Справа № 183/2068/18
№ 1-кп/183/770/18
В И Р О К
іменем України
08 травня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 14.07.2017 року за № 0000206 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця за контрактом на посаді старшого розвідника-далекомірника взводу управління командира 1 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 111 від 31 травня 2016 року № 39-РС старшого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду старшого розвідника далекомірника взводу управління командира 1 самохідноартилерійської батареї 1 самохідноартилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .

За наведених обставин, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Старший солдат ОСОБА_5 вчинив злочин в умовах особливого періоду.

При цьому, 2 червня 2017 року старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 з лікувального закладу, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

12 квітня 2018 року старший солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе.

Таким чином, 2 червня 2017 року старший солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 з лікувального закладу та незаконно перебував поза межами військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному щиро розкаявся. Доповнив, що має бажання продовжити нести військову службу з урахуванням отриманого захворювання.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 14.07.2017 року за № 0000206, згідно якого 02.06.2017 року військовослужбовець військової служби за контрактом старший солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 з лікувального закладу без поважних причин, в умовах особливого періоду

(а.п. 21);

- копія витягу з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 № 111 від 31.05.2016 року про зарахування до списків особового складу частини ОСОБА_5

(а.п. 22);

- копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 112 від 02.06.2017 року про те, що ОСОБА_5 вважати таким, що самовільно залишив розташування військової частини

(а.п. 23);

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1348 від 23.06.2017 року про результати службового розслідування за фактом неповернення вчасно з лікувального закладу старшого солдата ОСОБА_5

(а.п. 25-26);

- копія акта проведення службового розслідування, затвердженого 21.06.2017 року командиром військової частини НОМЕР_1 , під час проведення якого встановлено факт неповернення старшого солдата ОСОБА_5 з лікувального закладу, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, тривалістю понад один місяць

(а.п. 27-29);

- з`явлення із зізнанням ОСОБА_5 від 12.04.2018 року про те, що 02.06.2017 року він не з`явився у розташування військової частини НОМЕР_1 з лікувального закладу без поважних причин, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю

(а.п. 37);

- копія контракту про проходження ОСОБА_5 військової служби у ЗСУ на посадах рядового складу

(а.п. 46-49);

- копії документів щодо проходження ОСОБА_5 військової служби

(а.п. 38-45, 50-51).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони, кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, а також з`явлення обвинуваченого із зізнанням у скоєнні кримінального правопорушення.

Також суд враховує те, що ОСОБА_5 раніше не судимий; має постійне місце мешкання за місцем реєстрації, працевлаштований та має бажання продовжити нести службу в Збройних Силах України.

Санкція ч. 4 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, а також обраної позиції обвинуваченим ОСОБА_5 , суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією зазначеної статті, буде занадто суворим, а призначення мінімального покарання сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_5 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що з причин, визначених раніше, обвинуваченому ОСОБА_5 можливо застосувати ст. 75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїздити за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1