Ухвала
іменем україни

23 жовтня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2017 року щодо нього,

в с т а н о в и в:
За вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2017 року, визнано винуватим та засуджено
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, уродженця смт Кельменці Кельменецького району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2017 року за ч. 1 ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці,

за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Вирішені питання про долю речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

За вироком місцевого суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 01 квітня 2017 року у період часу з 20:30 год. по 23:10 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав з кишені куртки ОСОБА_5 майно останнього на загальну суму 964 грн.

02 квітня 2017 року близько 02:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №5, що по вул. Полєтаєва у м. Чернівці, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, повторно, пошкодивши скло задніх дверей автомобіля марки «Ford FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , викрав із салону вказаного транспортного засобу майно потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 580 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 посилається на незаконність оскаржуваних судових рішень щодо нього у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про його особу внаслідок суворості. Засуджений вважає, що суд при призначенні йому покарання не повною мірою врахував визнання ним винуватості, щире каяття у вчиненому злочині, сприяння його розкриттю, а також позицію потерпілих, які не мали претензій до нього. Просить суд касаційної інстанції змінити оскаржувані судові рішення, пом`якшити призначене йому покарання.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для задоволення скарги з мотивів, наведених у ній.

Засуджений ОСОБА_4 не оскаржує доведеність його винуватості у вчиненому злочині та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України. Також не зазначає доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування судових рішень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Із наданих копій судових рішень вбачається, що судом при призначенні ОСОБА_4 покарання вищевказані вимоги кримінального закону дотримано.

Так, як видно з копії вироку, суд при призначенні ОСОБА_4 покарання у розмірі ближче до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 185 КК України врахував, що вчинене кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, має корисливий характер. Також судом були взяті до уваги дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, на спеціальних обліках не перебував, був зареєстрований у Центрі обліку бездомних осіб ОГ «Народна допомога». При цьому пом`якшуючою покарання обставиною суд визнав щире каяття ОСОБА_4 у вчиненому злочині та сприяння його розкриттю, відшкодування завданої злочином шкоди. Також судом була врахована думка потерпілих, які, як було з`ясовано в судовому засіданні, претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не мали.

Одночасно, з копії ухвали убачається, що суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо невідповідності призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про його особу внаслідок суворості, які аналогічні доводам касаційної скарги засудженого, дійшов правильного висновку про справедливість призначеного судом першої інстанції ОСОБА_4 покарання та необхідність залишення без змін оскаржуваного вироку місцевого суду.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з вищевказаними висновками судів першої та апеляційної інстанцій, а у скарзі засудженого не наведено належних доводів на їх спростування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_4 покарання, оскільки воно є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, так як у ній, окрім іншого, зазначені обґрунтовані мотиви, з яких суд виходив при постановленні рішення про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 .
З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2017 року щодо нього.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3