АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1237/18 Справа № 205/6292/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
підозрюваного: ОСОБА_8 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи без громадянства, офіційно не працевлаштованого, офіційно неодруженого, дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1)06.11.2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 5 років з урахуванням тримання під вартою з 05 до 08.05.12 року. За визначенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.03.14 року вирок був скасований, кримінальна справа відправлена на новий судовий розгляд. Згідно постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.07.14 року, керуючись ст. ст. 148,149, 155, 274, 296 КПК України запобіжний захід тримання під вартою змінена на підписку про не виїзд. Звільнений з залу суду;

2)09.12.2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 153 КК України до позбавлення волі строком 5 років. Згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки. Вирок відмінено в частині призначення покарання;

3)18.02.2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 5 років,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що приймаючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення останнім іншого кримінального правопорушення.

Наявність у ОСОБА_8 судимостей та тяжкість інкримінованого йому злочину не є підставами для застосування виняткового запобіжного заходу.

Вказує, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки - цивільну дружину та малолітню дитину, постійне місце роботи та проживання.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2018 року, задоволено клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 , та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 18 години 50 хвилин 30 жовтня 2018 року включно.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що надані слідчим докази в їх сукупності, дають підстави стверджувати про вирогідну причетність підозрюваного до вчинення названого злочину, свою вину останній не заперечує. В ході розгляду справи доведено наявність існуючого ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто можливість вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, оскільки він раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість, вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, та дані про особу підозрюваного.

Щодо доводів захисника про наявність у підозрюваного хвороб у вигляді контузії та язви 12п кишки, слідчий суддя зазначив, що наявність контузій не доведена жодним належним та допустимим доказом, а хвороба 12п кишки не є такою, що перешкоджає триманню особи під вартою, та дозволяє отримати відповідну медичну допомогу у передбаченому законом порядку.

Заслухавши доповідь суддідоповідача, думку захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, просили їх задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши та перевіривши надані матеріали, та співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом першої інстанції чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Як вбачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, 02 вересня 2018 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України внесено до ЄРДР за №0002317.

02 вересня.09.2018 року підозрюваний ОСОБА_8 був затриманий о 18 год. 50 хв. За підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

02 вересня 2018 року СВ Новокодацького ВП ДВП ГУ НП у Дніпропетровській області ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

03 вересня 2018 року слідчий СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, погодженим з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (п.55 Рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має непогашену судимість.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначений ризик є суттєвим, і йому неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки зважаючи на всі обставини справи, дані про особу підозрюваного - відсутність міцних соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування, інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщенням підозрюваного не можуть йому запобігти.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що наявність у ОСОБА_8 цивільної дружини, малолітньої дитини, постійного місця проживання та роботи, - безпідставні та непідтверджені належними доказами.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2018 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2018 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
______________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4