Справа №585/2781/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/382/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання (подання), пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2018 року відмовлено засудженому ОСОБА_8 у задоволенні його заяви про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Своє рішення суд вмотивував тим, що в матеріалах даного провадження відсутні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_9 став на шлях виправлення.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати вказане судове рішення, а дане провадження направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування апеляційної скарги засуджений ОСОБА_8 зазначає, що ухвала суду є незаконною, оскільки він заявляв клопотання: про проведення судового засідання на російській мові, оскільки українська мова, якою проводилися судові засідання, йому не зовсім зрозуміла, через те, що він навчався в російській школі, проживає в регіоні, де 70-80% населення розмовляє на російській мові; про розгляд питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким колегіальним складом суду та з участю народних засідателів; про відвід представнику виправної колонії, які судом були відхилені.

Крім цього, засуджений зазначає, що суд задовольнивши його клопотання щодо ознайомлення з матеріалами особової справи, фактично надав можливість ознайомитися лише з одним томом, а в ознайомленні з 2,3,4 томами категорично відмовив, при цьому, суд взагалі не витребував і не досліджував особову справу і при постановленні рішення, врахував лише показання представника колонії ОСОБА_10 і не врахував того, що він виплачує стягнення за цивільним позовом, виявив бажання отримати спеціальність, працював і одержував заробітну плату, намагається добре себе поводити, має 5 заохочень, а стягнення, про яке зазначає суд, у нього не було.

Також апелянт посилається на те, що суд не взяв до уваги показання свідків, довідку СІЗО м. Харкова, якими підтверджується те, що він працює та отримує заробітну платню, виплачував стягнення за позовом, виконує всі вимоги адміністрації установи, приймав участь в програмі фізкультура та спорт, постійно приймає участь у виховних програмах, закінчив ПТУ, відвідує бібліотеку, має добру поведінку, має охайний вигляд та дотримується санітарних норм, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Крім того, ОСОБА_8 вказує , що суд не врахував те, що у нього народився син, він постійно ходить на побачення, отримує передачі та посилки, не спілкується з засудженими, які негативно впливають на оточуючих, в повному обсязі визнає свою вину та щиро кається, і те, що ухвала суду побудована лише на неправдивих показаннях представника колонії.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , і який підтримав подану останнім апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обгрунтованою , дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначених положень закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання щодо заміни засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання на більш м`яке, вищезазначені вимоги закону дотримано в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів даного провадження, вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2013 року ОСОБА_8 було засуджено за ч.3 ст. 187, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, який ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 7 травня 2015 року залишено без зміни.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2016 року, засудженому ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05 липня 2012 року по 07 травня 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі і вказане судове рішення ухвалою апеляційного суду від 22 грудня 2016 року також було залишено без зміни.

Таким чином, початок строку відбування покарання засудженого рахується з 05 липня 2012 року, а кінець строку 03 вересня 2018 року.

Призначене покарання засуджений ОСОБА_8 відбуває у Роменській виправній колонії № 56, куди прибув 04 липня 2015 року, і на час розгляду судом першої інстанції його заяви, він відбув більше як 2/3 призначеного строку покарання.

У липні 2017 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, яке обґрунтував тим, що він відбув встановлену законом частину покарання та став на шлях виправлення, що довів своєю поведінкою та ставленням до праці.

За результатами розгляду вказаної заяви засудженого, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, і такі висновки суду, на думку колегії суддів, є цілком обґрунтовані, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам та наявним в матеріалах даного кримінального провадження доказам.

При цьому, судом було вірно враховано наявні в матеріалах провадження характеристики на засудженого від 26 лютого 2016 року, 09 червня 2016 року, 04 липня 2016 року, 04 вересня 2017 року, з яких вбачається, що ОСОБА_8 за місцем відбування покарання характеризується посередньо, за час відбування покарання допускав порушення режиму тримання, на основному виробництві установи працювати не бажає, задіяний до програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», але до даного заходу відноситься формально, у відношенні до працівників адміністрації намагається бути ввічливим, не завжди виконує законні вимоги через особисту неорганізованість, потребує контролю, за характером запальний у відношенні до оточуючих не завжди тактовний. має 1 стягнення, яке не скасоване та 5 заохочень, збитки, завдані злочином відшкодував частково. При цьому, аналізуючи зазначені характеристики та враховуючи висновки комісії виправної установи, суд першої інстанції вірно встановив, що за період перебування в Роменській ВК № 56 з 04 липня 2015 року по вересень 2017 року, ОСОБА_8 не став на шлях виправлення.

При цьому, доказів на спростування інформації, яка міститься в зазначених характеристиках, матеріали даного кримінального провадження не містять і засудженим ОСОБА_8 апеляційному суду не надано.

Також судом було враховано і те, що засуджений ОСОБА_8 звертався до суду з клопотанням щодо умовно-дострокового звільнення, яке ухвалою Роменського міськрайонного суду від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_8 залишено без задоволення, і вказане судове рішення ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2016 року було залишено без зміни.

При цьому, доводи апелянта про те, що суд не взяв до уваги показання свідків та довідку СІЗО м. Харкова, якими підтверджується що він працює та отримує заробітну плату, виконує всі вимоги адміністрації установи та став на шлях виправлення, а врахував лише показання представника Роменської ВК№56, колегія суддів вважає такими, що прямо суперечать змісту прийнятого судового рішення.

Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що судом були враховані показання свідка ОСОБА_11 , який працював начальником загону Роменської ВК № 56, де відбував покарання ОСОБА_8 з січня 2017 року по вересень 2017 року, а також показання свідка ОСОБА_12 , який працює психологом в Роменській ВК № 56, які не могли чітко зазначити, що засуджений став на шлях виправлення. Крім того, з інформації, що міститься в довідці Державної установи «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» від 06 грудня 2017 року, на які посилається апелянт, вбачається, що ОСОБА_8 був залучений до роботи у майстерні установи лише з червня 2013 року по квітень 2015 року та отримував заробітну плату, при цьому, докази на підтвердження того, що засуджений працював в установі, де відбував призначене покарання, після зазначеного у довідці періоду, в матеріалах даного провадження відсутні і апеляційному суду засудженим надані не були.

Таким чином, судом першої інстанції було вірно встановлено, що в матеріалах даного кримінального провадження відсутні достатні дані, які б свідчили що засуджений ОСОБА_8 довів своє виправлення через сумлінну поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, що є єдиною і достатньою підставою для заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого що оскаржувана ухвала є незаконною оскільки не були задоволені його клопотання: щодо проведення судових засідань на російській мові, щодо заявленого ним відводу представнику виправної установи, щодо розгляду його заяви колегіальним складом суду за участі народних засідателів, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, з врахуванням того, що в матеріалах даного провадження містяться ухвали від 21 листопада 2017 року (а.п.111,112), постановлені за результатами розгляду вказаних клопотань засудженого з належним обґрунтуванням, посиланням на норми діючого законодавства, якими керувався суд першої інстанції, відмовляючи у їх задоволенні і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, доводи апелянта що йому не надали можливості ознайомитися з матеріалами його особової справи та що суд його особову справу взагалі не витребував, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки, як вбачається з відповіді Роменської виправної колонії №56 №3/2339 від 02 серпня 2017 року, вказані обставини були обумовлені тим, що особова справ засудженого ОСОБА_8 була витребувана і направлена на запит головуючого-судді, який розглядав інше кримінальне провадження за заявою останнього щодо умовно-дострокового звільнення (а.п.10).

При цьому, колегія суддів враховує те, що з журналів судових засідань від 13 жовтня 2017 року та 16 листопада 2017 року вбачається, що судом були задоволені клопотання засудженого ОСОБА_8 щодо ознайомлення з матеріалами справи і з відомостей щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та журналом судового засідання (а.п.83, 109), підписаних власноручно засудженим, не вбачається, що він у зв`язку з цим мав якісь заперечення чи був з чимось незгоден.

Що стосується тверджень ОСОБА_8 про те, що суд належним чином не врахував того, що він виконує всі вимоги адміністрації установи, приймав участь в програмі фізкультура та спорт, постійно приймає участь у виховних програмах, закінчив ПТУ, відвідує бібліотеку, має добру поведінку, охайний вигляд та дотримується санітарних норм, то колегія суддів звертає увагу , що дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а ті обставини, на які посилається засуджений, а саме, що у нього нещодавно народився син, що він постійно ходить на побачення, отримує передачі та посилки, не спілкується з засудженими, які негативно впливають на оточуючих, в повному обсязі визнає свою вину та щиро кається, при наявності вищевказаних обставин, не можуть слугувати для висновку, що засуджений став на шлях виправлення, крім того, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов, які в даному випадку відсутні.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши матеріали даного провадження, прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений протягом строку відбування покарання став на шлях виправлення, і доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують правильність висновків суду і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2018 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4