АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003108, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Саратов Російської Федерації, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.12.2002 вироком Оболонського районного суду за ч.1 ст.152, ч.3 ст.152 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 4 дні обмеження волі за період з 26.03.2016 по 28.03.2016 року.
У кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 26 березня 2016 року о 03 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , під час спільного розпивання алкогольні напоїв з ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків умисно наніс останньому два удари дерев`яною дошкою по голові, чим спричинив потерпілому закриту черепнолицеву травму, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.
В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини злочину та правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 , просить вирок скасувати через неправильне застосуванням судом положень ст.69 КК України та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд неправильно застосував положення ст.69 КК України та призначив ОСОБА_6 більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.121 КК України, оскільки воно не відповідає характеру вчиненого злочину та особі винного. Зазначає, що судом при призначенні покарання належним чином не враховано наявність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , а також те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин.
За таких обставин вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає принципам справедливості і не забезпечить його виправлення та попередження нових злочинів.
За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 по ч.1 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували проти поданої апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 злочину та правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.121 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди, та обставин, які обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про те, що характер вчиненого злочину, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного дозволяють застосувати до ОСОБА_6 положення ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції інкримінованого йому злочину, та призначити покарання у виді обмеження волі.

Колегія суддів вважає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив покарання, яке за своїм видом є явно несправедливим через м`якість.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Як обґрунтовано зазначає прокурор у своїй апеляційній скарзі, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання належним чином не врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, пов`язаного з посяганням на життя та здоров`я людини, і відноситься до категорії тяжких, та дані про особу винного.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та встановлено судом першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_6 , маючи не зняту на не погашену судимість за вчинення особливо тяжкого злочину, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний тяжкий злочин, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що наведені у вироку обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та дані про особу не є такими, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання за відсутністю передбачених законом підстав застосував положення ст.69 КК України та призначив обвинуваченому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшую та обтяжують його покарання, позицію потерпілого, висловлену ним в суді першої інстанції, який просив не призначати ОСОБА_6 суворе покарання, колегія суддів вважає, що обвинуваченому за вчинений злочин необхідно призначити покарання у виді позбавлення на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.121 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до положень ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.69 КК України) є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 більш суворе покарання, дана обставина згідно п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку суду в цій частині та ухвалення нового вироку.

З наведених підстав апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду - скасуванню, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 по ч.1 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбування покарання обраховувати з моменту затримання ОСОБА_6 у зв`язку з виконанням вироку.

На підставі п.5 ч.2 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 26.03.2016 року по 28.03.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання відбуте ним покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року, з 31.08.2017 року по 11.04.2018 року, з розрахунку два дні обмеження волі за один день позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3