Справа № 502/1328/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.09.2017 м. Кілія

Колегія суддів Кілійського районного суду Одеської області
у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000283 від 25.03.2016 р. відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.05.2014 р. Кілійським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі положень ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_8 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, скоєний групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Вказаний злочин ОСОБА_8 вчинив за наступних обставин.

24.03.2016 р. приблизно о 21-ій годині 30 хвилин ОСОБА_8 спільно з іншою особою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом відчинення вхідної хвіртки проник на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_7 , яка відчинила двері на їх стукіт. Після цього інша особа без дозволу власника житла увійшовши до приміщення будинку почала душити ОСОБА_7 та завдала не менше двох ударів рукою їй в обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця правої щоки, синця правого ліктьового суглобу, 2 синців ліктьової поверхні правого передпліччя, значного набряку м`яких тканих і синця зовнішньої поверхні правого зап`ястя, правої кисті та основних фаланг пальців правої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та погрожувала застосувати насильство, небезпечне для життя потерпілої ОСОБА_7 , яке виражалось у приставленої на відстані близько 20 сантиметрів від її шиї кухонного ножа, а ОСОБА_8 при цьому також без дозволу власника житла увійшов до будинку та спостерігав за цим. ОСОБА_7 в зв`язку з застосуванням до неї іншою особою погроз та на підставі вимоги про передачу грошей та золотих виробів, передала їй сережку із золота 583 проби вагою 3 грами, вартістю 3900 гривень та каблучку із золота 583 проби, вагою 4 грами, вартістю 5200 гривень, а також гроші у розмірі 1250 гривень, що знаходились у її гаманці. Отримавши від потерпілої вказане майно, інша особа передала їх ОСОБА_8 , який поклав їх до кишені своїх штанів, тим самим заволодівши ним. Після цього ОСОБА_8 та інша особа були затримані сином потерпілої ОСОБА_10 .

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково та дав показання, відповідно до яких коли він знаходився у себе вдома, до нього близько 18-19-ї години вечора 24.03.2016 року прийшла подруга сестри, яка привела з собою іншу особу, з якою вони познайомились за декілька днів до цього, після чого вони разом вжили алкогольні напої, а саме пляшку коньяку та два літра пива. Коли спиртне закінчилось, інша особа сходила до магазину, щоб придбати ще спиртного та запропонувала піти до його знайомої сусідки, як мешкає по АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_8 погодився. Коли вони підійшли до подвір`я, інша особа перелізла через паркан, після чого відкрила хвіртку, через яку ОСОБА_8 пройшов на подвір`я. Потім інша особа почала стукати у вхідні двері і господарка будинку, визирнувши перед цим у вікно, відкрила двері. Несподівано інша особа одразу накинулась на потерпілу і почала її бити кулаками в коридорі. Побиття потерпілої тривало декілька хвилин, скільки саме обвинувачений не пам`ятає. Потім потерпіла вирвалась та вони перебігли до іншої кімнати, а ОСОБА_8 стояв у вхідних дверях. Далі ОСОБА_8 побачив, що інша особа стоїть біля потерпілої, яка сиділа на дивані, та тримаючи впритул перед її обличчям ніж в руці, з застосуванням нецензурної лексики погрожує зарізати потерпілу, вимагаючи гроші та золото. Де саме інша особа взяла ніж, ОСОБА_8 сказати не може. Окрім них в кімнаті також знаходився неповнолітній син потерпілої. Потерпіла передала іншій особі сережку, а також якусь коробку. Що в ній було, обвинувачений не знає, оскільки не брав її до рук. Гроші, які інша особа отримала від потерпілої, вона поклала ОСОБА_8 до кишені комбінезону. Чому він їх не повернув, пояснити не може. Син потерпілої намагався передати йому копилку з грошима, але він її відмовився брати. Через декілька хвилин, коли ОСОБА_8 знаходився в проході між кімнатами будинку, він відчув удар, від якого впав на підлогу та втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то побачив, що у нього зв`язані руки. Попередньої домовленості на те, щоб скоїти напад та заволодіти майном потерпілої, у нього з іншою особою не було.

Відповідаючи на питання прокурора обвинувачений відповів, що потерпіла дозволу пройти до будинку їм не надавала. Чому він не викликав поліцію та не припинив на прохання потерпілої протиправні дії іншої особи, пояснити не може, оскільки був у стані сильного сп`яніння.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у пред`явленому обвинуваченні підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:
Показаннями:
Допитаного в ході судового розгляду потерпілого ОСОБА_7 , про те, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , і раніше з ОСОБА_8 знайома не була, а інша особа доводилась їй сусідом, з яким вона познайомилась узимку 2016 року. Близько 21-ї години вечора, коли стались вказані події, вона вклала дитину спати коли почула стукіт у вхідні двері. Визирнувши у вікно вона побачила іншу особу, яка попросила впустити її. Коли ОСОБА_7 відкрила двері, інша особа руками одразу притис її до дверей і в цей час на веранду будинку зайшов ОСОБА_8 . ОСОБА_7 стала його просити, щоб вони пішли. Після цього інша особа стала наносити їй удари кулаками і душити. Вона встигла гукнути сина, щоб той телефонував хрещеному батькові і втратила свідомість. Коли вона прийшла до тями, то побачила, що її син ОСОБА_11 притиснувся до стінки між меблями, ОСОБА_8 кладе її телефон на сабвуфер, а інша особа наносила їй удари та кричала, щоб вона давала гроші та золото Далі син потерпілої приніс її гаманець з грошима в сумі 1250 гривень, які вона передала іншій особі, а той передав їх ОСОБА_8 , що поклав собі їх до правої кишені. Після цього інша особа вдарила її кулаком в голову і стала тягнути її сережку з вуха. Вона сказала, що їй боляче і вона сама віддасть сережку, що і зробила. Вказану сережку інша особа передала ОСОБА_8 . Потім вона зняла золоту обручку і передала їй іншій особі. Далі інша особа продовжила вимагати гроші і син потерпілої приніс дві свої копилки, які інша особа намагалась передати ОСОБА_8 , але той сказав, що не візьме грошей дитини. Потерпіла передала іншій особі шкатулку з бабусиною біжутерією, яку та передала ОСОБА_8 і він поклав її до сумочки іншої особи. Після цього потерпіла сказала, що в них більше нічого немає. У відповідь на це інша особа стала бити тарілки у кімнаті та схопивши зі столу ніж, яким до цього потерпіла різала хліб, почав вимахувати впритул перед її обличчям. В цей момент до будинку увійшов син потерпілої ОСОБА_10 , який жбурнув на підлогу ОСОБА_8 , а інша особа, викинувши ножа, вибігла з будинку та була затримана сином потерпілої на подвір`ї. Після цього вони викликали поліцію.

Відповідаючи на питання прокурора потерпіла пояснила, що неодноразово благала ОСОБА_8 , щоб той зупинив іншу особу, але той ігнорував її прохання і дивився, як інша особа вчиняє стосовно неї протиправні дії і мовчки брав від неї майно потерпілої. Раніше вона з іншою особою була в нормальних сусідських стосунках і навіть декілька разів вони з родинами приходили один до одного у гості. На момент вчинення стосовно неї протиправних дій, чоловік потерпілої вже близько тижня не знаходився вдома, оскільки був на заробітках.

Допитаного в ході судового розгляду в присутності законного представника малолітнього свідка ОСОБА_12 про те, що потерпіла доводиться йому мамою. Обвинуваченого ОСОБА_8 свідок раніше не знав, а інша особа доводилась їм сусідом. Увечері, коли він зібрався лягати спати, то почув стук у двері. Мати спитала хто це, після чого відчинила двері. Потім інша особа увійшла до будинку разом з обвинуваченим та завдала їй удару, від якого мати впала, почала кашляти та крикнула, щоб він телефонував хрещеному батькові. Інша особа затягнула матір до кімнати, поклала на підлогу та стала бити кулаками і кричати, щоб мати віддала гроші та золото. Мати зняла сережку, а він приніс гроші. Вказані речі взяла інша особа та передала їх обвинуваченому. Свідок просив не бити маму. При цьому обвинувачений ОСОБА_8 її не бив, а лише стояв і дивився. Далі свідок вибіг на подвір`я. Після того, як прийшов хрещений батько і увійшов до будинку, інша особа вибігла на подвір`я та вдарилась об хвіртку і була затримана хрещеним, як і обвинувачений, що вже сидів в кімнаті на підлозі.

Допитаного в ході судового розгляду свідка ОСОБА_10 про те, що потерпіла доводиться йому матір`ю, а обвинуваченого він раніше не знав. Одного вечора, точної дати та часу свідок не пам`ятає, в районі 22-ї години йому зателефонував похресник та попросив терміново приїхати. Свідок приїхав до будинку на АДРЕСА_2 та у зв`язку з тим, що була хвіртка зачинена переліз через паркан та з подвір`я побачив, що в будинку знаходяться двоє чоловіків, а похресник в одній піжамі та босий стоїть на подвір`ї. Коли він увійшов до будинку, інша особа стала запитувати свідка про те, хто він такий, а обвинувачений намагався щось додати. Свідок вдарив обвинуваченого ОСОБА_8 , а інша особа вибігла на подвір`я і була затримана ним біля хвіртки. Обвинувачений мовчав, а інша особа просила не викликати поліцію та пропонувала гроші. Після цього була викликана поліція. Мати повідомила, що взяли гроші в сумі 1200 гривень, які в подальшому були вилучили з кишені обвинуваченого ОСОБА_8 .

Документами:
- Витягом з кримінального провадження № 0000283, внесеного 25.03.2016 р. до ЄРДР за ознаками ч. 3 ст. 187 КК України на підставі заяви потерпілої ОСОБА_7 та її заявою про те, що 24.03.2016 р. о 21:30 двоє невстановлених осіб проникли до будинку АДРЕСА_2 , де із застосуванням фізичної сили відкрито заволоділи її грошима та золотими виробами /Т. 2, а.с. 228-229/.

- Протоколом огляду місця події від 24.03.2016 р. з фототаблицею, складеного за результатами огляду слідчим домоволодіння АДРЕСА_2 за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено гроші в сумі 1250 гривень, сережка з жовтого металу та перстень з жовтого металу і кухонний ніж /Т. 2, а.с. 230-235/.

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2016 р., згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 , як чоловіка, який разом з іншою особою скоїв на неї розбійний напад /Т. 3, а.с. 22-26/.

- Протоколом огляду кухонного ножа марки «BERGNER» від 31.05.2016 р., вилученого слідчим під час огляду місця події /Т. 3, а.с. 27-29/.

Висновками експертів, зокрема:
- Висновком судово-медичного експерта № 77 від 27.07.2017 р., згідно якого:

«1. У ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження синець правої щоки, синець правого ліктьового суглобу, 2 синця ліктьової поверхні правого передпліччя, значний набряк м`яких тканих і синець зовнішньої поверхні правого зап`ястя, правої кисті та основних фаланг пальців правої кисті, які спричинені від дії тупих предметів і по давності утворення могли бути спричинені і відповідати термінам часу обставин справи, тобто 24.03.2016 р.

2. Спричинені ОСОБА_7 тілесні ушкодження згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» не потягли за собою розладу здоров`я, мають скороминущі незначні явища, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

3. У ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, верхніх кінцівок, спричинені внаслідок дії твердих, тупих предметів з обмеженою пласкою контактуючою поверхнею.

4. У ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців, спричинені внаслідок ударів тупих, твердих предметів в загальній кількості можуть відповідати 5-ти ударам та контактам з тупими, твердими предметами.

5. Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 утворилися від травматичної дії та прямого контакту тупих, твердих предметів з прикладанням їх до передньої поверхні обличчя та верхніх кінцівок.

6. В ході нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень свідомість вона не втрачала.

7. У ОСОБА_7 , тілесне ушкодження у вигляді синців по своїм характерним зовнішнім даним відповідають короткому терміну часу їх утворення.

8. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та верхніх кінцівок з набряком м`яких тканин правої кисті та зап`ястя, могли утворитися і відповідають обставинам, терміну часу та свідченням потерпілої, викладених в ухвалі суду /Т. 3, а.с. 3-4/.

Положеннями ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи зібрані в ході досудового розслідування та досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена, оскільки беззаперечно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для підтвердження вини обвинуваченого.

З огляду на наведене колегія суддів кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, скоєний групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Відповідного висновку колегія суддів дійшла за наступних підстав:

Так, розбій, з об`єктивної сторони, є нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (ч.1 ст. 187 Кримінального кодексу України).

Як розтлумачено в пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року № 10 - під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Для вирішення питання про можливість співучасті у вчиненні розбою у разі приєднання особи до розпочатого нападу іншим суб`єктом важливим є визначення моменту, з якого слід вважати розбій закінченим.

Частиною 1 статті 13 КК встановлено, що закінченим злочином визнається діяння, яке містить усі ознаки складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу.

За конструкцією складу злочину, передбаченого ст.187 КК, розбій відносять до злочинів із усіченим складом.

Злочини з усіченим складом визначено як різновид злочинів із формальним складом, тому вони є також закінченими з моменту вчинення самого діяння. Особливість їх полягає в тому, що момент закінчення злочину переноситься законодавцем на попередню стадію, тобто на стадію готування до злочину або замах на злочин.

Інакше кажучи, сам закон описує об`єктивну сторону злочину так, що вона вважається закінченою (злочин вважається закінченим) на стадії готування чи замаху. Тобто та діяльність, яка при вчиненні інших злочинів вважалась би лише готуванням чи замахом, стосовно до даних діянь самим законом визнається закінченим злочином, нібито усікається.

Відтак розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Отже, настання чи не настання злочинних наслідків при вчиненні розбою жодним чином не впливає на його правову кваліфікацію.

З цих же самих підстав, власне і дії по заволодінню чужим майном при розбої, які вчинялися особою після моменту застосування нею фізичного або психічного насильства до потерпілого, воля якого подавлена цим насильством, та якого примушено передати майно нападнику (або який з моменту нападу не чинить опору), також перебувають поза юридичною конструкцією складу злочину, оскільки вони за законом не вимагаються для наявності об`єктивної сторони складу розбою.

Оскільки розбій вважається закінченим, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні, то фактичні дії винної особи, по заволодінню майном потерпілого, внаслідок яких особа їм заволодіває, або ж їй це не вдається, вчинені нею після самого описаного в диспозиції статті 187 КК нападу, перебувають поза межами закінченого складу розбою.

Якщо при вчиненні злочину з формальним складом (а злочини з усіченим складом є різновидом злочинів із формальним складом) фактично настали які-небудь наслідки, що перебувають за межами складу, вони не впливають на вирішення питання про встановлення підстави кримінальної відповідальності (складу злочину й об`єктивної сторони як його необхідного елемента), і враховуються лише при призначенні покарання.

Такі наслідки, які настали при вчиненні злочину із формальним або усіченим складом, а по суті, і дії, які здійснені суб`єктом цього злочину після виконання його об`єктивної сторони, які вчиняються у межах фактичного злочинного посягання, охоплюються цим же складом злочину (у даному разі дії по заволодінню чужим майном, вчинені особою після моменту нападу, описаного в ч.1 ст.187 КК, та наслідки, які, настали в результаті цього злочину).

Окремо напад як розбій, і окремо дії суб`єкта цього нападу по заволодінню майном і спричинення майнової шкоди, як грабіж чи крадіжку, не кваліфікують.

Проте ці дії по заволодінню чужим майном охоплюються цим же складом злочину лише в тій мірі (в тому розумінні), що вони не впливають на кваліфікацію злочину і не потребують додаткової кваліфікації, однак вони не охоплюються цим складом злочину в тому розумінні, що вони є ознаками об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.187 КК, позаяк диспозиція складу розбою не передбачає їх наявності (вони не є обов`язковими ознаками об`єктивної сторони розбою), а самі ці дії, як вказано вище, вчиняються після юридично закінченого злочину.

Згідно ст.26 КК співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.

Отже, співучасть можлива лише до закінчення злочину.

Якщо повністю виконано об`єктивну сторону, то після цього моменту співучасть неможлива, оскільки вже нічого спільно вчиняти в цьому самому закінченому злочині, вже непотрібно прикладати зусилля по виконанню об`єктивної сторони злочину.

Таким чином, на підставі норм статей 11, 13 та 26 КК можна стверджувати, що приєднатися до вчинення злочину, після його закінчення, неможливо.

Пленумом Верховного Суду України в п. 24 вищенаведеної Постанови розтлумачено, що учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину.

Відповідно до ч. 2 ст.27 КК виконавцем (співвиконавцем) є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами злочину безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинила злочин, передбачений цим Кодексом. Виконавець своїми безпосередніми діями повністю або частково виконує об`єктивну сторону складу злочину.

Тому, після повного виконання об`єктивної сторони розбою (описаного в диспозиції ч.1 ст.187 КК нападу) приєднатися до цього самого злочину і брати участь у його безпосередньому вчиненні як співвиконавець, за кримінальним законом не видається за можливе.

Оскільки така кваліфікуюча ознака, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб в діях обвинуваченого не знайшла свого підтвердження, колегія суддів не може погодитись з пред`явленим йому обвинуваченням в цій частині.

Разом з тим, описаний у ч.1 ст.187 КК напад може дещо продовжуватись в часі, тому не лише після нападу в ході вилучення майна, але і під час «діяльності нападу» можливе приєднання особи до вчинення розбою, котрий із аналізу ч.1 ст.187 КК існує доти, доки з метою заволодіння майном застосовується насильство або чиниться погроза у його застосуванні.

При тривалості застосування особою в ході нападу описаного в ч.1 ст.187 КК насильства, чи погрози в його застосуванні, і приєднання іншої особи до цього розпочатого нападу, яка приєднавшись під час цієї діяльності вилучає чуже майно, дії усіх цих осіб мають кваліфікуватися як розбій, вчинений у співучасті (за ч.1 ст.187 КК України, чи за наявності відповідних кваліфікуючих ознак за ч.3 або за ч.4 ст.187 КК).

З досліджених в ході судового розгляду доказів, колегією суддів вставлено, що ОСОБА_8 хоча і не вчиняв активних дій на момент початку нападу іншої особи на потерпілу ОСОБА_7 , проте певний час спостерігав за вчиненням активних насильницьких дій іншою особою щодо потерпілої, яка просила обвинуваченого про допомогу. Після цього обвинувачений за вказівкою іншої особи прийняв вилучене в процесі нападу іншої особи на потерпілу та до закінчення такого нападу в процесі погроз з застосуванням ножа, належне їй майно.

Також встановлено, що дозволу на потрапляння в житло потерпіла ні йому, ні іншій особі не надавала, отже, він протиправно опинився в її будинку.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 приєднався до розбою в процесі його вчинення, в зв`язку з чим наявні підстави для кваліфікації його дій за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, скоєного групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує:
Обставини, яка обтяжують покарання /ст. 67 КК України/: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; рецидив злочинів.

Обставину, яка пом`якшує покарання /ст. 66 КК України/: щире каяття.

Крім цього, суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що позитивно характеризують особу обвинуваченого /Т.3. а.с. 39/, його дії та роль у вчиненому злочині.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі в межах, визначених відповідною санкцією ч.3 ст. 187 КК України, а також у відповідності з положеннями ч. 1 ст. 71 КК України оскільки обвинуваченим вчинено злочин в період іспитового строку, призначеного за вироком Кілійського районного суду Одеської області від 28.05.2014 р.

При цьому у строк покарання, призначеного за даним вироком обвинуваченому відповідно до положень ст. 5 та ч. 5 ст. 72 КК України /в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з дня затримання 25.03.2016 р. до дня його звільнення з під варти в залі суду у зв`язку зі зміною запобіжного заходу судом /Т.2, а.с. 90-91/, а саме до 31.01.2017 р. включно, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази в ході судового розгляду не надавались.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в ході судового розгляду сплинув.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, - частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кілійського районного суду Одеської області від 28.05.2014 р., згідно якого ОСОБА_8 було засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, та на підставі положень ст. ст. 75-76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки і покладенням обов`язків, - та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В силу положень ст. 5 та ч. 5 ст. 72 КК України /в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»/ зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25.03.2016 року по 31.01.2017 року включно, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2