Справа № 372/1031/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1204/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 09.11.2017

УХВАЛА
Іменем України
09 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Обухівського районного суду Київської області від 05 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Халеп`я Обухівського району Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Остаточне покарання призначено за сукупністю вироків відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, невідбутої частини покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 28.05.2015, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду, завдану злочинними діями, в сумі 19 909 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`ять) грн. 40 коп.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вирокуОбухівського районного суду Київської області від 05 вересня 2017 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за наступних обставин.
ОСОБА_7 08.03.2017 близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи по вул. Воздвиженській в с. Халеп`я Обухівського району Київської області, побачив на зупинці громадського транспорту легковий автомобіль марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 1990 року випуску, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить його наглядно знайомому ОСОБА_9 . В подальшому ОСОБА_7 помітив, що власник даного автомобіля зайшов до магазину «Обрій», по вул. Воздвиженській в с. Халеп`я Обухівського району Київської області, а ключі від його автомобіля перебувають в замку запалення. Після цього ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на викрадення автомобіля, з корисливих мотивів, з метою задоволення власних потреб, вирішив незаконно заволодіти автомобілем марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 1990 року випуску. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 відкрив водійські двері вищевказаного автомобіля, сів за кермо, завів його шляхом повороту ключа в замку запалення, ввімкнув першу передачу та поїхав в напрямку с. Трипілля Обухівського району Київської області.
В подальшому, 09.03.2017 близько 07 години 00 хвилин ОСОБА_7 на викраденому автомобілі марки ВАЗ 2106, поїхав до ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Того ж дня, близько 07 години 30 хвилин, попередньо забравши ОСОБА_10 з місця проживання, рухаючись через лісопосадку поблизу вул. Зелений Гай в с. Трипілля Обухівського району Київської області, ОСОБА_7 не впорався з керуванням автомобіля ВАЗ 2106 та здійснив зіткнення з деревом, після чого ОСОБА_10 вийшла з автомобіля та пішла в напрямку власного домоволодіння, а ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник в невідомому напрямку.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_11 та пошкодження автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, 1990 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , потерпілому ОСОБА_9 завданий матеріальний збиток, який дорівнює ринковій вартості автомобіля у стані до його пошкодження та згідно з висновком судової авто-товарознавчої експертизи № 19/111/12-2/303 від 28.03.2017 року, та станом на 08.03.2017 року становить 19909,40 грн.
Розгляд провадження в суді першої інстанції здійснювався за приписами ч.3 ст. 349 КПК України.
Не погоджуючись із таким рішення, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та призначити більш м`яке покарання за вчинене правопорушення.
На думку обвинуваченого, суд першої інстанції неправомірно застосував до нього положення ст.71 КК України та призначив покарання за сукупністю вироків. Зазначає, що повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а також повністю відшкодував матеріальні збитки потерпілому в сумі 19 909,40 грн.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого про те, що 08 березня він стояв біля магазину з потерпілим ОСОБА_12 та дівчиною ОСОБА_13 , яка попросила відвезти її до дому, на що потерпілий дозволив їй поїхати за кермом його автомобіля, а ОСОБА_7 мав поїхати разом з нею та потім пересісти за кермо і повернути машину власнику, а він по дорозі заїхав за дівчиною ОСОБА_14 та розбив машину, в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду визнав вину у тому, що розбив машину; думку прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Відповідно до приписів ст.412 КПК України, істотними порушеннями кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як убачається з матеріалів провадження, в суді першої інстанції ОСОБА_7 не заперечував проти проведення судового розгляду за приписами ст.349 КПК України, тому суд обмежився допитом обвинуваченого. Разом з тим, з аудіо-запису судового засідання видно, що під час проведення допиту обвинуваченого ОСОБА_7 , він не зміг відповісти на запитання головуючого та прокурора про обставини вчиненого злочину, а всі відповіді від ОСОБА_7 судом отримано внаслідок того, що прокурор ставив навідні питання.
Разом з тим, в розумінні ст. 351 КПК України, допит обвинуваченого починається з пропозиції головуючого надати показання у вигляді вільної розповіді стосовно відомих йому обставин та інкримінованого йому обвинувачення. Поставлені запитання в подальшому повинні бути пов`язані з метою уточнення окремих положень вільної розповіді обвинуваченого, доповнення вільної розповіді, роз`яснення окремих моментів, що допоможе відтворити окремі епізоди, переконатись у правильному розумінні наданих показань. Забороняється ставити навідні запитання, у формулюванні яких міститься відповідь, частина відповіді або підказка до неї.
Вимога закону про забезпечення захисту прав і свобод людини, забезпечення правильного розгляду справи передбачає обов`язок сторони обвинувачення і захисту, а також суду перевірити усі можливі версії у справі, ретельно, скрупульозно досліджувати всі докази у справі, з`ясувати всі можливі джерела доказової інформації і вжити заходів до одержання достовірних фактичних даних, надати можливість усім учасникам процесу безпосередньо брати участь у процесі доказування і реалізувати свої права з дослідження обставин, що стали предметом судового розгляду.
Згідно з ч. З ст. 349 КПК суд має право прийняти рішення про проведення скороченого судового розгляду і визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку, а сторони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Головуючий зобов`язаний з`ясувати, чи правильно обвинувачений та інші учасники судового розгляду розуміють зміст тих обставин, які вони не оспорюють, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, одночасно роз`яснює їм, що у випадку, коли суд прийме рішення про скорочений судовий розгляд, вони будуть позбавлені права оскаржити визнані ними фактичні обставини. Суд приймає рішення про скорочений судовий розгляд, якщо дійде висновку, що сторони вважають, що обставини справи доведені наявними в справі доказами, вони не потребують дослідження у ході судового розгляду. На підтвердження такої позиції сторони повинні надати належні письмові докази.
Визнання обвинуваченим своєї вини ще не є безумовною підставою для прийняття рішення про скорочений судовий розгляд, оскільки визнання ним своєї вини у вчиненому злочині може бути покладено в основу обвинувачення тільки за умови підтвердження цього визнання сукупністю доказів, які є наявними у провадженні, а вина доведена в законному порядку.
З матеріалів справи убачається, що під час проведення допиту обвинуваченого він не зміг вільно розповісти про обставини вчиненого злочину, а відповіді давав на навідні питання прокурора в межах обвинувального акту. З пояснень обвинуваченого, наданих в суді першої інстанції, не вбачається добровільності розповіді, що створило перешкоди для ухвалення законного вироку за наслідками розгляду провадження відповідно до приписів ст. 349 КПК КПК України. На думку колегії, встановлення того, що обвинувачений визнає свою вину за умов відсутності повної розповіді про обставини вчинення ним інкримінованого злочину, не може вважатись достатнім для прийняття рішення за наслідками розгляду провадження в скороченому порядку.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що за результатом дослідження заяви ОСОБА_7 (а.с.73) про розгляд справи за правилами ст.349 КПК України, а також про відмову від захисника, яка не була досліджена в суді першої інстанції, оскільки обвинувачений почав її писати під час розгляду справи, виникають сумніви щодо здатності останнього реалізувати свої процесуальні права самостійно та розуміти зміст його права на захист.
Вищезазначені порушення є істотним порушенням кримінального процесуального закону та відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України підставою для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки воно перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки і постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, враховуючи те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не перестали існувати, і підстави стверджувати, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на тридцять днів.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 05 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Міру запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити на тридцять днів до 08 грудня 2017 року.

Головуючий:
Судді: