Бучацький районний суд Тернопільської області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2010 року Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Федорончука В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю обвинувача Кумановського В.М.,

потерпілої ОСОБА_1,

представника потерпілої ОСОБА_2,

педагога ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу про обвинувачення ОСОБА_4, 7 червня

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя

с. Сороки Бучацького району Тернопільської

області, українця, громадянина України, з вищою

освітою, одруженого, який працює інженером -

механіком у ТзОВ Бучачагрохлібпром, раніше

не судимого,

за ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2009 року, близько 9 год. 00 хв., ОСОБА_5, керуючи технічно -справним автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул. Ст.Бандери в м. Бучач Тернопільської області в напрямку центру міста. Здійснюючи рухвказаною вулицею, неподалік будинку №13, та маючи об'єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для руху, а саме пішохода, яка рухалась в попутному напрямку з автомобілем, по смузі його руху, ОСОБА_5 в порушення вимог п. п. 1.5., 1.10. ( в частині визначення поняття «небезпека для руху»), 12.3. ПДР України негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, маючи при цьому технічну можливість шляхом вжиття таких заходів уникнути наїзду і в такий спосіб не створювати небезпеку для руху, загрозу життю і здоров'ю громадян, а продовжив рух. Внаслідок вказаного водій ОСОБА_5 не забезпечив безпеку дорожнього руху і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 Під час наїзду ОСОБА_1 отримала закриту травму правого гомілково-ступневого суглобу у вигляді переломів обох кісточок (щиколоток), які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого (більше 21 дня) розладу здоров»я.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 суду показав, що він керуючи належним йому автомобілем НОМЕР_2, та рухаючись по вул. Ст. Бандери в м. Бучач Тернопільської області, 18 грудня 2009 року, близько 9 години, здійснив наїзд на пішохода, яка йшла по дорозі в попутному напрямку. Якби жінка дотримувалась правил дорожнього руху та не йшла по проїзній частині дороги, покриття якої було слизьким через випадання снігу, то ДТП не сталась би. Крім того, безпосередньо перед наїздом видимість жінки йому закрив зустрічний автомобіль, який рухався по його смузі руху. Намагаючись уникнути наїзду він викрутив кермо вліво. В результаті таких дій автомобіль на слизькій дорозі став некерованим, його понесло юзом і в той момент автомобіль збив пішохода. Відразу після ДТП він доставив потерпілу в медичний заклад, оплатив витрати по наданню їй першої медичної допомоги. Протягом декількох наступних днів він з дружиною цікавилися станом здоровя потерпілої, провідували її вдома, привозили продукти і готові були й надалі нести витрати по її лікуванню, однак потерпіла під впливом сторонніх людей змінила своє ставлення до них, зажадала від них 12000 грн., сказала, щоб вони не приходили до неї. Вони пропонували потерпілій 4000 грн., оскільки на той час не мали більше грошей, однак потерпілу це не задовільнило. По його підрахунках потерпіла понесла приблизно 2000 грн. витрат на лікування. Моральні збитки потерпілої він оцінює теж у 2000 грн. Таким чином, цивільний позов потерпілої визнає частково.

Вина П»янтківського В.Є. в скоєнні інкримінованого йому досудовим слідством злочину в повній мірі підтверджується зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 суду показала, що 18 грудня 2009 року, близько 9 год. 00 хв., вона йшла від місця свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 в напрямку центру м.Бучач. Спочатку вона йшла по тротуарі з правого боку дороги, а неподалік буд.№15 вийшла на дорогу та рухалась по ній, оскільки тротуар був вкритий значним покривом снігу. Дорогою вона йшла спокійним кроком, не змінюючи швидкості, напрямку та траєкторії руху. Йдучи по правому краю проїзної частини дороги вона бачила, що назустріч їй рухається якийсь автомобіль і раптом відчула поштовх ззаду, від чого впала, а далі зрозуміла, що її збив автомобіль. Після наїзду вона сильну біль не відчувала, однак трішки боліла права нога. Працівників міліції про ДТП відразу ніхто не повідомляв. Того ж дня водій ОСОБА_5, який здійснив наїзд, попросив у неї вибачення, сказав, що не міг зупинити автомобіль, і доставив її у лікарню, де було встановлено діагноз - перелом правої ноги (гомілки). Протягом декількох днів ОСОБА_5 з дружиною провідували її, привозили сир і молоко. Однак, коли сусіди сказали їй не прощати ОСОБА_5 такий вчинок і вона зажадала від останнього відшкодувати їй 12000 грн. збитків, то вони перестали провідувати її і цікавитися станом її здоровя.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка неповнолітній ОСОБА_6 суду показав, що 18 грудня 2009 року, близько 9 год. 00 хв., він знаходився неподалік проїзної частини дороги поряд із своїм будинком по вул. Ст. Бандери, 15 в м. Бучач та намагався добратись до навчального закладу. В цей час він побачив, що поряд із ним пройшла ОСОБА_1, яку він візуально знає. Вони привітались та ОСОБА_1 продовжила рух в напрямку до центру міста. Далі він побачив, що ОСОБА_1 вийшла на проїзну частину дороги та рухалась по правому її краю, при цьому не змінюючи швидкості, напрямку та траєкторії свого руху. Йшла спокійним кроком. В цей час в попутному із нею напрямку з гори рухався автомобіль ВАЗ 2107, водій якого намагався зупинити автомобіль, однак не зміг цього зробити та допустив наїзд на ОСОБА_2 М.Г. Проїзна частина дороги була слизькою - вкрита рихлим снігом. На час наїзду по зустрічній смузі руху у зустрічному напрямку рухався якийсь один автомобіль. На його думку наїзд відбувся із-за слизької проїзної частини дороги.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду показав, що він є лікуючим лікарем ОСОБА_1 18 грудня 2009 року, в післяобідню пору, він приїхав в приймальне відділення лікарні у справах і застав там ОСОБА_1 Після огляду ОСОБА_1 ним був встановлений діагноз - двохщиколотковий перелом кісток правого ступневого суглобу. Обставини отримання травми ОСОБА_1 йому не повідомила. При вказаній травмі ноги хвора могла певним способом ставити ногу рівно та таким чином рухатись, однак якби нога викривилась то було б необхідне оперативне втручання. Отримати вказану травму жінка старшого віку та великої ваги, якою є ОСОБА_1, могла від падіння із висоти власного росту, зістрибнувши з висоти, від падіння після поштовху автомобіля і таке інше.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду показали, що вони працюють разом з потерпілою в Бучацькій санепідемстанції. Потерпіла є одинокою особою, а тому після одержання нею травми вони відвідували її, допомогали їй вийти з будинку, супроводжували її до медичних закладів. Потерпіла переживала, що внаслідок травми є безпомічною, часто плакала.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 показала, що 18 грудня 2009 року, близько 9 год. 00 хв., вона їхала як пасажир в автомобілі НОМЕР_3, яким керував її чоловік. Вони рухались з малою швидкістю в напрямку від с.Сороки до центру м. Бучач. Проїзна частина дороги була вкрита не прогорнутим снігом, а тому була слизькою. Автомобіль рухався ближче до правого краю дороги, тобто смугою свого напрямку. Під час поїздки вона на дорогу не дивилась, оскільки була зайнята своїми думками, однак в один момент, коли автомобіль рухався на спуск вона подивилась на дорогу так як про це їй сказав її чоловік. Володя сказав : «Дивись, що вона робить». Вона подивилась вперед та побачила, що на проїзній частині дороги, з правого боку, в попутному із ними напрямку, спокійним кроком рухається жінка. Жінка йшла попереду, на відстані близько двох метрів перед автомобілем. Тобто, саме на такій приблизно відстані вона була попереду автомобіля в той момент, як вона подивилась на дорогу. Крім того, в той же момент вона побачила, що знизу у зустрічному напрямку рухається легковий автомобіль «іномарка». Вона побачила, що чоловік дуже напружений та намагається зупинити автомобіль, однак не може цього зробити. Далі, через невеликий проміжок часу, їх автомобіль правою передньою стороною легко зачепив жінку і вона від цього поштовху сіла на сніг. Коли вони підійшли до жінки то вона сказала їм, що міліцію викликати не потрібно, що у неї просто шок і все буде добре. Тоді з місця пригоди вони своїм автомобілем, на прохання жінки, відвезли її додому. З автомобіля до себе додому жінка пішла сама. Того ж дня, приблизно через 3-4 години, вони з чоловіком зателефонували до жінки і вона поскаржилась на біль в нозі, а тому вони приїхали до неї і відвезли її у лікарню, де лікарі встановили діагноз - перелом гомілки та наклали гіпс. На її думку причиною пригоди є те, що жінка - пішохід йшла не по тротуару, а по проїзній частині дороги.

а.с.41-42

Згідно висновку експерта №148 від 24.02.2010 року у ОСОБА_1 виявлено закриту травму правого гомілково-ступневого суглобу у вигляді переломів обох кісточок (щиколоток), яка викликала розлад здоровя тривалістю понад 21 день, і за цією ознакою кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості. Утворення зазначеної у ОСОБА_1 травми правого гомілково-ступневого суглоба за обставин дорожньо-транспортної пригоди, що наведені у постанові, а саме при наїзді автомобілем на пішохода, не виключається.

а.с. 95-97

Відповідно до висновку експерта №5-75/10 від 22.02.2010 року водій автомобіля ВАЗ-2107, з моменту виникнення небезпеки для руху (настання конкретної виимості пішохода), мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникнути наїзду на пішохода, який рухався в попутному напрямку. Окрім того, у водія автомобіля ВАЗ-2107, з моменту виникнення небезпеки для руху, не було необхідності застосовувати екстрене гальмування з метою уникнення наїзду на пішохода і наїзд можна було б запобігти при плавному зниженні швидкості не до повного блокування коліс. Невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ-2107 вимогам п.п. 1.10. ( в частині визначення поняття «небезпека для руху»), 12.3. Правил дорожнього руху України привело до виникнення даної ДТП, тобто причиною настання даної ДТП - наїзд транспортного засобу на пішохода, з технічної точки зору, є обставини, які пов'язані з невідповідністю дій водія автомобіля ВАЗ-2107 зазначеним вимогам пунктів Правил.

а.с. 104-110

Оцінюючи в сукупності докази, які були розглянуті в судовому засіданні, суд прийшов до переконання, що вина підсудного ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст.286 КК України органом досудового слідства кваліфіковано вірно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вперше вчинив злочин, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на утриманні якого перебуває вагітна дружина, обставини, які помякшують покарання щире каяття, надання медичної та іншої допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину, визнає відповідно до ч.2 ст.66 КК України обставиною, що помякшує покарання, поведінку потерпілої, яка перед дорожньо-транспортною пригодою, порушуючи вимоги п.4.1. Правил дорожнього руху, рухалася не по тротуару, а по проїзній частині дороги, бере до уваги клопотання з місця роботи підсудного про те, щоб не позбавляти його права керувати транспортними засобами, і приходить до переконання, що йому слід обрати менш суворий вид основного покарання з тих кількох, які передбачені в альтернативній санкції ч.1 ст.286 КК України, та не призначати додаткове покарання, яке передбачене в тій же санкції як факультативне.

В ході судового розгляду справи знайшла своє підтвердження майнова шкода у виді 3281 грн. витрат на лікування, якої зазнала потерпіла ОСОБА_1 від злочину, а тому цивільний позов потерпілої про стягнення з підсудного ОСОБА_5 майнової шкоди в сумі 5091 грн. підлягає до задоволення частково. Суд також зясував, що потерпіла ОСОБА_1 зазнала втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, заподіяних їй злочином, адже вона терпіла фізичну біль, втратила душевний спокій, їй спричинені переживання у звязку з невідшкодуванням майнової шкоди, завданої злочином. Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про стягнення з підсудного 20000 грн. моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних потерпілій моральних страждань, за яких обставин та якими діями вони завдані, ступінь і форму вини заподіювача, матеріальний стан підсудного і, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, визначає відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Витрати потерпілої ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 1000 грн. не складають судових витрат, а тому не можуть бути стягнуті судом з підсудного.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді виправних робіт на строк один рік шість місяців з проведенням щомісячного відрахування в доход держави пятнадцяти відсотків із суми заробітку засудженого, без позбавлення засудженого права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 3281 грн. майнової шкоди та 3000 грн моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь НДЕКЦ при УМВСУ в Тернопільській області (код 24524727, банк одержувача УДК в Тернопільській області, МФО 838012, розрахунковий рахунок 0463) 469 грн. 20 коп. судових витрат у виді вартості проведеної у справі автотехнічної експертизи №5-75/10 від 22.02.2010 року.

Автомобіль «ВАЗ-2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, повернути ОСОБА_4, а рентгензнімки - ОСОБА_1

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення в апеляційний суд Тернопільської області через Бучацький районний суд.

Суддя В.Б.Федорончук