Справа № 357/4413/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква кримінальне провадження № 0000108 від 18.11.2017 року відносно -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який проходить військову службу за контрактом та перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2018 року до суду для судового розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000108 від 18.11.2017 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Згідно обвинувального акту, відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII;

- від 06.05.2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII ;

- від 21.07.2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII;

- від 14.01.2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113-VIII, з 18.03.2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

13.02.2016 року солдат ОСОБА_4 прийнятий військовою частиною польова пошта НОМЕР_3 на військову службу за контрактом та відповідно до наказу командира вказаної військової частини № 37 від 13.02.2016 року призначений на посаду курсанта навчальної механізованої роти та зарахований на всі види забезпечення.

В подальшому, солдат ОСОБА_4 направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (до 30.06.2017 польова пошта НОМЕР_4 ), яка дислокується в АДРЕСА_2 , де останнього відповідно до наказу командира вказаної військової частини № НОМЕР_5 від 26.04.2016 року призначено на посаду стрільця-санітара 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону та поставлено на всі види забезпечення.

10.05.2016 року солдату ОСОБА_4 була надана відпустка терміном на 15 діб, з якої останній мав повернутись 24.05.2016 року до вказаної військової частини, яка дислокується в АДРЕСА_2 по Олександрійському бульвару.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_4 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, 24.05.2016 року в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , та по 06.12.2017 року включно проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

07.12.2017 року солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

На початковій стадії судового розгляду даного кримінального провадження прокурор надав суду укладену ним з обвинуваченим ОСОБА_4 15.06.2018 року угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати висунуте йому обвинувачення в судовому засіданні. При цьому сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у виді 3 років позбавлення волі з звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

В судовому засіданні прокурор і обвинувачений підтвердили зазначену угоду і просять її затвердити, та не заперечує проти затвердження угоди і захисник.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 470 та 472 КПК України.

Зазначена угода містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене сторонами покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, а також містить детальне роз`яснення передбачених ст. 473 КПК України наслідків затвердження цієї угоди судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди. Угоду підписано обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Зогляду на викладене укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного КПК України; дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України кваліфіковані правильно; умови угоди не суперечать інтересам суспільства; права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються; сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони; узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України; обвинувачений має реальну можливість виконати всі взяті на себе за угодою зобов`язання.

За таких обставин укладена прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Речові докази у провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 474-475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15.06.2018 року заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000108 від 18.11.2017 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обв`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 діб від дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,