Справа № 417/4557/17
Провадження № 11-кп/782/287/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши 13 вересня 2018 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника начальника Марківського відділу Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 12 липня 2018 року

ВСТАНОВИЛА

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування майнової шкоди в сумі 185017,74 гривень та судові витрати на правову допомогу захисника в сумі 2500,00 гривень.

З ухвали суду вбачається, що ОСОБА_8 12.05.2017 приблизно об 11.55 годині, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в смт Марківка Луганської області зі швидкістю приблизно 40 км/год по прямолінійній ділянці вул. Центральної до пл. Соборної, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, втратив контроль над рухом транспортного засобу, в результаті чого перетнув проїжджу частину та смугу зустрічного руху, і виїхав на протилежне узбіччя та на автомобільну стоянку, що примикає до зустрічної смуги руху, де допустив зіткнення з автомобілем Peugeot J5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який не перебував у русі та знаходився на зупинці, внаслідок чого пасажир автомобіля ВАЗ-21103 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 1.3, 1.5, 2.9 ПДР України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вищевказану ухвалу в частині вирішення цивільного позову та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Посилається на вимоги кримінального процесуального закону щодо порядку вирішення цивільного позову в кримінальному провадження, а також на ч. 1 ст. 1186 ЦК України, якою встановлено, що шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. На думку прокурора, цивільний позов в частині задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди вирішено без належного обґрунтування. Не взято до уваги того факту, що шкода ОСОБА_8 була завдана у стані, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Зазначене свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову і відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду.

На апеляційну скаргу прокурора цивільним позивачем подано заперечення в яких він просить відхилити апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що ОСОБА_8 тривалий час хворіє на хворобу - епілепсія, про що йому достовірно було відомо. Інакше кажучи, ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що у того бувають приступи епілепсії, наражаючи як себе так і інших людей на небезпеку, більше 10 років керував транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки. Не згоден з позицією прокурора, що така особа не повинна нести цивільної відповідальності за свої дії. Переконаний, що в даному випадку суд першої інстанції правильно застосував норми ст. 1187 ЦК України, оскільки шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується без вини заподіювача, окрім завдання внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_8 є дієздатною особою, тобто самостійно несе відповідальність за завдану ним шкоду.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- захисник, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора та захисника, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині з з`ясування питань, визначених ч. 1 ст. 513 КПК України, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що суспільно небезпечним діянням, яке вчинено ОСОБА_8 , цивільному позивачу - ОСОБА_9 завдана матеріальна шкода на 185017,74 гривень, окрім того він поніс судові витрати на правову допомогу представника - 2500,00 гривень.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону при вирішенні цивільного позову заслуговують на увагу.
Предметом цивільного позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді пошкодження транспортного засобу, витрат на правову допомогу цивільного позивача.

У відповідності до полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були застраховані. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Проте суд першої інстанції, задовольняючи цивільний позов в повному обсязі, не з`ясував, чи звертався цивільний позивач до страховика з вимогою про сплату страхового відшкодування, чи отримував він таке відшкодування.

Колегія суддів вважає, що судове рішення суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову суперечить правовій позиції, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 (справа № 755/18006/15-ц; провадження № 14-176 цс 18), яка визначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Також колегія суддів вважає, що стягнення з особи, до якої застосований примусовий захід примусового характеру, на підставі ст. 137 ЦПК України витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги представника цивільного позивача, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 120 КПК України, яка визначає, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно цивільний позивач. Окрім того, частина 5 статті 128 КПК України гласить, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала місцевого суду в частині вирішення цивільного позову - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, за результатами якого суду слід прийняти законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. ст. 407, 410, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу заступника начальника Марківського відділу Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 12 липня 2018 року, якою до ОСОБА_8 застосований захід медичного характеру в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до суду касаційної інстанції, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3