Ухвала
05 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 211/1968/17

провадження № 51-9616 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення, постановленні щодо нього,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій він просить розглянути його скаргу в касаційному порядку, вирішити питання щодо призначення йому захисника в суді касаційної інстанції.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення її без руху із наданням засудженому строку для усунення недоліків з таких підстав.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) пунктами 3, 4 і 5 ч. 2 передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Однак, як вбачається зі змісту скарги, засуджений вищевказаних вимог закону не дотримався.
Зокрема, засудженому необхідно зазначити у касаційній скарзі які саме судові рішення ним оскаржуються, зазначивши місце і дату їх постановлення, що надасть касаційному суду можливість встановити чи є оскаржувані ним рішення такими, що можуть бути переглянуті в касаційному порядку відповідно до ст. 424 КПК, а також визначити чи подана касаційна скарга у передбачений процесуальним законом строк.
Відповідно до вимог ч.1 ст.424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.
Так, засуджений у касаційній скарзі вказав про оскарження в касаційному порядку судових рішень щодо нього, в тому числі й вироку від 19 серпня 2017 року, який в апеляційному порядку не переглядався, оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 31 липня 2018 року його апеляційну скаргу на вказаний вирок щодо нього повернуто.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, засуджений заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Проте всупереч вищевказаним вимогам закону в поданій скарзі не викладено належного обґрунтування допущення судом апеляційної інстанції таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваного рішення на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 399, 412 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.

Крім того, відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, вимоги, викладені у касаційній скарзі, не узгоджуються з наведеними положеннями процесуального закону.
Вирішення клопотання засудженого про призначення йому захисника судом касаційної інстанції можливе лише після відкриття касаційного провадження. Тому з урахуванням вказаного, вирішення цього клопотання Судом на даному етапі є передчасним, проте зазначене не позбавляє засудженого можливості звернутися з таким клопотанням до відповідного Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення, постановленні щодо нього, залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3