У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , отримавши апеляційну скаргу прокурора міста Києва ОСОБА_2 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 120 181 000 300 037 93 від 04 травня 2018 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком засуджені:
- ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник прокурора міста Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою судді-доповідача від 07 вересня 2018 року апеляційна скарга першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 залишена без руху та прокурору надано строк 5 днів для усунення недоліків апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі, що надійшла до Апеляційного суду міста Києва 20 вересня 2018 року, прокурор міста Києва ОСОБА_2 не усунув недоліки апеляційної скарги першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 .
Так, в ухвалі судді-доповідача від 07 вересня 2018 року вказано, що апеляційна скарга першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 містить наступні недоліки.
Приписами ч. 2 ст. 396 КПК України визначено, зокрема, що в апеляційній скарзі повинні бути викладені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Як видно з апеляційної скарги першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 , він просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16.07.2018 стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_4 скасувати у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м?якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. В порядку ст. 96-1 КК України застосувати до ОСОБА_6 спеціальну конфіскацію, стягнувши грошові кошти в сумі 472.892,69 грн. в дохід держави, а також солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 21.808,02 грн. в дохід держави.
Водночас, прокурор в мотивувальній частині апеляційної скарги зазначив, що він не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій кожного з обвинувачених, що суперечить апеляційній вимозі прокурора про скасування вироку та ухвалення нового вироку, яким кожного з обвинувачених слід визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Є незрозумілою і апеляційна вимога прокурора при визнанні ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, щодо призначення йому покарання за вказаним законом у виді 3 років позбавлення волі, оскільки суд першої інстанції саме таку міру покарання і призначив обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України.
Дана вимога прокурора про скасування вироку стосовно ОСОБА_4 взагалі ніяким чином не мотивована.
Вказаним вироком і ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, як просить прокурор в апеляційній скарзі, який не мотивував в цій частині апеляційну скаргу щодо м?якості призначеного обвинуваченому покарання.
Крім того, як убачається з апеляційної скарги, перший заступник прокурора міста Києва ОСОБА_5 просить вирок скасувати стосовно ОСОБА_6 та ухвалити новий вирок, тоді як вирок ухвалено стосовно ОСОБА_3 .
Дані недоліки апеляційної скарги першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 прокурором міста Києва ОСОБА_2 не усунуті, при цьому апеляційна скарга прокурора міста Києва ОСОБА_2 , зі змінами, ідентична за змістом апеляційній скарзі першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 , змін лише зазнали ініціали ОСОБА_3 по тексту апеляційної скарги, замість ОСОБА_6 , проте і в резолютивній частині апеляційної скарги прокурор міста Києва ОСОБА_2 просить застосувати положення ст. 96-1 КК України стягнувши з ОСОБА_6 472.892,69 грн. в дохід держави, а також солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 21.808,02 грн. в дохід держави.
За наведеним, слід прийти до висновку про те, що прокурор міста Києва ОСОБА_2 не усунув недоліки апеляційної скарги першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 , яка залишена без руху, в установлений строк, а тому, виходячи з приписів п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційну скаргу слід повернути прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 399 КПК України, -
Апеляційну скаргу прокурора міста Києва ОСОБА_2 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 120 181 000 300 037 93 від 04 травня 2018 року - повернути прокурору.
Копію ухвали невідкладно надіслати прокурору міста Києва ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою та додатками.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1