Справа№751/5492/18
Провадження №1-кс/751/2316/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2018 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України про негайне звільнення з-під варти,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить негайно звільнити його з-під варти, обґрунтовуючи своє клопотання наступним.

25.12.2015 року вироком Деснянського районного суду м. Чернігова його засуджено за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України до десяти років позбавлення волі. 06.04.2016 року ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області даний вирок залишено в силі, перераховано строк тримання під вартою за правилами Закону України № 838-VІІІ день за два по 06.04.2016 року. 27.09.2017 року ухвалою Касаційного суду скасовано ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 06.04.2016 року і повернуто справу на новий апеляційний розгляд.

Пояснює, що весь цей час і по сьогоднішній день він знаходився або в СІЗО м. Чернігова, або в СІЗО м. Києва.

Зазначає, що з моменту винесення вироку запобіжний захід відносно нього не переглядався навіть після скасування ухвали апеляційного суду від 06.04.2016 року, хоча згідно ч. 1 ст. 197, ч. 3 ст. 331 КПК України строк тримання під вартою в якості запобіжного заходу не може перевищувати шістдесят діб і навіть без наявності клопотань про зміну запобіжного заходу суд зобов`язаний переглянути його. До того ж, апеляційне провадження проводиться за правилами розгляду в суді першої інстанції, а згідно ст. 401 КПК України апеляційний суд повинен переглянути запобіжний захід, але протягом всього строку після ухвалення вироку він не переглядався і судові рішення з цього приводу не виносились. А оскільки він весь час знаходився в СІЗО, то згідно Закону України № 838-VІІІ, постанови ВСУ № 51-1735 км 18 від 29.03.2018 року, особливій думці судді ОСОБА_6 в справі № 51-576 км 18 від 06.06.2018 року, постанові ВСУ № 51-2973 км 18 від 14.06.2018 року весь цей строк треба перераховувати з розрахунку день за два, тобто максимальний строк тримання повинен був закінчитись ще 26.06.2018 року. На засіданні 05.06.2018 року і 19.07.2018 року Апеляційний суд відмовився розглядати це питання, перенісши його на незрозумілий термін.

Тому вважає, що він утримується під вартою незаконно і його повинні звільнити з-під варти на підставі статті 206 КПК України.

В судовому засіданні заявник та його захисник клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Прокурор вважав клопотання необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки на даний час триває перегляд в апеляційному порядку вироку суду, останній на даний час законної сили не набрав, а тому підстави для звільнення ОСОБА_3 з-під варти відсутні.

Вислухавши пояснення заявника та його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, слідчим суддею встановлено, що згідно вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджений за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України до остаточної міри покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою. Зараховано ОСОБА_3 у строк відбування покарання час тримання його під вартою та рахувати початок строку з часу його фактичного затримання 26 вересня 2014 року. Визначений загальний порядок оскарження вироку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині у разі визнання особи винуватою, зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження. Згідно п.9 ч. 2 ст. 131 КПК України тримання під вартою є видом заходу забезпечення кримінального провадження.

Строки тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили кримінальним процесуальним законодавством не встановлені.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України.

Як встановлено в судовому засіданні вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.12.2015 року щодо ОСОБА_3 законної сили не набрав, оскільки наразі переглядається Апеляційним судом Чернігівської області, що вбачається з листа Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.07.2018 року № 750/883/15-к/21016/2018.

Згідно вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.12.2015 року на теперішній час відносно ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний запобіжний захід може бути змінено чи скасовано судом апеляційної інстанції, на розгляді якого знаходиться апеляційна скарга. Будь-яких даних про таку зміну або скасування запобіжного заходу слідчому судді не надано.

Встановлені обставини свідчать про те, що слідчий суддя, при розгляді справ, зокрема такої категорії, не може перебирати на себе повноваження суду апеляційної інстанції та перевіряти законність прийнятого судом рішення в частині обґрунтованості, строку запобіжного заходу і порядок набрання вироку законної сили.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що тримання ОСОБА_3 під вартою у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» є законним, підстав для звільнення останнього з-під варти не вбачається.

При розгляді клопотання в порядку ст. 206 КПК України слідчим суддею не вирішуються питання щодо обрання чи зміну запобіжного заходу щодо засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 в порядку статті 206 КПК України про негайне звільнення з-під варти - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий cуддя ОСОБА_1