АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/494/18 Справа № 705/997/18 Категорія: ст.81 КК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7 - присутньої в режимі відеоконференції

представника Уманської ВК №129 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2018 року, якою стосовно засудженої ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні її заяви про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Не погоджуючись з прийнятим місцевим судом рішенням засуджена ОСОБА_7 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.04.2018 та задовольнити її заяву про умовно дострокове її звільнення від відбування покарання. В обґрунтування апеляційної скарги засуджена ОСОБА_7 зазначає, що вона, прибувши до Уманської виправної колонії №129, відразу почала працювати на швейному виробництву колонії. Крім того, апелянт зазначає, що вона відвідувала регулярно господарські роботи середньої важкості на скільки їй дозволяв це робити стан її здоров`я, також вона підтримує родинний зв`язок, брала участь у міроприємствах відділення у якому проживає, підтримує нормальні відносини без усіляких конфліктів із іншими засудженими та з адміністрацією установи. Також наголошує на тому, що за час відбування покарання вона здобула освіту за професією закрійник четвертого розряду. Таким чином, все вищезазначене свідчить, на думку апелянта, про її стійку позитивну характеристику та позитивну поведіку і свідчить про те, що вона дійсно стала на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої ОСОБА_7 , міркування представника Уманської ВК №129 ОСОБА_8 , яка також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженої ОСОБА_7 , пояснивши, що оскільки ця засуджена в їхній установі знаходиться недавно, стягнень та заохочень немає, поведінка засудженої ОСОБА_7 є посередньою, то на думку представника Уманської ВК №129 немає підстав для задоволення апеляційної скарги, думку самої засудженої ОСОБА_7 , щодо необхідності задоволення її апеляційної скарги із зазначених у ній підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до вимог статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджена 26.08.2016 року вироком Оболонського районного суду м.Києва за ст.166 КК України до 3 років позбавлення волі. Початок строку 26.08.2016 року, а кінець строку 02.07.2019 року. Засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання в Уманській виправній колонії №129 з 18.12.2016 року. За час відбування покарання як в СІЗО м.Києва, так і в УВК (№129) засуджена ОСОБА_7 характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, працевлаштована, до праці ставиться задовільно, норми виробітку виконує лише під контролем, намагається виконувати законні вимоги персоналу установи виконання покарань, вимог режиму відбування покарання дотримується під контролем адміністрації, до виконання робіт з благоустрою відноситься задовільно, потребує контролю.

Відповідно до п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженої. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належним чином, врахувавши особу засудженої, її поведінку в установі виконання покарань, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки поведінка засудженої ОСОБА_7 у період відбування покарання є посередньою, засуджена стягнень та заохочень не має, працевлаштована, до праці ставиться задовільно, вимог режиму відбування покарання дотримується під контролем адміністрації, потребує контролю. За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що така поведінка засудженої ОСОБА_7 свідчить лише про те, що засуджена в цілому дотримується режиму відбування покарання лише під контролем адміінстрації, що є її обов`язком, проте це ще не свідчить, що вона виправилася раніше закінчення визначеного їй вироком строку покарання. Про це свідчить, зокрема і той факт, що на засіданні спостережної комісії 02.04.2018 року були розглянуті матеріали на засуджену ОСОБА_7 про застосування пільг, проте комісією було прийнято рішення про недоцільність умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_7 ..

Суд апеляційної інстанції вважає, як і суд першої інстанції, що своєю поведінкою і ставленням до праці засуджена ОСОБА_7 не довела своє виправлення раніше закінчення визначеного їй вироком строку покарання, а тому апеляційна скарга засудженої ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

З урахуванням зазначеного, посилання в апеляційній скарзі засудженої на те, що вона працює на швейному виробництву колонії, що вона відвідувала регулярно господарські роботи середньої важкості, брала участь у міроприємствах відділення у якому проживає, підтримує нормальні відносини без усіляких конфліктів із іншими засудженими та з адміністрацією установи, здобула освіту за професією закрійник четвертого розряду, а в цілому за час відбування покарання вона позитивно характеризується та позитивно поводить себе, що свідчить, на її думку про те, що вона дійсно стала на шлях виправлення, в цілому не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про те, що встановлені судом факти позбавляють суд апеляційної інстанції, можливості дійти безумовного висновку, що засуджена ОСОБА_7 своєю поведінкою довела своє виправлення, зокрема, що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженої настало раніше строку, визначеного вироком суду, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення заяви про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 та скасування ухвали суду першої інстанції.

Не вбачаючи підстав для зміни, чи скасування ухвали суду та на підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженої ОСОБА_7 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :