Ухвала
Іменем України
29 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 526/2466/17

провадження № 51-1764ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року,

встановив:

ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2017 року частково задоволено скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність начальника Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Постановлено зобов`язати слідчого Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 від 14 листопада 2017 року про вчинення кримінального правопорушення по факту завідомо неправдивих показань ОСОБА_5 та розпочати розслідування.
В іншій частині ОСОБА_4 відмовлено у задоволені скарги.
Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду за апеляційною скаргою, в якій ставив питання про скасування ухвали слідчого судді та задоволення вимог його скарги в повному обсязі.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 навказану ухвалу слідчого судді.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 КПК України, суд дійшов до висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.

З касаційної скарги ОСОБА_4 убачається, що він ставить вимоги про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції в той час, коли доводи стосуються неповідомлення його про час та дату розгляду його скарги в суді першої інстанції.
Вказане свідчить про суперечності між прохальною та мотивувальною частинами його касаційної скарги, за наслідками розгляду якої суд касаційної інстанції позбавлений можливості визначитися з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення.

Крім того, касаційна скарга ОСОБА_4 позбавлена доводів на обґрунтування незаконності та необґрунтованості ухвали суду апеляційної інстанції, яку він просить скасувати у прохальній частині.

Тобто, у касаційній скарзі ОСОБА_4 має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Однак, вимога ОСОБА_4 про скасування судових рішень, без вказівки про призначення нового розгляду,викладена не конкретно та не узгоджується з положеннями статті 436 КПК України.

Також, ОСОБА_4 слід звернути увагу, що касаційна скарга подана ним у формі адміністративного позову, про що свідчить зазначення ним у касаційній скарзі учасників судового провадження скаржник та відповідач.
Крім того, касаційну скаргу від 12 січня 2018 року ОСОБА_4 адресував до Верховного Суду України, тоді як, у відповідності до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Більше того, не виконано ОСОБА_4 і вимог частини 6 статті 427 КПК України, оскільки не додано до касаційної скарги стільки її копій з додатками в кількості, що буде необхідною для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Таким чином, недодержання ОСОБА_4 вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК України, суд
постановив:
касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року залишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3