справа №176/901/18
провадження №1-кп/176/90/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 р. м. Жовті Води

Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження № 0000168 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, такого, що не має дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 12.05.2016 року за ч.3 ст.402, ч.3 ст.408 КК України, із застосуванням ст.ст.69,70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці, звільненого з місць позбавлення волі 17.08.2016 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2018 року,

з участю учасників судового провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , судового розпорядника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2018 року в період часу з 22 год. 00 хв. до 23 год. 59 хв., точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_3 знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_3 . Знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_3 побачив у кімнаті квартири планшет марки «NOMI» С 070010 сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора зв`язку Vodafone № НОМЕР_3 , який належав потерпілому ОСОБА_6 та у нього раптово виник умисел направлений на таємне викрадення вказаного чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, 18.02.2018 року в період часу з 22 год. 00 хв. до 23 год. 59 хв., точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись в кімнаті квартири АДРЕСА_3 та скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 перебував в іншому приміщенні вказаної квартири, а тому не бачив та не міг контролювати його дії, викрав планшет марки «NOMI» С 070010 сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 належний останньому, з сім-картою мобільного оператора зв`язку Vodafone № НОМЕР_3 , яка не представляє для потерпілого будь-якої матеріальної цінності.

Заволодівши викраденим та обернувши його на власну користь, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду, яка згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 694/18 від 27.02.2018 року становить 667 гривень 00 копійок.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся. Відповідно до ст.63 Конституції України відмовився давати суду показання. При цьому зазначив, що повністю погоджується з фактичними обставинами кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, погоджується з правовою кваліфікацією вчиненого кримінального правопорушення. Не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення. Звернувся до суду із заявою про розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України. Зазначив, що наслідки обмеження апеляційного оскарження вироку суду йому зрозумілі.

Докази його винуватості, здобуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Думка обвинуваченого не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий не заперечував проти розгляду кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, з огляду на те, що обвинувачений відмовився давати суду показання, суд обмежився лише дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить висновку, що винуватість обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу винного, який по місцю проживання характеризується таким чином, що скарг та заяв від сусідів на поведінку обвинуваченого не надходило, обвинувачений підтримує стосунки з особами раніше судимими. Зазначені обставини підтверджуються довідкою характеристикою Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Згідно виданої характеристики ОСББ «І.Богуна,48» за місцем проживання обвинуваченого, останній характеризується таким чином, що скарг та заяв від сусідів на поведінку обвинуваченого не надходило.

На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра у державному закладі «СМСЧ №9» обвинувачений не перебуває. Зазначені обставини підтверджуються медичними довідками.

На обліку у центрі зайнятості обвинувачений не перебуває. Обвинувачений проходив військову службу за мобілізацією, але після проходження служби на облік не став.

Згідно складеної уповноваженою особою органу пробації П`ятихатським міськрайонним відділом з питань пробації, досудової доповіді від 24.05.2018 року слідує, що уповноважений орган пробації вважає, що ризик вчинення обвинуваченим нового злочину оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі. /а.с.п. 44-46/

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, наявність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання обвинуваченому, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає можливим застосувати відносно обвинуваченого ст.75 КК України та звільнити останнього від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки. Підстав для застосування ст.ст.69,69-1 КК України суд не вбачає, оскільки судом встановлено наявність обставини, що обтяжує обвинуваченому покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола про Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження по справі також не застосовувалися.

Речовий доказ у кримінальному провадженні:

- планшет марки «NOMI» С 070010 сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому, слід залишити потерпілому.

З обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 300 грн.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 /два/ роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України, на ОСОБА_3 покласти наступні обов`язки:

1. Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

2. Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

3. Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ у кримінальному провадженні:

- планшет марки «NOMI» С 070010 сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому - залишити потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 300 /триста/ грн.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирати.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя