Справа № 206/1877/17
Провадження № 1-кп/206/189/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.10.2017року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро клопотання слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не працюючого, інваліда 3 групи, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
особа, стосовно якої
розглядається клопотання ОСОБА_4 ,
захисник-адвоката
законний представник особи,
стосовно якої
розглядається клопотання ОСОБА_6
захисник-адвокат ОСОБА_7
за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1ст. 259 КК України, номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000028,-
В С Т А Н О В И В:
Так, ОСОБА_4 скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 259 КК України за наступними обставинами, 10.01.2017 року приблизно о 08 годині 35 хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1 , маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху на території КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня`ДОР», яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтєрєва 1, з метою порушення нормального ритму роботи та функціонування вище вказаного медичного закладу та внесення елементу дезорганізації у функціонування вказаного закладу, шляхом здійснення телефонного дзвінка з власного мобільного телефону марки «Nokia» моделі «2310», imei - НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператору «Vodafone UA» з номером НОМЕР_2 , повідомив оператора КЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР» на спеціальну лінію «103» неправдиву інформацію, яка не відповідає дійсності про нібито існуючу підготовку вибуху на території КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня`ДОР», яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтєрєва 1 при цьому ОСОБА_4 достовірно знав, що вказане повідомлення не відповідає дійсності та є неправдивим.
В результаті завідомо неправдивого повідомлення
ОСОБА_4 про підготовку вибуху на території КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня`ДОР» для відвернення можливої загрози вибуху та евакуації хворих та персоналу КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня`ДОР» було залучено особовий склад Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області та вибухово-технічного відділу Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Таким чином ОСОБА_4 створив умови, які потягли за собою тяжкі наслідки, а саме: створення обстановки загального страху, порушення спокою хворих та персоналу лікарні, в наслідок чого на 4 години було паралізовано нормальну роботу КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня`ДОР».
10.01.2017 з 09 години 00 хвилин по 14 години 30 хвилин при виїзді вибухово-технічного відділу Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області вибухових пристроїв, саморобних вибухових пристроїв на території КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР», яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтєрєва 1, виявлено не було.
ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні вказаного суспільно-небезпечного діяння не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що здійснити неправдиве повідомлення про замінування виправного закладу його примусили невідомі особи з їх мобільного телефону, які в березні 2017 року, погрожуючи йому ножем та пістолетом, змусили його взяти телефон собі, та таким чином «підставити» його, а також постійно погрожують його сім`ї. Заяву від його імені про визнання вини про замінування тюрми було написано під примусом невідомих осіб. Щодо замінування лікарні пояснив, що на той час зовсім не мав мобільного телефону, тому і не міг нікуди дзвонити.
Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали суду, що вони в січні 2017 року приймали участь в якості понятих при огляді мобільного телефону «Нокіа», який було добровільно надано ОСОБА_4 , та в журналі вихідних дзвінків якого містився виклик о 08 год. 45 хв. на номер «103».

Незважаючи на повне не визнання ОСОБА_4 своєї вини в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, винуватість останнього повністю підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме.

Згідно копії журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, під №11109607 зареєстроване повідомлення про замінювання, дата реєстрації 10.01.2017 року о 08.45 год., що також підтверджується аудіо-записом прослуханого в судовому засіданні, з якого вбачається, що на номер диспетчера 103 зателефонував невідомий чоловік з телефону № НОМЕР_3 і повідомив, що замінував лікарню для психічно хворих (Т.1 а.п. 6)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.01.2017 року, оглянуто територію КЗ «ДКПЛ» ДОР», яка розташована за адресою: м.Дніпро, вул. Бехтерева, 1. В ході проведення огляду будь-яких вибухових предметів, речовин не виявлено (Т, 1 а.п. 8).

Згідно акту перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів 10.01.2017 року, на момент огляду вибухово-небезпечних предметів не виявлено (Т. а.п. 9 ).

Як вбачається з протоколу огляду предмету від 10.01.2017 року, та заяви ОСОБА_4 , написаною в присутності його законного представника ОСОБА_6 , оглянуто мобільний телефон, який добровільно надав ОСОБА_4 , пояснивши, що саме з вказаного телефону марки «Нокіа», сріблясто-чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 він робив дзвінок на номер « НОМЕР_4 » о 08 год. 45 хв. з неправдивим повідомленням про замінювання психіатричної лікарні, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул.. Бехтерева, 1, що підтверджується журналом вихідних дзвінків вищевказаного мобільного телефону (Т. 1 а.п. 13-17)

За таких обставин суд приходить до висновку, що саме ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст.259 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожувало загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.
Щодо посилань ОСОБА_4 на той факт, що заява, в якій він зазначає, що ним було здійснено дзвінок про замінування, була написана під тиском, та те, що мобільний телефон належав невідомим особам, які в березні 2017 року шляхом погроз змусили його взяти цей телефон собі, судом сприймається критично, оскільки зазначені факти спростовується внесеними відомостями до ЄРДР, датованими саме 10.01.2017 року, протоколом огляду телефону з номером НОМЕР_3 від 10.01.2017 року, який добровільно надано ОСОБА_4 в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили вказану обставину в судовому засіданні, письмовою заявою, написаною ОСОБА_4 т в присутності його матері ОСОБА_6 , в якій зазначено, що саме він 10.01.2017 року о 08.45 год. здійснив виклик на номер 103 з повідомленням про замінування психіатричної лікарні, а також дослідженим CD диском, на якому зафіксовано повідомлення в диспетчерську службу «103» саме з номеру НОМЕР_3 10.01.2017 року о 08.45 год., що свідчить про те, що телефон марки «Нокіа», сріблясто-чорного кольору, з номером НОМЕР_3 , 10.01.2017 року перебував у володінні саме ОСОБА_4 , а отже сумніву, що саме він здійснював неправдиві повідомлення про замінування КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР», у суду не має.

Згідно з висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи №68 від 30.03.2017 року ОСОБА_4 у період часу, що має відношення до скоєння інкримінованого йому діяння, страждав і в даний час страждає хронічними психічними хворобами в формі шизофренії параноїдної. За своїм психічним станом в період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не міг віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. На даний час ОСОБА_4 , також не може віддавати собі звіт у своїх діях (бездіяльності) і керувати ними та потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом (Т. 1 а.п. 106-108) .
Згідно довідки з КЗ «Дніпропетрвоська міська поліклініка № 1» ДОР № 14/39 від 17.01.2017 року, ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2011 року з діагнозом: шизофренія (Т.1 а.п. 42).
Тому суд приходить до висновку, що скоєння правопорушення було вчинено ОСОБА_4 в стані неосудності, і він повинен бути госпіталізований в психіатричну установу для проходження примусового лікування.

Відповідно до ч. 1, 3, 6 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом. Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку. Якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.
Згідно ч.1ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, перебувала у стані неосудності або хворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
На час розгляду справи стан здоров`я ОСОБА_4 виключає можливість застосування до нього кримінального покарання, а тому суд постановляє ухвалу про застосування до нього примусових заходів медичного характеру відповідно до п. 1 ст. 93, п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 110, 292, 369, 371, 372, 503, 512-513 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 19, п. 1) ст. 93, п. 3) ч. 1 ст. 94 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом 30 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1