Провадження 1-кп/331/30/2018
ЄУН 331/5616/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2018 року Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/30/2018 за фактом скоєння ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 289 КК України, та ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 357 КК України, ОСОБА_11 ч.3 ст. 289 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт за фактом скоєння ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 289 КК України, та ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 185, чю.3 ст. 289, ч.3 ст. 357 КК України, ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив суд продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою, оскільки наявні усі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо обвинувачених, крім того, просив врахувати, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні вважали, що підстав для продовження терміну дії запобіжного заходу не має, оскільки прокурором не доведено підстав для продовження терміну дії запобіжного заходу та клопотання прокурора не викладено у письмовій формі, що є порушенням КПК.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні просили змінити запобіжний захід на інший, не пов"язаний із позбавленням волі та врахувати наявність у обвинуваченого малолітньої дитини та цивільної дружини. Також зазначили, що станом на 14.02.2018 року ОСОБА_10 перебуває під вартою 4 роки та 10 місяців, що свідчить про надмірну тривалість строку дії запобіжного заходу. Оскільки до 20.06.2017 року на ОСОБА_10 , розповсюджувався Закон ОСОБА_12 , вважає, що на сьогодні обвинувачений повністю відбув покарання, призначене йому під час минулого розгляду справи у вигляді 9 років позбавлення волі, тому подальше перебування його під вартою буде безпідставним та буде свідчити про грубе порушення його права на особисту свободу.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та захисників, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає необхідним продовжити термін дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 та змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_10 , на більш м"який з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих або свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Відповідно до ст.. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження терміну дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинних дій, які були вчинені на протязі нетривалого проміжку часу, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі, вчинив інкриміновані йому злочини у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що свідчить про навність та доведеність ризику того, що ОСОБА_9 може продовжити злочинну діяльність перебуваючи на волі, про що свідчить також і наявність численних фактів його засудження з 1977 року до теперішнього часу, на теперішній час зазначений ризик не змінився, інших обставин в матеріалах справи немає, тому колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження у відношенні ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи наявність підстав для продовження терміну дії запобіжного заходу ОСОБА_10 колегія судів зазначає, що відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Необхідно також зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"-1).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що з 2012 року знайома із ОСОБА_10 та підтримує із ним близькі відносини. На сьогодні вона мешкає у Запорізькій області за адресою: АДРЕСА_1 та бажає продовжувати спільне проживання однією родиною із ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона також мешкає у будинку за вказаною адресою, власником якої є її престарілий дідусь ОСОБА_15 . Ані вона, ані її родичі не заперечують проти вселення до будинку ОСОБА_10 , про можливі незручності через обрання до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем їх проживання ознайомлена.

Вирішуючи питання про навність ризиків, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_10 на момент затримання у 2013 році перебував у м. Запоріжжі тимчасово, є громадянином Росії, має постійне місце проживання в іншій країні, неодружений, місця роботи на території України не мав. В той же час на сьогодні суду стали відомі факти про те, що ОСОБА_10 , має намір утворити родину із ОСОБА_13 , яка має постійне місце проживання в межах території Запорізької області, що підтверджується копією договору оренди будинку. Таким чином, враховуючи наявність міцних соціальних зв"язків та помешкання для проживання, колегія суддів приходить до висновку про те, що ризик можливого ухилення обвинуваченого від суду на сьогодні зменшився.

В той же час, проаналізувавши обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_10 , злочину, а також дані про його особу, термін перебування його під вартою (4 роки та 10 місяців), що свідчить про фактичне відбуття ним значної частини покарання, яке буде призначено судом у разі визнання його винним, а також той факт, що учасники спільної злочинної діяльності перебувають під вартою, підстав вважати, що ОСОБА_10 може продовжити злочинну діяльність, немає, ризик повторного вчиненням ним злочинів є незначним та може бути відвернений шляхом застосування більш м"якого запобіжного заходу - домашнього арешту із постійним контролем за поведінкою обвинуваченого з боку працівників поліції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_10 є співмірним та таким, що у повній мірі зможє забезпечити потреби судового розгляду та запобігти ризикам, встановленим судом, тому обраний раніше запобіжний захід необхідно змінити на більш м"який.

На підставі викладеного, керуючись ст.177,183, 331 КПК,

У Х В А Л И Л А:

Продовжити у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується за ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у СІ № 10 м. Запоріжжя терміном дії на два місяці до 14 квітня 2018 року включно.
Змінити запобіжний захід у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який звинувачується за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ч.3 ст. 357 КК України.

Обрати щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому покидати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22.00 годин до 06.00 годин без дозволу суду, із застосуванням електронного засобу контролю, та покласти на нього обовязки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме:

- прибувати до суду за викликом усним чи письмовим;

- не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду у вказаний період добу.

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина Росії та для виїзду за кордон.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора прокуратури № 1 ОСОБА_5 та співробітників Запорізького районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Роз"яснити Запорізькому районному відділенню поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і повідомити про це судді.

Негайно звільнити ОСОБА_10 з-під варти у залі суду.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу та покладення на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язків - до 14 квітня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3