Справа №560/306/18
Провадження №1-кп/560/100/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченої: ОСОБА_4 ,
потерпілого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000003 від 02 січня 2018 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, одруженої, непрацюючої, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України

В С ТА Н О В И В:

11 листопада 2017 року біля 11 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в квартирі ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_1 з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з картонної коробки біля телевізору в спальній кімнаті таємно викрала картку / рахунок № НОМЕР_1 , видану ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_5 , після чого попрямувала до приміщення відділення ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», що знаходиться в м. Дубровиця, вул. Макарівська, 7, Дубровицького району, Рівненської області, де з картки / рахунка № НОМЕР_1 за допомогою банкомату зняла грошові кошти в сумі 4000 гривень, чим завдала ОСОБА_5 майнової шкоди на вище вказану суму.
Крім цього продовжуючи свою злочинну діяльність, 17 листопада 2017 року біля 15 години, ОСОБА_4 , знаходячись в квартирі ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_1 , повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з картонної коробки біля телевізору в спальній кімнаті, таємно викрала картку/рахунок № НОМЕР_1 , видану ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_5 , після чого попрямувала до приміщення відділення ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», що знаходиться в м. Дубровиця, вул. Макарівська, 7, Дубровицького району, Рівненської області, де з картки/рахунка № НОМЕР_1 за допомогою банкомату зняла грошові кошти в сумі 450 гривень, чим завдала ОСОБА_5 майнової шкоди на вище вказану суму.
Будучи допитаною в ході судового розгляду в якості обвинуваченої ОСОБА_4 свою вину у скоєних вищевказаних кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України визнала повністю, щиро розкаялася та дала суду показання, що вона дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах, 11 листопада 2017 року прийшла у квартиру, у якій проживає її дід ОСОБА_5 . Знаходячись у квартирі, ОСОБА_4 помітила у одній з кімнат пластикову платіжну картку та викрала її. Після цього вона пішла до банкомату та зняла з картки 4000,00 грн. Після цього повернула картку на те місце, де її взяла. Також додала, що 17 листопада 2017 року вона знову приїхала до ОСОБА_5 , у якого взяла платіжну картку та пішла до банкомату звідки зняла з платіжної картки 450,00 грн. Після чого повернулась до ОСОБА_5 та положила на місце платіжну картку. Просила суд суворо не карати.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що отримав на мобільний телефон СМС повідомлення, що у нього з картки було знато близько 5000,00 грн. Після того він звернувся до відділення банку, де йому показали інформацію про зняття коштів з його рахунку. Далі, у зв`язку із зняттям коштів з його рахунку він звернувся до працівників поліції. Згодом йому стало відомо, що вказані грошові кошти знімала з рахунку його онука ОСОБА_4 . Дозвіл на зняття коштів він їй не надавав і де лежала картка він їй не повідомляв. Пи обранні міри покарання погоджується з думкою прокурора.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала себе винною, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності її позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.
Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченої ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує її дії: за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України у вчиненні яких ОСОБА_4 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК є злочинами середньої тяжкості.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що вона раніше не судима, на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 визначених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, харатеристику обвинуваченої по місцю проживання, згідно якої вона характеризуються позитивно. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачена повністю визнавши свою вину, щиро розкалась та надала показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчинених нею кримінальних правопорушень, що свідчить про її небайдужість до наслідків, що настали, думку потерпілого, який не наполягав на її ізоляції від суспільства, враховуючи висновки органу пробації відносно обвинуваченої, суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченій ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.185 та ч.2 ст. 185 КК України, визначивши остаточну міру покарання за ч.1 ст.70 КК України.
Також суд, враховуючи характеризуючі дані про винну особу, які свідчать про соціально значиму поведінку її до і після вчинення злочину, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі та вважає за можливе застосувавши ст. 75 КК України, звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості злочину та особі обвинуваченої, сприяти виправленню та попередженню у вчиненні нею нових злочинів.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальних витрат на залучення експертів немає.
Речові докази відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України і призначити їй покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік і 1 місяць (один рік і один місяць).
На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік і 1 місяць (один рік і один місяць).
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку у 1 (один) рік, не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженій ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1 .