АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/8602/17 Номер провадження 11-сс/786/47/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 28 грудня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно задоволено.
Постановлено накласти арешт на грошові кошти, в сумі 184 693 доларів США, 2959 Євро 2 Євроценти, які було вилучено під час обшуку 05 грудня 2017р. в орендованому ОСОБА_9 індивідуальному сейфі, який розташований у сховищах для індивідуальних сейфів ПАТ «Полтава-Банк» за адресою: м. Полтава вул..Пилипа Орлика, 40а.
Зобов`язано арештовані грошові кошти передати до відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності ГУ ДФС у Полтавській області для зарахування на відповідні депозитні рахунки.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя, посилаючись на приписи ст. 170, ст. 173 КПК України зазначив про необхідність накладення арешту на майно, оскільки вилучені у ході обшуку грошові кошти є речовими доказами по кримінальному провадженню, та можуть мати відношення до вчиненого злочину.
В апеляційній скарзі власник арештованого майна ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на грошові кошти,.

Зазначає, що клопотання про арешт майна подане до суду з пропуском строків і з заявою про поновлення цього строку прокурор не звертався, але судом даній обставині не надано належної правової оцінки.

Також, ухвала про накладення арешту на вилучені кошти не містить ідентифікації, що вилучені кошти набуті кримінально протиправним шляхом та не встановлено, що саме вилучене під час обшуку майно підлягатиме спеціальній конфіскації.

Доводи слідчого та прокурора з приводу того, що вилучені грошові кошти здобуті у наслідок злочинної діяльності є лише припущенням, оскільки не мають підтвердження наданими стороною обвинувачення матеріалами.

Таким чином, вважає недоведеними доводи слідчого щодо відповідності вилучених грошових коштів критеріям ст..98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, прокурора та слідчого, які вважають апеляційну скаргу необґрунтованою та просили залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, встановлено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 29.03.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України.
Відповідно до клопотання, службові особи ряду підприємств, зокрема ПрАТ ВТФ «МТН-Полтава», виконавчим директором якого є ОСОБА_9 , за попередньою змовою у період з 01.01.2016р. незаконно виготовляють та збувають паливно-мастильні матеріали, які входять до підакцизної групи товарів, за готівкові кошти, при цьому вносять завідомо неправдиві відомості до первинних бухгалтерських документів податкової та фінансової звітності.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 14.11.2017р. в рамках даного кримінального провадження надано дозвіл на проведення обшуку в індивідуальних сейфах, які розташовуються у сховищах для індивідуальних сейфів ПАТ «Полтава-Банк» за адресою: м.Полтава вул..П.Орлика, 40а та орендуються ОСОБА_9 , з метою виявлення та вилучення документів, предметів, речей, які можуть бути використані як докази під час досудового розслідування в судового слідства, готівкових коштів та цінностей, набутих кримінально протиправним шляхом.
05.12.2017р., на виконання ухвали слідчого судді, проведено обшук індивідуального сейфу, який орендується ОСОБА_9 у приміщенні ПАТ «Полтава-Банк» звідки виявлено та вилучено, крім іншого майна, грошові кошти в загальній сумі 184 693 доларів США, 2959 Євро 2 Євроценти.
Постановою слідчого від 22.12.2017р. вказані грошові кошти визнані речовими доказами.
Встановивши зазначені обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на вищезазначені грошові кошти з метою збереження речових доказів.
Посилання в апеляційній скарзі на порушення прокурором строків звернення до суду з клопотанням про арешт майна є необґрунтованим, оскільки дозвіл на виявлення та вилучення грошових коштів та цінностей, набутих кримінально протиправним шляхом був наданий ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 14.11.2017р., тому вилучені грошові кошти не є тимчасово вилученим майном у розумінні ст..167 КПК України.
Також, твердження захисника щодо відсутності ідентифікації грошових коштів шляхом позначення серії та номеру купюри та неможливості встановити належність вилучених коштів до певного злочину є безпідставними, так як вилучене майно не є предметом злочину і не потребує ідентифікації, про що вірно зазначив слідчий суддя в ухвалі.
В ході апеляційного розгляду захисником не надано підтвердження законності походження вилучених коштів та їх належності третім особам.
Окрім того, прокурором надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_9 з 01.01.2016р. по 30.09.2017р., з яких вбачається, що сума отриманих ним коштів за цей період є значно меншою ніж загальна сума вилучених коштів.
Отже, колегія суддів вважає, що прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження фактичні дані вважати, що грошові кошти, які вилучені під час обшуку в індивідуальному сейфі, який орендується ОСОБА_9 у приміщенні ПАТ «Полтава-Банк» можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій та/або набуті кримінально протиправним шляхом, тому накладення арешту на вищевказане майно є необхідною мірою для їх збереження, як речових доказів.

Висновки слідчого судді про задоволення клопотання прийняте у відповідності до вимог ст.170 КПК України, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, як необґрунтована.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2017 року про накладення арешту на грошові кошти без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4