Справа № 172/246/18
Провадження № 1-кп/172/62/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2018 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у сел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в сел. Васильківка Дніпропетровської області, має неповну середню освіту, не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В
30 січня 2018 року о 17.30 год. ОСОБА_6 проходив вздовж домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_2 , де побачивши металевий паркан, який відгороджував територію домоволодіння від АДРЕСА_2 та Польова, у нього виник злочинний намір направлений на таємне протиправне викрадення чужого майна металевих секцій паркану.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 того ж дня 30 січня 2018 року близько 17.40 год., знаходячись біля території домоволодіння ОСОБА_4 , достовірно усвідомлюючи, що його дії носять злочинний характер, умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до деформованих секцій паркану та таємно, за допомогою фізичної сили по черзі від`єднав дві секції від суцільного паркану території домоволодіння ОСОБА_4 . Після цього залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 244,77 грн.

Крім того, 02 лютого 2018 року о 18.00 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на продовження свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного єдиною метою, тобто викрадення секцій паркану, прибув до території домоволодіння ОСОБА_4 , де достовірно усвідомлюючи, що його дії носять злочинний характер, діючи умисно з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до секцій паркану, після чого таємно, за допомогою фізичної сили та гайкового ключа по черзі від`єднав дві секції від суцільного паркану території домоволодіння ОСОБА_4 . Після чого залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 304,47 грн.

Крім того, 03 лютого 2018 року о 16.30 год. ОСОБА_6 проходив біля території домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел направлений на проникнення до території домоволодіння останньої з метою таємного повторного протиправного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 того ж дня 03 лютого 2018 року близько 16.40 год. переліз через залізобетонний паркан, який відгороджував територію домоволодіння ОСОБА_7 від АДРЕСА_3 та проник на вказану територію домоволодіння. Після чого, маючи умисел на заволодіння майном ОСОБА_7 , ОСОБА_6 достовірно усвідомлюючи, що його дії носять злочинний характер, діючи умисно з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, визначившись з предметом посягання, таємно повторно заволодів належним майном ОСОБА_7 , перекинувши пральні машини "Рига-13" та "Рига-17" по черзі через залізобетонний паркан. Після чого залишив місце вчинення правопорушення та розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 775 грн.

Крім того, 07 лютого 2018 року близько 11.00 год. ОСОБА_6 проходячи повз територію домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_4 , вирішив зайти на територію домоволодіння з метою крадіжки металевих виробів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна зі сховища, ОСОБА_6 зняв мотузку з хвіртки через яку здійснюється вхід на територію домоволодіння, тим самим подолав перешкоду та проник на територію домоволодіння, яке повністю огороджене та знаходиться по АДРЕСА_4 . Маючи намір спрямований на повторне, умисне, таємне викрадення чужого майна зі сховища, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, таємно, повторно викрав металеву драбину довжиною 3,9 м, яка належить ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 559,50 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів при зазначених вище обставинах визнав повністю, у скоєному каявся. Надав суду пояснення, які повністю підтверджують обставини викладені у обвинувальному акті щодо часу, місця, способу, мети і мотивів вчинення злочину.
Потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що у її домоволодінні по АДРЕСА_2 раніше неодноразово невідомою особою здійснювались крадіжки металевих виробів. Виявивши крадіжку металевих секцій паркану, які були пошкоджені внаслідок ДТП вирішила не звертати на це уваги, але виявивши через деякий час зникнення ще двох секцій паркану звернулась до органів поліції. Працівниками поліції був встановлений ОСОБА_6 як особа, яка вчинила крадіжку. Їй повернуто металеві секції паркану, але внаслідок значної деформації обвинуваченим під час їх викрадення вони не можуть бути використані за призначенням. Наполягала на призначенні покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що добре знає обвинуваченого так як той неодноразово звертався по допомогу у звільненні від наркотичної залежності до релігійної общини, яку очолює потерпілий. У лютому 2018 року виявив зникнення металевої драбини по АДРЕСА_4 . Дізнався, що крадіжку скоїв ОСОБА_6 . Претензій до останнього немає так як майно повернуте працівниками поліції. Вже після початку кримінального провадження обвинувачений черговий раз звернувся до нього для реабілітації та жив за рахунок общини, але самовільно покинув її та повернувся до попереднього життя. Перебуваючи у релігійній громаді мав можливість відремонтувати паркан потерпілій ОСОБА_4 . Більше того, община в цьому допомогла б, але бажання не виявив. Просив призначити покарання на розсуд суду та не наполягав на реальному позбавленні волі.
Сторони у судовому засіданні не заперечували проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим.
Судом роз`яснені наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення їх можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння цих обставин та добровільність їх позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження обвинуваченим всіх обставин кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальних актах, думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись лише допитом потерпілих, які з`явились та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше сховище.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, раніше засуджувався зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, але протягом цього строку вчинив інший злочин та був засуджений до реального відбування покарання, на даний час в силу ст. 89 КК України судимість погашена, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, на утриманні нікого не має, суспільно-корисною працею не займається, не має зареєстрованого постійного місця проживання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням обставин справи, думки прокурора, потерпілих, характеристики особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкцій статей КК України за якими ОСОБА_6 визнаний винним, у виді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, думку потерпілих, інші обставини справи, суд вважає не можливим виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів без реального відбування покарання.
На досудовому розслідуванні проведено судові експертизи, витрати на які підлягають стягненню з обвинуваченого.
Цивільний позов не заявлено. Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити кінцеве покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, початок відбуття якого рахувати з моменту фактичного затримання обвинуваченого.
Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 900 (дев`ятсот) гривень.
Речові докази:
-чотири металевих секції паркану повернути потерпілій ОСОБА_4 за належністю;
-пральні машини «Рига-13» та «Рига-17» повернути потерпілій ОСОБА_7 за належністю;
- металеву драбину повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю.
Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1