Справа № 308/3235/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000314 від 10.03.2018 р. про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Концово Ужгородського району Закарпатської області, ромської національністі, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з- неповною середньою освітою (7 класів), не одруженого, не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 09.03.2018 року о 17-00 годин, таємно з корисливих мотивів, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи на території станцію «Ужгород-3», яка розташована по вул. Стрільнічній, с. Минай, Ужгородського району на неогородженій території, до якої наявний вільний доступ, яка перебуває на балансі виробничого підрозділу «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» ПАТ «Українська залізниця» використовуючи заздалегідь підготовлені інструменти, шляхом викопування, демонтував металеві труби, діаметром 100 мм у кількості 7 відрізків, загальна довжина яких становить 40 метрів та загальна вартість яких згідно висновку експерта №179-03-18 від 12.03.2018 становить 3400 грн. В подальшому, попросивши про допомогу знайомих громадян, яким пояснив, що має дозвіл власника на такі дії, завантажив, вищезазначені, заздалегідь викопані труби на дві гужові повозки, з метою вивезення їх з місця події, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, так як був помічений працівниками підприємства ВОхР ПАТ «Українська залізниця», які не дозволи вивезти вказані труби, чим припинили його дії.

В підготовчому судовому засіданні надано угоду про визнання винуватості укладену 23 березня 2018 року між ОСОБА_5 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 2-го класу ОСОБА_7 .

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч.5 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що слідчим слідчого відділу Ужгородського районного відділення Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором ОСОБА_7 була висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України. Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України та погодитися з визначеним в угоді покарання, виконати умови зазначеної угоди. При цьому ОСОБА_5 погоджується на призначення покарання за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_5 згодний. Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, згідно ст.ст. 473, 394, 474, 476 КПК України та ст.389-1 Кримінального кодексу України оговорені сторонами.

Представник потерпілого ОСОБА_4 , в порядку абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, не заперечувала проти укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором, про що надала відповідну заяву.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 23.03.2018 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив їх затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України визнав повністю.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 23.03.2018 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Також суд переконався, що представником потерпілого ОСОБА_4 згода на укладення угоди про визнання винуватості між прокурорами та обвинуваченим, надана добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 склад кримінального правопорушення, вказують на кваліфікацію діянь за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальні правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України, є злочином середньої тяжкості.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України- угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Згідно абз.5 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 23.03.2018 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Кримінальним кодексом України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, представником потерпілого надано згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України має право затвердити угоду.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_5 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 23 березня 2018 року між ОСОБА_5 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юриста 2-го класу ОСОБА_7 , про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 Кримінального кодексу України, надана згода представника потерпілого на укладення угоди про визнання винуватості, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 23 березня 2018 року, укладену між ОСОБА_5 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 2-го класу ОСОБА_7 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

- сім відрізків металевих труб загальною довжиною 40 метрів, які відповідно до розписки знаходяться на зберіганні майстра дільниці ЛТУ ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_9 повернути власнику Львівському територіальному Управлінню ПАТ «Укрзалізниця»;

- дві лопати, кирку та молоток, які знаходяться на зберіганні - знищити.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1