Дата документу 05.12.2017 Справа № 554/5096/17
Провадження № 1-кс/554/8316/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що в ході досудового розслідування установлено, що починаючи з квітня 2017 року ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , систематично шляхом обману, здійснювали телефонні дзвінки від імені посадових осіб обласних державних адміністрацій областей підприємствам та організаціям різних форм власності, розташованим на території України, з пропозицією прийняти участь у благодійності та перерахувати грошові кошти під приводом надання благодійної допомоги на оздоровлення дітей та воїнів АТО та в подальшому заволодівали отриманими грошовими коштами (чужим майном) з використанням електронно-обчислювальної техніки (вчиняли шахрайство).
Роль ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , полягала у забезпеченні організації здійснення телефонних дзвінків від імені посадових осіб обласних державних адміністрацій областей підприємствам та організаціям різних форм власності, розташованим на території України, з пропозицією прийняти участь у благодійності та перерахувати грошові кошти під приводом надання благодійної допомоги на оздоровлення дітей та воїнів АТО, безпосередньому контакті з ОСОБА_5 для координації дій, забезпеченні зняття грошових коштів, що були перераховані від потерпілих на розрахункові рахунки благодійних фондів в тому числі з використанням системи веб-банкінгу ПАТ «ПУМБ» та подальший розподіл грошових коштів відповідно попередніх домовленостей. За вчинення указаних злочинних дій ОСОБА_7 отримував грошову винагороду в розмірі 6% від суми незаконно отриманих коштів.
Роль ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , полягала у здійсненні телефонних дзвінків від імені посадових осіб обласних державних адміністрацій областей підприємствам та організаціям різних форм власності, розташованим на території України, з пропозицією прийняти участь у благодійності та перерахувати грошові кошти під приводом надання благодійної допомоги на оздоровлення дітей та воїнів АТО. Інформувати про свою діяльність ОСОБА_7 .
Роль ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який працює на посаді провідного фахівця сектору по роботі з малими корпоративними клієнтами, полягала у відкритті та подальшому обслуговуванні розрахункових рахунків фіктивних благодійних фондів, який завідомо знаючи, що розрахункові рахунки благодійних фондів використовувалися для заволодіння грошовими коштами, допомагав, в при обробці платіжних доручень банківською системою, повідомляв гр. ОСОБА_7 стосовно перерахування грошових коштів, а також повідомляв встановлених слідством осіб про загрозу можливого блокування розрахункових рахунків фіктивних благодійних фондів та про блокування рахунків з боку правоохоронних органів, говорячи при цьому, що необхідно здійснити зняття грошових коштів. Крім того, надавав поради гр. Косенку, куди саме необхідно звернутися з приводу розблокування грошових коштів на розрахункових рахунках фіктивних благодійних фондів.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України.
02.12.2017 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиенні вищевказаних кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.190 КК України.
На даний час у кримінальному провадженні існує обґрунтована необхідність запобіганню можливості пошкодження, перетворення та відчуження вищевказаного майна, яке може бути реалізовано тільки шляхом накладення арешту на це майно.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання. Пояснив, що дійсно при проведенні обшуку у ОСОБА_5 про належність грошей заявив його батько, та саме з його портфеля були вилучені грошові кошти.
Прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що гроші належать його батьку, були вилученні з його робочого портфеля. Крім того, йому належить лише телефон айфон-8, частина речей - не його, але доказів про їх належність у нього немає.
Захисник в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання за безпідставністю та необґрунтованістю.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 02.12.2017 року оголошено про підозру за ч.3 ст. 190 КК України.
04.12.2017 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання підвартою, строком на 60 діб.
Виходячи із аналізу положень пункту першого частини третьої статті 132 КПК України , статті 170 КПК України, слідчий , прокурор в ході розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні , в якому особі оголошено про підозру, має довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.
Розглядаючи клопотання слідчого по суті, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, із змісту клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, вбачається , що зазначені обставини підозри, які інкримінуються ОСОБА_5 , мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку від 02.12.2017 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 02.12.2017 року, майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Проте, суд вважає в частині накладення арешту на речі, а саме: копія ідентифікаційного коду на 1 аркуші; копія паспорту ОСОБА_5 на 1 аркуші; грошові кошти в сумі 1500 доларів США, номіналом 100 доларів США 12 шт., 50 доларів США 2 шт., 20 доларів США 9 шт., 10 доларів США 2 шт., та 50 Євро, необхідно відмовити, оскільки вказані речі та документи не мають відношення до даного кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1