Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/2083/18

Номер провадження: 1-кс/511/627/18

03.10.2018 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , .,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню №0000964 від 27.09.2018 року,

ВСТАНОВИВ:
02.10.2018 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна по матеріалам кримінального провадження №0000964 від 27.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч.1 КК України.
Клопотання обґрунтоване тим, що 27.09.2018 о 04:44 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27.09.2018 04:44 в с.Кучурган, Роздільнянського р-ну, Одеської області на відстані близько 500 метрів від ЛДК та ППр "Кучурган", по трасі в сторону м. Одесса, було зупинено два транспортних засобу автомобіль марки "Mercedes 108 D"реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіль марки "Volvo" італійської реєстрації НОМЕР_2 . В ході огляду транспортних засобів було виявлено фальсифіковану продукцію без відповідних марок акцизного збору.

Під час проведення огляду місця події 27.09.2018 було оглянуто транспортний засіб "Volvo", темно-синього кольору, італійської реєстрації НОМЕР_2 , в якому виявлено скляні пляшки з коньячними виробами марки «Дипломат» 4 зірки у кількості 115 шт. і 5 зірок у кількості 25 шт.. В ході огляду транспортний засіб«Volvo», темно-синього кольору, італійської реєстрації CA997CA було вилучено.

Ухвалою слідчого судді від 27.09.2018 року було накладено арешт на скляні пляшки з коньячними виробами марки «Дипломат» 4 зірки у кількості 115 шт. і 25 зірок у кількості 5 шт.
В судовому засіданні слідчий надав пояснення з підстав зазначених в клопотанні та просив його задовольнити, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на автомобіль марки «Volvo», темно-синього кольору, італійської реєстрації НОМЕР_2 , з метою його збереження та залучення до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу, а також забезпечення його спеціальної конфіскації.

Третя особа (водій) ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є тільки водієм та автомобіль йому було видано для керування водієм автомобілю "Мерседес" ОСОБА_6 , зі слів останнього вказаний автомобіль належить його співмешканці.

Власник майна в судове засідання не з`явився, слідчим в судове засідання його явка не забезпечена, особа власника автомобіля взагалі невстановлена.

Заслухавши пояснення слідчого та водія, розглянувши матеріали поданого клопотання та матеріали кримінального провадження, обставини та підстави, наведені в клопотанні, суд вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що відомості по зазначеному факту 27.09.2018 року внесені до ЄРДР за №0000964 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України.
Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 27.09.2018 року встановлено, що він надав співробітникам поліції дозвіл на проведення огляду працівниками поліції автомобілю "Mercedes 108 D"реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «Volvo», темно-синього кольору, італійської реєстрації НОМЕР_2 .

Будь які документи на автомобіль марки «Volvo», темно-синього кольору, італійської реєстрації НОМЕР_2 в матеріалах кримінального провадження відсутні.

З пояснень слідчого встановлено, що автомобіль повернутий особі, яка представилась користувачем вказаного транспортного засобу і яка ніби-то тримає у себе оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу . Копія вказаного свідоцтва слідчому судді не предоставлена.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, детектива, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
З урахуванням положень ст. ст.2,7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції").
У відповідності до ч.ч. 3, 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Ухвалами слідчих суддів від 27.09.2018 року та 01.10.2018 року надавався строк для усунення недоліків за вказаним клопотанням, а саме необхідністю встановлення власників майна, долучення до клопотання документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Однак вказані недоліки усунуті не були.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173 КПК України).
Слідчий в судовому засідання зазначив, що вказаний автомобіль був повернутий особі, яка було його користувачем, але ждолкументів на підтвердження вказаного факту слідчому судді не надано. Місцезнаходження автомобіля на даний час невідомо.
Також, слідчий суддя вважає, що такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні, не виправдовують потреби досудового розслідування, оскільки власник майна не встановлений та не повідомлений про слухання вказаного клопотання, нікому по даному кримінальному провадженню не повідомлено про підозру та відсутні достатні підстави вважати, що обмеження права власності на вказаний автомобіль буде співрозмірним з завданням кримінального провадження.
Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки "Volvo" італійської реєстрації НОМЕР_2 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98,107,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню №0000964 від 27.09.2018 року, а саме:автомобіль марки: «Volvo», темно-синього кольору, італійської реєстрації НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1