Номер провадження: 11-сс/785/1122/18
Номер справи місцевого суду: 523/2999/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

апелянта: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27 березня 2018 року про арешт майна ,-

встановив:
Оскарженою ухвалою клопотання слідчого Суворовського ВП Суворовського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , про арешт майна задоволено.
Накладено арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , що в цілому складається з трьох одноповерхових кам`яних житлових будинків, під літ. А, загальною площею 42,66 кв. м., під літ. Б, загальною площею 58,12 кв. м., під літ. В, загальною площею 32,06 кв. м., загальною площею домоволодіння 141,14 кв. м., житловою площею домоволодіння 92,53 кв. м. з надвірними господарчими спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 318 кв. м., які знаходяться у фактичному користуванні, з метою недопущення порушення права власності ОСОБА_10 на 1/3 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та/або недопущення відчуження будь-яким чином вказаної нерухомості стороннім особам.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 березня 2018 року скасувати, в задоволенні клопотання слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту відмовити. Вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Так, апелянт зазначає, що його, як власника майна належним чином про розгляд клопотання слідчого повідомлено не було та проведено судове засідання без його участі.

Разом з цим, апелянт наголошує, що кримінальне провадження зареєстроване ще 01.02.2018 року, проте станом на даний момент підозру ОСОБА_7 або іншим особам не пред`явлено, а обставини справи свідчать про її цивільно процесуальну юридичну природу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; апелянта та його представника, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, виходячи з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого у кримінальному провадженні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і при вирішення питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Разом з тим, слідчий суддя, який розглядав клопотання, не дотримався зазначених вище вимог кримінального процесуального закону, не прийняв належних заходів щодо повідомлення власника майна, на яке слідчий просив накласти арешт чи його представника про розгляд клопотання слідчого та провів судовий розгляд за відсутності власника майна, чим порушив його право на участь в розгляді зазначеного клопотання, про що правильно було зазначено в апеляційній скарзі.

Зазначені апелянтом в апеляції обставини щодо розгляду клопотання слідчого за відсутності власника майна є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке у відповідності до положень ст.409 та 412 КПК України слугують підставою для скасування постановленої за результатами розгляду клопотання слідчого ухвали районного суду.

Щодо розгляду апеляційним судом клопотання слідчого про накладення арешту на майно по суті, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд в тому числі повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя районного суду не дав належної оцінки його невідповідності вимогам кримінального-процесуального закону та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставини провадження.

Аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно та долучені до нього матеріали кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання не відповідає вимогам закону. Зокрема, в ньому не наведені підстави, якими слідчий обґрунтовує необхідність арешту майна, які, в свою чергу, не відповідають матеріалам кримінального провадження. Крім того, в клопотанні конкретно не зазначено, що саме під час досудового розслідування встановлено, підстави які б обґрунтовували накладення арешту.

В судовому засіданні апеляційного суду Одеської області захисник ОСОБА_8 надав лист Одеської місцевої прокуратури № 4 від 19.07.2018 року, з якого вбачається, що слідчим відділом Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0000565 від 01.02.2018 року за ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом можливого шахрайського заволодіння частиною домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

17.07.2018 року слідчим у кримінальному провадженні прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Тобто на час розгляду справи в зв`язку з закриттям кримінального провадження накладений арешт підлягає скасуванню.
Апеляційний суд з урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів вважає, що такий підхід органу досудового розслідування щодо ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не є предметом кримінального правопорушення, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, зазначеного в резолютивній частині оскаржуваної ухвали та при винесенні ухвали про задоволення зазначеного клопотання, слідчим суддею була допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які потягли за собою передчасне та необґрунтоване рішення слідчого судді.

З огляду на зазначене, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали, у відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України, про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст.171 КПК України та в ньому не міститься обставин, які обґрунтовують підстави та необхідність накладення арешту на майно.

Керуючись ст. 167-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, Апеляційний суд Одеської області,-

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27 березня 2018 року про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту у кримінальному провадженні за №0000565 від 01.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4