11-сс/775/145/2018(м)
220/346/18

Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2018 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
17.02.2018 року до слідчого судді Великоновосілківського районного суд Донецької області звернувся слідчий з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про арешт тимчасово вилученого майна, яке відповідно до постанови від 17.02.2018 року визнано речовим доказом у вищевказанному кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у власності ОСОБА_8 перебував вищевказаний автомобіль, який вона вирішила продати на початку січня 2018 року звернуласть до директора ТОВ "Автотраст" ОСОБА_9 , юридична адреса будинок 18Е , проспект Ілліча, Калінінський район, м.Донецьк, з яким узгодила за усною домовленістю продаж цього автомобілю вказаним товариством.
25.01.2018 року ОСОБА_8 залишила свій автомобіль в автосалоні, передавши ОСОБА_9 ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а 29.01.2018 року за вимогою ОСОБА_9 вона оформила генеральну довіреність на автомобіль в нотаріальній конторі на його людей - ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , після чого періодично дзвонила ОСОБА_9 і з`ясовувала, чи не продали її автомобіль.
ОСОБА_9 повідомив їй, що її автомобіль 02.02.2018 року вивезли на підконтрольну українській владі територію, а саме в м.Київ, при цьому не вказував точне місце перебування автомобіля, а 08.02.2018 року ОСОБА_8 стало відомо, що ОСОБА_9 заарештований, а автосалон ТОВ "Автотраст" зачинений, його арешт пов`язаний з шахрайськими діями з автомобілями.
15.02.2018 року ОСОБА_8 звернулась до нотаріальної контори для скасування генеральної довіреності.
Встановлено, що транспортний засіб придбав ОСОБА_7 за 8300 доларів США, зі слів якого 31.01.2018 року цей автомобіль був знятий з обліку в МРЕВ №8047 після проведення експертизи, і через деякий час перереєстрований на нього з державним номером НОМЕР_2 , після чого останній розрахувався з продавцями так як і домовлялись.
Ухвалою слідчого судді Великоновосілківського суду Донецької області від 17.02.2018 року клопотання слідчого задоволено, накладений арешт на автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, номер шасі НОМЕР_3 , 2008 року випуску з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 31.01.2018 року, власник ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_1 ).
Не погодившись з судовим рішенням, представник третьої особи адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження і скасувати оскаржуване судове рішення.
На обгрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що оскаржувана ухвала ОСОБА_7 не направлялась, 24.04.2018 року останній вирішив продати автомобіль, знайшов покупця, але виявилось, що на цей автомобіль є заборона, підставою якої стала оскаржувана ухвала, тому він звернувся до адвоката для надання правової допомоги, і 25.04.2018 року вона отримала ухвалу з реєстру і склала апеляційну скаргу, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і просить його поновити.
Крім того, про факт існування оскаржуваної ухвали їм стало відомо з листа прокуратури Донецької області від 12.04.2018 року № 04/2/2-89-18, яий отриманий 23.04.2018 року.
На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на момент постановлення ухвали судом першої інстанції, транспортний засіб не був речовим доказом, в ухвалі вказані неправдиві відомості щодо вилучення транспортного засобу, оскільки 16.02.2018 року слідчим Голосіївського УП ГУП в м.Києв на виконання постанови про проведення процесуальних дій дійсно був проведений огляд цього транспортного засобу, вказано, що автомобіль знаходиться на території авторинку «Центральний» м.Києва по вулиці Столичне шосе, 104, але насправді автомобіль знаходиться у законного власника у користуванні, ніким не вилучався, і у слідчого не було вмотивованої підстави визнавати його речовим доказом, адже відбулася процесуальна дія огляд транспортного засобу, яка на думку апелянта, також незаконна.
Факт проведення тільки огляду транспортного засобу підтверджується листом СУ ГУНП в м.Київ від 22.03.2018 року за № М-2841/125/23/1-18, фактично автомобіль залишився у віданні власника.
Вважає, що автомобіль не підпадає під поняття речового доказу, оскільки право на нього було набуто за оплатним правочином, про що свідчить договір купівлі-продажу, укладений на підставі нотаріально посвідченої довіреності, розписка про отримання продавцем коштів, на момент продажу, тому на момент вчинення цього договору транспортний засіб не міг містити ознаки злочину, не є об`єктом злочинних дій, адже волевиявлення ОСОБА_8 було посвідчено нотаріально, а тому у суду не було підстав накладати арешт на транспортний засіб як на речовий доказ з цих підстав, а також з підстав того, що транспортний засіб не був вилучений органом досудового слідства, а тільки проведений несанкціонований огляд.
На думку апелянта, слідчий суддя повинен був відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки останній не надав суду належних доказів для безпірного висновку про накладення арешту на транспортний засіб, а ОСОБА_7 є добросовісним набувачем майна, і за таких обставин слідчий суддя повинен був вказати, що на даній стадії досудового розслідування не доведено, що є необхідність у забезпеченні кримінального провадження як арешт майна при наявності прямої заборони в КПК України, а саме п.10 ст. 170 КПК України щодо арешту майна добросовісного набувача.
Зазначає, що у відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, практики ЄСПЛ порушено право ОСОБА_7 на мирне володіння своїм майном, оскільки ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Вважає, що у цьому кримінальному провадженні, яке порушено за ст.289 КК України без вказання частини цієї статті, вищевказаний автомобіль не є доказом, на її думку, наявні ознаки цивільно-правових відносин, що унеможливлює накладення арешту для збереження речового доказу.
В судове засідання апеляційного суду учасники судового провадження не з`явилися, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, представник третьої особи адвокат ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_12 надали заяви про розгляд апеляційної скарги в їх відсутність.
Колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності сторін, згідно їх клопотання, без застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судової справи та дослідивши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судової справи, слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу без виклику третьої особи ОСОБА_7 , щодо майна якого вирішувалося питання про арешт, в матеріалах справи відсутні дані про отримання останнім копії оскаржуваної ухвали, тому не має потреби у поновленні апелянту строку апеляційного оскарження.
Задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події, слідчий суддя керувався вимогами ст.ст. 167, 170-173 КПК України та вказав, що наявні докази щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2008 року випуску з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речового доказу, існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту може призвести до приховування, зникнення, втрати, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а тому, обмеження права власності відповідає розумності та співрозмірності завданням кримінального провадження, тому з метою забезпечення збереження речових доказів вважав за необхідне накласти арешт на автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2008 року випуску з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 31.01.2018 року власник ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_1 ), тим самим задовольнивши клопотання слідчого.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Колегія суддів вважає безпідставними апеляційні доводи про неможливість арешту майна, яке належить добросовісному набувачу.
Так, згідно ч.10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Також, як вбачається з ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Перевіркою судового матеріалу встановлено, що ОСОБА_7 зареєстрований власником автомобіля, який він придбав 31 січня 2018 року за ціною значно нижчою від ринкової, на час звернення слідчого з клопотанням, автомобіль із характерними ознаками виставлений на продаж, тобто існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту може призвести до приховування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а тому, обмеження права власності відповідає розумності та співрозмірності завданням кримінального провадження.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи та з самої апеляційної скарги власник автомобіля ОСОБА_7 не позбавлений можливості користуватися даним автомобілем, автомобіль знаходиться у нього, на виконання ухвали слідчого судді про арешт майна накладено обмеження у виді заборони на відчуження (а/с 30).
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 лютого 2018 року про накладення арешту на автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, номер шасі НОМЕР_3 , 2008 року випуску з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 31.01.2018 року належний ОСОБА_7 винесена з урахуванням всіх обставин справи та з додержанням вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 лютого 2018 року про накладення арешту на автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2008 року випуску з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 31.01.2018 року власник ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_1 ) залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4