провадження №1-кс/279/1573/18
Справа № 279/3971/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2018 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
представника скаржника ОСОБА_4
слідчого ОСОБА_5 ,
розглянувши скаргу представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту -,
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого повернути автомобіль BMW 320 державний номерний знак НОМЕР_1 , 2001 року випуску кузов НОМЕР_2 його законному володільцю ОСОБА_6 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 на підставі довіреності має право продати, обміняти, здати в аренду спірний автомобіль. В ході огляду місця події від 4 травня 2016 року автомобіль було вилучено. Проте, слідчим на нього не накладено арешт.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги з підстав викладених в ній, просить їх задовольнити. Прокурор ОСОБА_3 вимог скарги не визнав, ствердив, що автомобіль має перебувати на території Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області.
Суд задовольняє вимоги скарги, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що 04 травня 2016 року було проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено спірний автомобіль.
Відповідно до вимог ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
За правилами ст.168ч.2 тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 000686 слідчий звернувся з клопотання до слідчого судді про накладення арешту на вказане майно. Однак, ухвалою слідчого судді від 11 серпня 2016 року клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків.
Таким чином, суд приходить до висновку, що майно має статус тимчасово вилученого майна до повернення його або накладення арешту.
Відповідно до п.3ч.1ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено якщо слідчий, прокурор не подасть до слідчого судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна протягом 48 годин після вилучення майна.
Як видно із матеріалів кримінального провадження арешт на вказане майно не накладався.
Згідно з ч.7ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей і документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети і документи відповідають критеріям, визначеним ч.2ст.167,ст.98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна,яке,за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо,він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч.5ст.171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст.98,ч.2ст.167,ст.170 КПК України.
З доводів скарги слідує, і зазначені обставини не спростовані , що арешт на вилучене в ході огляду місця події майно (автомобіль) не накладений , а відтак. останнє має режим тимчасово вилученого майна.
Водночас, статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення,ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (справа «Іатрідіс проти Греції». Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права,що включає свободу від свавілля ( «Антріаш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії». Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний або надмірний тягар («Спорронг та Льонрот проти Швеції». Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (« Джеймс та інші проти Сполученого Королівства») .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303-307 КПК України , суд
П О С Т А Н О В И В :
Скаргу задовольнити.
Зобов`язати слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000686 від 04.05.2016 року, негайно повернути тимчасово вилучений 04.05.2016 під час огляду місця події автомобіль BMW 320 державний номерний знак НОМЕР_1 , 2001 року випуску кузов НОМЕР_2 його законному володільцю ОСОБА_6 .
Копію ухвали невідкладно направити скаржнику та Коростенському місцевій прокуратурі Житомирської області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1