КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на рухоме майно - автомобіль "Volkswagen Touareg", державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_7 та заборонено ОСОБА_7 та іншим особам у володінні (користуванні) яких перебуває вказане рухоме майно розпоряджатися та користуватися ним.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що арешт майна батька підозрюваного ОСОБА_10 ОСОБА_7 обумовлюється тим, що до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні є загроза його приховання, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 pоку, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на рухоме майно - автомобіль «Volkswagen Touareg» відмовити.
Щодо строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що оскаржувану ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, фактично суд надав можливість ознайомитися представнику власника майна із матеріалами судової справи, в тому числі і з оскаржуваною ухвалою, лише 23 червня 2018 pоку, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження порушено з поважних причин.
Апелянт вказує, що зазначений автомобіль на праві приватної власності(спільної сумісної власності подружжя) належить ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . Автомобіль було придбано останнім 21 лютого 2018 року.

Представник посилається в своїй апеляційній скарзі на те, що відповідно до протоколу обшуку від 16.05.2018 року, в ході проведення обшуку автомобіля «Volkswagen Touareg», було вилучено майно відповідно до опису (додаток до обшуку від 16.05.2018 p.) . Відповідно до ухвали слідчого судді від 17.05.2018 року було задоволено клопотання прокурора про надання дозволу на проведення обшуку в автомобілі «Volkswagen Touareg», з метою вилучення майна, яке зазначене в додатку до обшуку від 16.05.2018 р., однак про вилучення зазначеного автомобілю в цих процесуальних документах мова не йде.
Таким чином, автомобіль «Volkswagen Touareg» є тимчасово вилученим, і подальші дії стосовно даного майна регулюються відповідно до приписів Глави 16 Розділу II КПК України.
Отже, при розгляді клопотання слідчим суддею допущено порушення норм кримінального процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала в частині накладення арешту на автомобіль підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована.

Як вказує представник, взагалі не зрозуміло ким, яким чином та на якій правовій підставі проаналізовано доходи, отримані родичами ОСОБА_10 , будь-які докази з цього приводу слідчому судді також не надані.
Голослівні припущення слідчого, про те, що начебто автомобіль придбано за грошові кошти, незаконно отримані ОСОБА_11 під час вчинення злочинів, не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. Вина ОСОБА_10 не доказана вироком суду, який вступив в закону силу.
Представник стверджує, що ані слідчим, ані прокурором не доведено, що в даному випадку такий захід забезпечення кримінального провадження буде законним, дієвим та ефективним, а такий ступінь обмеження права власності третіх осіб - розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. Слідчим суддею взагалі не враховано наслідки арешту майна для третьої особи - ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України у складі групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008030 від 16.09.2014 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 146, ч.2 ст. 147, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 256, ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 369, ч.1 ст. 377 КК України.
Встановлено, що на території України діє злочинна організація, до якої входять особи, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, колишні та діючі співробітники правоохоронних органів, а також інші особи, які зорганізувалися у стійке ієрархічне об`єднання з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів проти життя, здоров`я, свободи, недоторканності та власності осіб. Упродовж 2016-2018 років учасниками злочинної організації із застосуванням фізичного насильства вчинено ряд тяжких та особливо тяжких злочинів на території м. Києва, Київської області та інших регіонів України.
15 червня 2018 року старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 звернуся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на рухоме майно - автомобіль "Volkswagen Touareg", державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_7 та заборонено ОСОБА_7 та іншим особам у володінні (користуванні), яких перебуває вказане рухоме майно розпоряджатися та користуватися ним.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року зазначене клопотання було задоволено.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, санкція яких передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».
З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_12 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_12 до скоєння кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна. А тому доводи автора апеляційної скарги про необґрунтованість підозри не є слушними.
Крім того, як встановила колегія суддів, автомобіль "Volkswagen Touareg", на який просив накласти арешт слідчий, знаходяться у власності ОСОБА_7 а фактично розпоряджається ним ОСОБА_10 . Вказаний автомобіль придбаний ОСОБА_7 21 лютого 2018 року і врахувавши проаналізовані органами досудового розслідування доходи, які отримані близькими родичами ОСОБА_10 , а саме його батьком ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_13 , сестрою ОСОБА_14 , а також самим ОСОБА_10 встановлено, що вартість придбаного автомобіля значно перевищує розміри отриманих ними доходів навіть при їх сукупності з 2014 року по 2018 рік.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172,173 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132,170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу як накладення арешту на зазначений автомобіль.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на автомобіль "Volkswagen Touareg",та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.
А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту майна, не є переконливими.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, яка відповідає вимогам ст.ст. 172,173 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на рухоме майно - автомобіль "Volkswagen Touareg", державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_7 та заборонено ОСОБА_7 та іншим особам у володінні (користуванні), яких перебуває вказане рухоме майно розпоряджатися та користуватися ним залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/79/2018
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_15
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1