Постанова
Іменем України
26 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 554/13102/15-к

провадження № 51-2730км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 11 травня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0001834, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Супрунівки Полтавського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2016 року

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187

КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією частини особистого майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК Українив строк відбування покарання за цим вироком зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 20 серпня 2015 року до вступу вироку в законну силу, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з вироком 09 липня 2015 року близько 23:50 ОСОБА_7 за попередньою змовою разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «Першотравнева» на вулиці Небесної Сотні (Леніна) в

м. Полтаві, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_9 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме: ОСОБА_8 завдав ОСОБА_9 удар в область верхньої губи, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження, які кваліфікуються у своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також не менше п`яти ударів ногами в область тулуба та верхньої лівої кінцівки, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1010 від

17 липня 2015 року кваліфікуються у своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження.
Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заволоділи його особистими речами, а саме: годинником «Саsіо

«G-Shock» DW-6900SN» вартістю 1821 гривня 08 копійок, золотим ланцюжком, вартістю 7 000 гривень та мобільним телефоном марки «НТС» вартістю 780 гривень, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму

9 601 гривень 08 копійок, після чого з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Надалі, 14 липня 2015 року близько 22:30 ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , перебуваючи на вулиці Залізній, 2 у м. Полтаві, напали на потерпілого ОСОБА_11 , застосувавши до нього насильство, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я, а саме: завдали потерпілому удари в обличчя, після чого, подолавши його опір, заволоділи курткою, в яку він був одягнений, вартістю

250 гривень, в якій містився мобільний телефон марки «Нокіа» С2-01 в чорному корпусі вартістю 364 гривні, а також кепкою чорного кольору, вартістю 100 гривень, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму

714 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11 травня 2017 року вирок місцевого суду змінено в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та

із застосуванням ст. 69 КК України визначено засудженому покарання за ч. 2

ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією частини особистого майна. У решті вирок залишено без зміни.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , стосовно яких судові рішення не оскаржуються.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурорпросить скасувати ухвалу апеляційного суду в частині призначеного покарання ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість.
Стверджує, що в рішенні апеляційного суду всупереч вимогам ст. 419 КПК України відсутні переконливі доводи щодо обґрунтованості застосування місцевим судом до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечення на касаційну скаргу не подавалися.
У судовому засіданні прокурор виступив на підтримку касаційної скарги, вказавши, що рішення суду апеляційної інстанції суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 434 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Висновки суду про винність ОСОБА_6 та кваліфікація його дій у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи касаційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через м`якість колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
З мотивувальної частини вироку місцевого суду вбачається, що при обранні виду та розміру покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, зокрема вік та сімейний стан засудженого, а також те, що на обліках у лікаря-нарколога та психіатра він не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, не судимий в силу ст. 89 КК України. З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в рамках мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 187 КК України і призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією частини особистого майна.
Апеляційний суд розглянув провадження за апеляційними скаргами засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і своїм рішенням вирок місцевого суду змінив у частині призначеного ОСОБА_6 покарання: застосувавши ст. 69 КК України, призначив засудженому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією частини особистого майна.

У решті вирок щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 залишено без зміни.
Приймаючи рішення про застосування вимог ст. 69 КК Українита призначення засудженому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України нижче від нижньої межі, встановленої у санкції статті, суд апеляційної інстанції врахував усі обставини в сукупності, зокрема відсутність судимості, те, що засуджений має утриманні малолітню дитину, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого засудженим ОСОБА_6 злочину, а саме: повне визнання вини, щире каяття у скоєному та часткове відшкодування шкоди потерпілому. Ці обставини обґрунтовано визнано судом такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та дають підстави для застосування вимог ст. 69 КК України та призначення покарання за ч. 2 ст. 187 КК України нижче від нижньої межі, встановленої в санкції статті.
Висновок суду про необхідність обрання засудженому ОСОБА_6 покарання у виді реального позбавлення волі належно вмотивовано.
Колегія суддів вважає, щопризначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням

ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2

ст. 187 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 50, 65 КК України.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, касаційну скаргу має бути залишено без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд

постановив:
Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 11 травня 2017 року в частині призначеного покарання ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3