Дата документу Справа № 330/2299/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/602/18
Єдиний унікальний № 330/2299/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.125 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора області ОСОБА_7 на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2017 року, яким

у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоданилівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

затверджено угоду про примирення від 28.10.2017 року у кримінальному провадженні № 0000619 про примирення між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 , що обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.125 КК України.

ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень 00 копійок.

Міра запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно засудженого ОСОБА_8 - не обиралась.

Згідно вироку, 22 жовтня 2017 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, знаходячись в приміщенні літньої кухні на території домоволодіння АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_9 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, наніс потерпілій ОСОБА_9 не менше 5 ударів палкою по голові та не менше 5 ударів палкою по верхніх кінцівках, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження: синці на голові і обох верхніх кінцівках, ділянку травматичного набряку м`яких тканин на голові, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 , 28.10.2017 року була укладена угода про примирення. Згідно з цією угодою ОСОБА_8 повністю визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_8 буде призначене покарання за ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700 гривень.

Суд дійшов висновку, що угода про примирення між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідає інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора області ОСОБА_7 не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду першої інстанції незаконним і таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Суд першої інстанції не перевірив угоду про примирення у даному кримінальному провадженні на відповідність вимогам Кримінального кодексу і не відмовив у затвердженні угоди, умови якої порушують права та інтереси обвинуваченого. Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної статті Особливої частини Кримінального кодексу, в даному випадку санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі 50 мінімумів доходів громадян та інші більш суворі види покарання, натомість судом першої інстанції призначено ОСОБА_8 покарання у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто більш суворе, ніж передбачене ч.1 ст.125 КК України.

На підставі викладеного прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора області ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Встановлено, що на стадії досудового розслідування і під час судового розгляду ОСОБА_8 самостійно захищав свої інтереси.

Під час досудового розслідування 28 жовтня 2017 року потерпілою ОСОБА_9 і обвинуваченим ОСОБА_8 (на той час підозрюваним) в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 471 КПК України, укладена угода про примирення.

Згідно з даною угодою потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_8 буде призначене покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної статті Особливої частини Кримінального кодексу, (виключення стосуються розміру штрафу при умовах заподіяння майнової шкоди).

Згідно зі ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України і відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна кваліфікація кримінального правопорушення.

В порушення зазначених вимог, суд не звернув увагу на те, що розмір штрафу, який було угоджений сторонами, перевищує максимальний розмір вказаного виду покарання, передбачений санкцією ч.1 ст.125 КК України (50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян).

Враховуючи, що угода, яка не відповідала вимогам закону про кримінальну відповідальність і суттєво порушила права обвинуваченого, була укладена на стадії досудового розслідування, що вироком місцевого суду вона не була перевірена належним чином, її було затверджено і обвинуваченому призначене покарання, з порушенням вимог ст.65 КК України, вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження підлягає направленню до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу першого заступника прокурора області ОСОБА_7 , задовольнити.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2017 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , яким затверджено угоду про між потерпілою ОСОБА_9 і обвинуваченим ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4