувався ОСОБА_8 та яку було отримано відповідно до вимог ст.274 КПК України в порядку негласного отримання зразків для порівняльного дослідження.

Колегія суддів враховує показання потерпілого ОСОБА_13 від 18.03.2017 року в яких потерпілий конкретизує обставини вчинених кримінальних правопорушень та вказує на те, що вони були вчинені групою осіб.

Дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність досліджених доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає, що вищевказані докази, свідчать про обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити вказані правопорушення.

Колегія суддів також враховує, що зі змісту апеляційної скарги та доводів, які були наведені підозрюваним ОСОБА_8 та його захисниками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вбачається, що вони визнають наявність обґрунтованої підозри, однак вважають, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою порушує свободу особистості і не виправдовує конкретний суспільного інтерес в даному у зв`язку з тим, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена обранням іншого менш суворого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляції захисника ОСОБА_9 стосовно того, що з показань ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_8 не причетний до вказаного кримінального правопорушення, яке мало місце 14 березня 2017 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вказані показання ОСОБА_11 не можуть бути визнані беззаперечним доказом, який повністю виключає причетність ОСОБА_8 до вчиненого злочину та свідчать про відсутність обґрунтованої підозри, оскільки вказані показання підлягають перевірці органом досудового розслідування і повинні бути оцінені разом із сукупністю інших доказів, які встановлені по кримінальному провадженню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини підкреслив, що при визначенні «ступеня підозри» підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні особливої категорії злочинів»

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст.115 КК України за які може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі «Ткачов проти України» від 13.12.2007 Європейський Суд з прав людини констатував, що судове рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не містило жодної підстави продовження цього строку, у зв`язку з чим суд не зміг оцінити, чи продовжували діяти ризики втечі заявника, які існували на момент обрання даного запобіжного заходу, і чи продовжували вони виправдовувати позбавлення заявника свободи протягом усього періоду тримання його під вартою.

Колегія суддів приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що у попередньому клопотанні про продовження строку тримання під вартою було вказано про наявність ризику у виді можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином , зокрема повідомити четвертому спільнику інформацію, що стала йому відома під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що може допомогти уникнути кримінальної відповідальності, чинити на нього тиск, або допомогти скритись від слідства та суду, хоча на теперішній час у клопотанні про продовження строку тримання під вартою вказаний ризик не зазначений.

Колегія суддів вважає, що відсутність вказаного ризику, з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення при вирішанні питання про продовження строку тримання під вартою, не свідчить про необхідність обрання іншого менш суворого запобіжного заходу.

Зі змісту клопотання про продовження строку тримання під вартою вбачається, що органи досудового слідства вважають, що на даний час продовжують діяти ризики, передбачені у п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України і ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає за необхідне зауважити на те, що ймовірність майбутнього достатньо суворого покарання за злочин у вчиненні якого підозрюється особа стосовно якої вирішується питання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дійсно значно підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду або буде намагатися перешкоджати кримінальному провадженню.

Разом з тим, сам по собі факт обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину не може бути достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки порушує презумпцію невинуватості.

Колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжких злочинів, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст.115 КК України істотно підвищує наявність ризику того, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду або буде намагатися перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому, колегія суддів враховує, що зі змісту пояснень наданих прокурором ОСОБА_7 вбачається, що розслідування кримінального провадження знаходиться на завершальному етапі після чого кримінальне провадження буде передано на розгляд до суду.

Колегія суддів вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового слідства або суду створять для нього меншу шкоду ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів приймає до уваги доводи ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції не було враховано ,що в матеріалах провадження є копія з його трудової книжки, яка підтверджує,що він був працевлаштований в період з 25.04.2017 року по 28.12.2017 року кур`єром у Приватного підприємця ОСОБА_15 .

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що на даний час відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_8 дійсно працював у вказаного приватного підприємця та отримував заробітну плату, у розмірах, яка відповідала рівню його життя.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення навмисних злочинів до покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про його стійку злочинну спрямованість та підтверджує наявність існування ризику того, що у разі обрання іншого менш суворого запобіжного заходу він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів при вирішання питання про продовження строку тримання під вартою враховує характеризуючі особу підозрюваного дані, його молодий вік, задовільний стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, а також наявність судимості.

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Колегія суддів, при вирішанні питання про продовження строку тримання під вартою, приймає до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують діяти, наявність обставин, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Колегія суддів, враховує стадію на якій знаходиться розслідування даного кримінального провадження, тривалість перебування підозрюваного під вартою .

Колегія суддів враховує характер слідчих дій, які були виконані та які ще необхідно провести для встановлення обставин, які зможуть підтвердити або спростувати причетність підозрюваного ОСОБА_8 до вчиненого злочину та дозволять перевірити правильність кваліфікації його дій, допоможуть характер та роль осіб, які причетні до кримінального правопорушення, вважає, що доводи органу досудового слідства про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є обґрунтованими і тільки обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить на теперішній час належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З урахуванням вищенаведеного та встановлених під час апеляційного розгляду обставин, апеляційний суд погоджується з твердженням прокурора щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування у скоєні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та вважає, що з урахуванням існування ризиків: можливості переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду, можливого незаконного впливу на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні, можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, існують обґрунтовані підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків та запобігання існуючим ризикам.

Строк досудового розслідування продовжений до 03.07.2018 року в зв`язку з потребою проведення відповідних слідчих та процесуальних дій, виконання яких, на думку апеляційного суду, є необхідним.

Колегія суддів, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України,вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки злочини у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , вчинено із застосуванням насильства або погрози його застосування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу., якою задовольнити клопотання слідчого у кримінальному провадженні та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 на шістдесят днів - до 25.06.2018 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.177,178,183,184,196-199,376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , скасувати та ухвалити нову ухвалу.

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_16 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на шістдесят днів - до 25.06.2018 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарання №12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення , про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5