В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка, Черкаської обл., з середньою спеціальною освітою, працюючого слюсарем в ТОВ "Укравтономгаз», інваліда ІІ групи, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у лютому 2017 року звернувся до наглядно знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_6 , стосовно отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та державних номерних знаків української реєстрації на автомобіль марки «Ауді А4», який перебував на литовській реєстрації з державними номерними знаками НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , для подальшого використання їх під час прийняття екзаменів у автошколі, де ОСОБА_4 працював на посаді інструктора.

В подальшому, ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю по телефону, зустрівся з чоловіком на ім`я ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , біля входу на «Авторинок», де передав останньому грошові кошти у розмірі 300 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 8420 грн. 85 коп., а ОСОБА_6 в свою чергу передав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 30 листопада 2013 року Центром ДАІ № 4601 та два державних номерних знаки української реєстрації НОМЕР_4 , які в подальшому ОСОБА_4 встановив на власний автомобіль марки «Ауді А4», який перебував на литовській реєстрації з державними номерними знаками НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 .

20 лютого 2018 року, приблизно о 16 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_4 , по вул. Миропільська, в м. Києві, біля будинку № 31, був зупинений інспектором УПП ДПП в м. Києві роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на використання підробленого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «AUDI А4», номер кузова НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , видане 30 листопада 2013 року Центром ДАІ, на ім`я ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи на проїзній частині вул. Миропільська в м. Києві, біля будинку № 31, на прохання інспектора УПП ДПП в м. Києві роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 ОСОБА_7 , надав підроблене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «AUDI A4», номер кузова НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , видане 30 листопада 2013 року Центром ДАІ, на ім`я ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта № 8-4/15337 від 11 вересня 2018 року:

1. бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , заповненого на ім`я « ОСОБА_8 », на автомобіль «Audi А4» державний номерний знак НОМЕР_4 , не відповідає аналогічним бланкам свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, що знаходяться в офіційному обігу на території України;

2. фонові зображення, зображення назв полів на лицевій та зворотній сторонах свідоцтва, нанесено плоским способом друку, а зображення гільошних елементів, персональних даних з лицевої та зворотної сторін свідоцтва та вихідних типографічних даних, а саме « НОМЕР_5 ТОВ «Знак» Консорціуму «ЄДАПС» Зам. 0030-2013.02.», виконані за допомогою копіювально-множильної техніки струменевим способом.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вище викладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Пояснив, що дійсно, 20 лютого 2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи біля будинку № 31, по вул. Миропільська в м. Києві, на прохання інспектора патрульної поліції, надав підроблене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «AUDI A4», номер кузова НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , видане 30 листопада 2013 року Центром ДАІ, на ім`я ОСОБА_8 , яке він напередодні разом із підробленими державними номерними знаками на авто придбав у чоловіка на ім`я ОСОБА_6 .

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні є послідовними і логічними, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме - у використанні завідомо підробленого документа, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, стан здоров`я (інвалід ІІ групи), спосіб життя (працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті виражає належні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 358 КК України у виді штрафу, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Запобіжний захід не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 1001 гривень (висновок № 8-4/15337 від 11 вересня 2018 року).

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 , що приєднано до матеріалів кримінального провадження знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя