В И Р О К
іменем України
Справа № 126/2024/17

Провадження № 1-кп/126/200/2017

"02" жовтня 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь Вінницької області кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000939 від 26.11.2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с .Лісниче Бершадського району Вінницької області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, приватного підприємця, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимому,-

за ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 26.11.2016 біля 17-40 год. в м. Бершадь Вінницької області водій автомобіля ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 , рухаючись по вулиці Миколи Холодовського, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, який зобов`язує водія перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для руху та п.12.3, який встановлює, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному напрямку по лівому краю проїзної частини дороги відносно автомобіля ВА32105.

Згідно висновку комплексної судової авто технічної, транспортно-трасологічної експертизи № 315а від 16.05.2017 в даній дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «ВАЗ-2105» ОСОБА_4 , рухаючись по смузі зустрічного руху, виконуючи об`їзд перешкоди, яка знаходилась на його смузі руху, порушив вимоги п. 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору призвело до виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експерта № 127а від 27.02.2017 гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля «ВАЗ 2105» д/н НОМЕР_1 знаходяться в працездатному стані, при якому були відсутні які-небудь несправності, що могли б впливати на його вихідні параметри.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудей, що супроводжувалась переломами ОСОБА_6 УII та IX ребер зліва, які згідно висновку експерта № 181/12 від 07.12.2016 за ступенем важкості відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, за критерієм тривалості розладу здоров`я та рани у верхній третині лівого передпліччя, які згідно висновку експерта № 181/12 від 07.12.2016 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_4 , який грубо порушив Правили дорожнього руху:

- пункт 12.3. - який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

- пункт 10.1. - який зобов`язує водія перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для руху іншим учасникам руху.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнав себе винним, підтвердив вищезазначені обставини, у вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена, а дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, кваліфікуючими ознаками якої є: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за правилами ст. 12 КК України, відноситься до розряду злочинів середньої тяжкості.

При вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд відповідно до ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого.

В ході судового слідства в діях обвинуваченого ОСОБА_4 виявлено пом`якшуючі вину обставини, передбачені ст. 66 КК України, якими суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є громадянином України, раніше не судимий, одружений, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, характеризується позитивно за місцем проживання, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даних про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв його виправленню та запобігав вчиненню інших злочинів, а саме у вигляді штрафу в дохід держави, без позбавлення керування транспортними засобами.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування до ОСОБА_4 ст. 1 п. г) Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом обвинуваченого визнано інвалідом третьої групи.

ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти звільнення його від відбування покарання на підставі ст.1 п. г) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році » від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 1 п. г) Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнані інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи. Ці дані підтверджені пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 серії № НОМЕР_3 виданим 25.10.2016 року, вивченим у судовому засіданні.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснені, але він наполягав на її застосуванні.

Прокурором Бершадської місцевої прокуратури заявлено цивільний позов, відповідно до якого він просить стягнути з обвинуваченого 1670 грн. 34 коп. в рахунок відшкодування витрат Бершадської ОЛІЛ на лікування потерпілого ОСОБА_5 ..

Даний позов обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю та не заперечував щодо його задоволення.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши думку учасників процесу суд прийшов до висновку про необхідність задоволення цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1494 гривні 64 копійки витрат на проведення експертиз в рамках даного кримінального провадження.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 369 371, 373- 376 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу - 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн. 00 копійок, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 1 п. г) Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного за цим вороком покарання у зв`язку з амністією.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової авто-технічної експертизи 703 гривні 68 копійок, на проведення комплексної судової авто-технічної. транспортно-трасологічної експертизи 790 гривень 96 копійок, що разом складає 1494 гривні 64 копійки.

Цивільний позов заявлений прокурором Бершадської місцевої прокуратури задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунальної установи "Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування" (код. , р/р 3398, МФО 802015 в УДКСУ у Бершадському районі) 1670 грн. 34 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення

Речові докази:

- автомобіль «ВАЗ-2105» д/н НОМЕР_1 , що вилучений до арешт майданчику Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області - передати ОСОБА_4 , як користувачу.

- помаранчевий жилет із світлоповертаючими елементами, що зберігається в кімнаті збереження речових доказів Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області - передати ОСОБА_5 , як власнику.

- резинку бокового дзеркала, корпус бокового дзеркала та накладку на водостік, що передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Вінницької області.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1