Номер провадження: 11-кп/785/498/18
Номер справи місцевого суду: 520/3706/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2017 року у кримінальному провадженні №0000087, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією всього майна в дохід держави.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахований строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання з 09.01.2016 року до набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком суду щодо ОСОБА_8 залишений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 стягнуто 5187 гривень 73 коп. в рахунок відшкодування матеріальних збитків і 40000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

З ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 стягнуто 3394 гривень 17 коп. в рахунок відшкодування матеріальних збитків і 40000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стара Некрасовка, Ізмаїльського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працювавшого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 19.05.2008 року Біляївським районним судом Одеської області за ст. ст. 185 ч. 3, 187 ч. 3, 70 КК України до 7 років позбавлення волі; - 09.11.2010 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ст. 393 ч. 1, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 07.08.2015 року по відбуттю строку покарання,
визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років, з конфіскацією всього майна в дохід держави.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_11 зарахований строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання з 09.01.2016 року до набрання вироку суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком суду щодо ОСОБА_11 залишений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_9 стягнуто 5187 гривень 73 коп. в рахунок відшкодування матеріальних збитків і 40000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

З ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_10 стягнуто 3394 гривень 17 коп. в рахунок відшкодування матеріальних збитків і 40000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вироком суду вирішено питання щодо речових доказів,-

встановив:

Вироком суду ОСОБА_11 та ОСОБА_8 визнані винними та засуджені за те, що 09.01.2016 року близько 04 години, діючи сумісно, за попередньою змовою, перебуваючи обидва у стані алкогольного сп`яніння, перелізли через паркан домоволодіння, потрапивши на територію домоволодіння буд. АДРЕСА_3 . Після чого шляхом пошкодження вікна, проникли в приміщення вказаного будинку, де знаходились потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є особами похилого віку.

Знаходячись в будинку, ОСОБА_11 проник в кімнату, в якій знаходився потерпілий ОСОБА_9 , до якого обвинувачений застосував насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, що виразилось в нанесенні ударів по тулубу та удушенні потерпілого, в результаті чого, згідно висновку №48/10-Д судово-медичної експертизи, спричинив потерпілому ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Далі, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 зайшли в кімнату, де знаходилась ОСОБА_12 , та за допомогою дерев`яної палиці нанесли декілька ударів по голові потерпілої, від чого вона втратила свідомість, тим самим спричинивши їй, згідно висновку судово-медичної експертизи №47/09 Д, легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , маючи намір на заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, проникли у житло, де відкрито заволоділи майном потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме: грошовими коштами в сумі 1100 грн. та 5000 Російський рублів, що згідно курсу НБУ, станом на 09.01.2016 року, становить 1800 грн., чоловічою матерчатою сумкою чорного кольору, вартістю 100 грн., в якій знаходились: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_1 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_3 , перепустка № НОМЕР_4 , доручення серії ВАС №480754 на ім`я ОСОБА_9 , медичний прибор «КФС-1», вартістю 3750 грн., радіоприймачем «СЬАТКОМК», вартістю 350 грн., механічним наручним годинником «ЕХАСТИ8», вартістю 100 грн., кварцовим наручним годинником «РЕКРЕСТ», вартістю 100 грн., кварцовим наручним годинником «ОИССІ», вартістю 100 грн., жіночою сумкою чорного кольору, вартістю 100 грн., в якій знаходилось пенсійне посвідчення та банківська картка АТ «ОЩАДБАНК», на ім`я ОСОБА_13 , що не представляють матеріальної цінності, мобільним телефоном марки «Нокіа 1100», вартістю 300 грн., з сім-карткою оператора «Київстар», вартістю 50 грн., чим спричинили потерпілим ОСОБА_9 і ОСОБА_14 матеріальні збитки на загальну суму 7850 грн.

З викраденим майном з місця скоєння злочину обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_11 втекли, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном. Через деякий час обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_11 були затримані працівниками поліції неподалік місця скоєння злочину та вилучене майно у них було вилучено та повернуто потерпілим.

На даний вирок обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та призначити йому більш м`яке покарання, оскільки, на його думку, призначене вироком суду покарання за суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував відсутність доказів його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також показання свідків та потерпілих, з яких вбачається, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, у попередню змову з ОСОБА_11 він не вступав.
До апеляційного суду від захисника потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 надійшло заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , в якому захисник просить вирок районного суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що непричетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому подій спростовується суперечливими показами обох обвинувачених, а також тим, що безпосередньо ОСОБА_8 під час судового розгляду в суді першої інстанції визнав причетність до подій 01.09.2016 року, які відбувалися і домоволодінні потерпілих. Факт заволодіння майном підтверджується речами, які були відшукані у обвинувачених під час обшуку відразу після затримання. Обставини подій 01.09.2016 року, які відбувалися у домоволодінні ОСОБА_9 та ОСОБА_16 підтверджуються показаннями потерпілих, свідків, допитаних в суді першої інстанції та висновком експерта. Також, зазначає, що обвинувачений в апеляційній скарзі не порушує питання щодо визнання певних доказів недопустимими з конкретним посиланням на обставини та факти, які вказують на недопустимість тих чи інших доказів, а порушує питання виключно щодо тяжкості призначеного покарання, яке судом першої інстанції призначене в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; думку захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржуваний вирок без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.
Вина обвинувачених в судовому засідання була встановлена та доведена дослідженими судом першої інстанції в повному обсязі доказами у справі, зокрема: показаннями, допитаними районним судом, потерпілого ОСОБА_9 , свідків: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .

Також винуватість обвинувачених підтверджується іншими письмовими доказами, дослідженими судом першої інстанції належним способом.

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд при призначенні покарання не врахував відсутність доказів його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також показання свідків та потерпілих, з яких вбачається, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, у попередню змову з ОСОБА_11 він не вступав., виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний дослідити повторно обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно матеріалів справи усі зазначені в апеляційній скарзі доводи досліджувались судом першої інстанції та висновки по ним обґрунтовані та вмотивовані у вироку районного суду.

В апеляційному суді від учасників судового провадження не надходили клопотання щодо повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, а так само щодо дослідження нових доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції всі заявлені учасниками процесу докази досліджені в повному обсязі, та доведено винуватість обвинувачених, обставини вчинення злочину, встановлені районним судом, в повній мірі відповідають матеріалам справи, і дії обвинувачених правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

За таких обставин доводи апеляційної обвинуваченого ОСОБА_8 в цій частині не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_11 суд першої інстанції згідно з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд встановив скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та скоєння злочину відносно потерпілих осіб похилого віку, а обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлено. Районний суд також вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується задовільно.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд встановив скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та скоєння злочину відносно потерпілих осіб похилого віку, а обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлено. Районний суд також вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, що характеризується негативно.

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 лише в умовах ізоляції від суспільства, внаслідок чого вірно призначив їм покарання в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України, а саме: ОСОБА_8 у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього майна в дохід держави; ОСОБА_11 у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна в дохід держави, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення, перевиховання та попередження вчинення ними нових злочинів.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає в діях суду першої інстанції жодних порушень кримінального та кримінального процесуального закону, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного вироку. Інших доводів апеляційному суду надано не було.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної обвинуваченого ОСОБА_8 щодо необхідності скасування вироку районного суду та призначення більш м`якого покарання, не знайшли свого підтвердження доказами і не надано інших доказів, які б не були предметом дослідження районним судом, а тому вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , засуджених за ч. 3 ст. 187 КК України, - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк, з дня вручення їм копії цієї ухвали.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4