В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.04.2018 Справа №607/4647/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 16 лютого 2018 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
13 лютого 2018 року близько 21.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, поблизу території домогосподарства АДРЕСА_1 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, та що його дії є непомітними для сторонніх осіб, переліз через металевий паркан вказаного господарства, після чого, зайшов на огороджену територію вказаного домогосподарства та таємно викрав два металевих швелери вартістю 1181, 90 грн. З викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину та направився додому. Після цього 14 лютого 2018 року близько 11.00 год. реалізував металеві швелери на прийомі по металобрухту за кошти в сумі 192, 00 грн.

Крім цього, 14 лютого 2018 року близько 19.30 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , поблизу території домогосподарства АДРЕСА_1 , повторно, умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, та що його дії є непомітними для сторонніх осіб, переліз через металевий паркан вказаного господарства, після чого, зайшов на огороджену територію вказаного домогосподарства та таємно викрав металевий швелер вартістю 591,95 грн., перекинув його через паркан та не розрахувавши свої сили втомившись залишив його під парканом домогосподарства АДРЕСА_2 , для того щоб повернутися по нього вранці. Однак потерпіла ОСОБА_7 помітила осіб, які стоять біля її паркану та металевий швелер, який вказані особи намагались викрасти, впізнавши свого сусіда обвинуваченого ОСОБА_3 попрямувала до нього додому. У зв`язку із чим, з причин, що не залежали від його волі, обвинувачений ОСОБА_3 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1181, 90 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище та ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України - тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

19 березня 2018 року між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даних кримінальних проваджень, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 шість) місяців.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. ч.4 вказаної статті також передбачає, що укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.3 чт.185 КК України, які згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_5 надала письмову згоду прокурору Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на укладення між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості. Також потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що будь-яких претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки один швелер їй повернуто, а за два інші швелери обвинувачений ОСОБА_3 повернув грошові кошти таким чином повністю відшкодував завдані їй збитки.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання застосований до ОСОБА_3 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2018 року, суд вважає слід скасувати.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
Затвердити укладену між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.3 чт.185 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями узгоджене сторонами покарання:

- за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання застосований ОСОБА_3 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2018 року - скасувати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1