Справа № 404/6957/18
Номер провадження 1-кс/404/3170/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року Слідчий суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП України в Кіровоградській області ОСОБА_3 , про накладення арешту із забороною відчуження та користування майном по кримінальному провадженню №0008442, з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням із прокурором п вказаному кримінальному провадженні звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на п/р 801 ПП «УКР-РОСХІМ», відкрито у ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» МФО 380281, ІПН 85 із забороною відчуження та користування майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.

У судовому засіданні слідчий з прокурором клопотання підтримали.

Заявлені слідчим вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав :

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна, є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього кодексу.

До матеріалів клопотання не долучено належних, допустимих і достовірних доказів вчинення можливого злочину в місті Кропивницькому.

Згідно договору поставки мінеральних добрив №УХ-8040 від 03.10.2018 року, приватне сільськогосподарське підприємство «ТОПАгро» знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Новгородківський район, село Новоандріївка, вул. Леніна. Місцезнаходження Приватного підприємства «УКР-РОСХІМ» - м. Київ, вул. Тополева, 6.

Отже слідчий не довів, що вчинення можливого злочину належить до територіальною підслідності слідчого, який звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Згідно ч. 1-2 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення невідоме або його вчинено за межами України, місце проведення досудового розслідування визначає відповідний прокурор з урахуванням місця виявлення ознак кримінального правопорушення, місця перебування підозрюваного чи більшості свідків, місця закінчення кримінального правопорушення або настання його наслідків тощо.

На момент вирішення заявлених вимог, до клопотання не долучено постанови керівника відповідного рівня прокуратури про зміну чи визначення територіальної або предметної підслідності у вирішенні означеного кримінального провадження, тощо.

За таких умов, проведення досудового розслідування слідчим Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області не відповідає чіткому розумінню чинного КПК України. Без постанови прокурора відповідного рівня, про визначення місця проведення досудового розслідування, унеможливлюється звернення до слідчого судді з будь-яким клопотанням/скаргою. Таке звернення суперечить вимогам міжнародних стандартів якості проведення досудового розслідування, передбачених ст. ст. 5-6 Європейської Конвенції, щодо дотримання принципу юридичної визначеності.

Забезпечити досудовий контроль за правами учасників кримінального провадження, можна тільки після винесення прокурором постанови про визначення місця проведення досудового розслідування. До цього часу викликають сумнів повноваження слідчого, якому доручено проведення кримінального провадження.

Статтею 19 Конституції України передбачається, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, згідно умов договору поставки мінеральних добрив №УХ-8040 від 03.10.2018 року в п.7.1 зазначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018 року, або до повного виконання сторонами зобов`язань за даним договором. Таким чином, ще не настав строк виконання зобов`язань за договором.

Слідчий не довів, що покупець пред`явив вимогу продавцю про необхідність зміни умов договору. Договір чинний, тому підлягає виконанню. Звернення до правоохоронних органів не змінює існуючих договірних відносин.

Згідно частини 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При зверненні до слідчого судді метою накладення арешту зазначено збереження речових доказів, проте, у матеріалах клопотання відсутня постанова слідчого про визнання будь якого майна речовим доказом.

Вимога слідчого про накладення арешту на розрахунковий рахунок є передчасною та суперечить (п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України) розумності та співрозмірності обмеження права власності у співвідношенні із завданнями цього кримінального провадження, оскільки предметом можливого посягання є грошові кошти, а не поточний рахунок юридичної особи. Слідчий не надав документів на підтвердження особи, стосовно якої відкрито поточний рахунок.

Порушення правил пропорційності полягає у тому, що пропонується накласти арешт, але не зазначається у межах якої суми коштів на поточному рахунку, чи іншого майна необхідно тимчасово обмежити право власності/володіння.

Відсутня адреса банківської установи, у володіння якої перебуває майно чи грошові кошти заявлені до арешту.

Самостійною підставою для відмови у задоволенні поданого клопотання, є і те, що не надано матеріалів кримінального провадження, тоді як долучені матеріали клопотання не завірено, що виключає можливість автентичність змісту долучених документів.

Так, відповідно до вимог Національного стандарту «Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163-2003: завіряти документи слід із зазначенням назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, з відміткою «Згідно з оригіналом», завіреним печаткою, дати засвідчення копії.

Кожна з перерахованих обставин є самостійною і вагомою умовою, для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.170-175 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП України в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту із забороною відчуження та користування майном по кримінальному провадженню №0008442, з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.190 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1