Справа № 404/432/18
Номер провадження 1-кп/404/309/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому у залі суду кримінальне провадження №0013309 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрії, громадянина України, з професійною освітою, не працюючого, не одруженого, який проживав по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.06.1995 року вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області, який 08.08.1995 року змінено ухвалою Кіровоградського обласного суду, за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ст.42 КК України (в редакції 1960 року), до 4 років позбавлення волі. Звільнений 03.02.1998 року по відбуттю строку покарання;

- 03.08.1998 року вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за ч.2 ст.140, ч.1 ст.215-3, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 10.02.2003 року вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за ч.2 ст.121, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, ч.2 ст.263, ч.2 ст.289, ч.3 ст.357, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 10.01.2014 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Звільнений 16.06.2017 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :
30.11.2017 року близько 20 год. 10 хв. ОСОБА_3 рухався пішки по вулиці Братиславській у м.Кропивницькому, де побачив потерпілу ОСОБА_5 , та у нього виник умисел на здійснення нападу на останню з метою заволодіння її майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої.

У подальшому, будучи раніше судимим за вчинення розбою, діючи умисно, відкрито та з корисливих мотивів, ОСОБА_3 наздогнав потерпілу ОСОБА_5 , яка йшла по тунелю біля ПАТ «Гідросила» по вул. Братиславській, 3, в м.Кропивницькому, підійшов зі спини до останньої, схопив її рукою за тулуб та притиснув до себе. Застосовуючи погрозу насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, ОСОБА_3 приставив до її шиї ніж, чим подолав волю на здійснення опору останньої. У цей час ОСОБА_3 відкрито заволодів з руки потерпілої ОСОБА_5 належним їй мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J3 (SM-J320H/DS)» вартістю 2613 грн. 33 коп.

Потерпіла ОСОБА_5 , побоюючись за своє здоров`я, розуміючи реальність загрози ОСОБА_3 , почала чинити опір та з метою запобігання застосування насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, схопила лівою рукою лезо ножа та ухилилась від нападу, а ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 один удар рукою в область обличчя. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 під час нападу потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в слизову оболонку верхньої губи в центрі та в ясна, саден по передній поверхні шиї зліва, лівому плечі, поверхневої рани в ділянці 3-го пальця лівої кисті, які відповідно до висновку експерта №1615 від 04.12.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після вказаних дій ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, майном потерпілої, яким заволодів, розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 2613 грн. 33 коп.

Вказаними діями ОСОБА_3 скоїв напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину не визнав та показав, що 30.11.2017 року увечері в магазині біля залізничного вокзалу в м. Кропивницькому, де працювала потерпіла, познайомився із нею та купував у неї каву. Але більше її не бачив та злочину стосовно неї не вчиняв. Після купівлі кави він пішов у сторону військової частини, де ходив та чекав на потяг, а потерпіла ще залишалася в магазині. Через деякий час цього ж вечора на нього напали невідомі, нанесли йому низку ударів, забрали його речі, після чого його затримали поліцейські.

Нападу на потерпілу він не вчиняв та про його обставини йому нічого не відомо. Ножів та сумок із собою він не носив, а кров, виявлена на його куртці належить йому, оскільки під час затримання йому нанесли тілесні ушкодження.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, доводиться дослідженими під час судового розгляду такими доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , згідно з якими вона працює продавцем в магазині по АДРЕСА_2 поруч із залізничним вокзалом. Поруч із магазином знаходиться кафе, із якого ввечері 30.11.2017 року, наприкінці 19 години, до магазину зайшов раніше невідомий їй чоловік, який є обвинуваченим ОСОБА_3 та познайомився із нею. Вона представилася ОСОБА_8 , він замовив каву, а також пригостив її кавою. Поспілкувавшись із ним нетривалий час, вона попросила його залишити магазин та близько 20 год. завершила роботу і пішла додому.

Оскільки її шлях додому на вул. Добровольського пролягає через тунель, вона під час його проходу завжди дзвонила близьким, як правило чоловікові, щоб хтось був з нею постійно на зв`язку. Цього вечора вона йшла через тунель, спілкуючись із свекрухою ОСОБА_9 , оскільки чоловік був без телефону, та близько 20 год. 10 хв. до неї зі спини підійшов чоловік, якого вона не побачила, схопив її рукою за тулуб, притиснув до себе та лівою рукою приставив впритул до шиї ніж. У цей час чоловік сказав: «Свєта, хочеш жити мовчи», - та вихопив із її руки мобільний телефон. Вона почала кричати, що її намагаються вбити та це почула свекруха по телефону. Розуміючи, що її життю та здоров`ю існує загроза, вона схопила лезо ножа лівої рукою, порізавши її, відвела руку нападника від шиї та почала кликати на допомогу.

Після того, як вона відвела ніж від себе, вона розвернулася та побачила, що нападником є обвинувачений ОСОБА_3 , який вдарив її рукою в обличчя, розбивши губу та ясна, а вона намагалася вдарити його в пах. У цей час поруч проходив чоловік, якому ОСОБА_3 повідомив, що це сімейна сварка, щоб він не звертав увагу. Але вона продовжувала кликати на допомогу та продовжувалася сутичка. Зважаючи на вказані обставини ОСОБА_3 припинив напад та втік у сторону військової частини, але вона схопилася за сумку, яку той тримав в руках, вирвавши її.

Через незначний проміжок часу на місце події приїхав її чоловік ОСОБА_10 та брат останнього ОСОБА_11 , яким вона повідомила про напад. Чоловік залишився із нею, а ОСОБА_11 побіг у напрямку втечі обвинуваченого. Потім на місце події прибула поліція та швидка медична допомога, яка відвезла її до лікарні для надання допомоги. Вночі близько 1 години вона дізналася від працівників поліції про затримання обвинуваченого, а наступного дня після нападу ОСОБА_11 повернув їй мобільний телефон, який забрав у нападника.

Вона стверджує, що напад був здійснений за допомогою ножа, яким було спричинено їй порізи пальця лівої кисті, а також під час нападу ОСОБА_3 було пошкоджено ножем куртку, в яку вона була одягнута.

Також вона наполягає на тому, що напад скоїв обвинувачений ОСОБА_3 , з яким вона познайомилася в магазині перед нападом. Вона добре розгледіла обвинуваченого тоді, оскільки вони спілкувалися близько 15 хвилин. Коли вона виходила з магазину додому, обвинувачений стояв поруч із магазином, тобто не міг піти раніше неї в сторону військової частини. Вона добре розгледіла обвинуваченого у тунелі, після того, як відвела ніж із його рукою від своєї шиї та розвернулася до нього обличчям, оскільки поруч перебували вуличні лампи із освітленням.

Вона також запам`ятала, що ОСОБА_3 був одягнений у камуфляжну куртку, на якій могли залишитися сліди її крові, оскільки під час нападу вона зазнала різаних поранень руки та їй було розбито губу і ясна.

Під час нападу обвинувачений заволодів її мобільним телефоном, який зазначений в обвинуваченні, придбаним за декілька тижнів до злочину, та вона підтверджує його вартість;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав суду, що працює у місті Кропивницькому барменом у кафе поруч із магазином, де працює потерпіла ОСОБА_5 продавцем, яка є дружиною його рідного брата. Напередодні події він декілька разів бачив обвинуваченого ОСОБА_3 , який відвідував кафе та вживав там пиво. 30.11.2017 року ввечері він бачив обвинуваченого перед закриттям магазину, де працювала потерпіла.

У подальшому через незначний проміжок часу він їхав на автомобілі разом із братом ОСОБА_10 , який є чоловіком потерпілої, та йому зателефонувала мати ОСОБА_9 , повідомивши, що на ОСОБА_5 напали в тунелі. Під`їхавши з братом до тунелю, він побачив потерпілу, на обличчі якої була кров, яка повідомила, що нападник забрав в неї телефон і втік у сторону військової частини. Тоді брат залишився з потерпілою, а він побіг у вказаному напрямку та наздогнав чоловіка, якого зупинив із застосуванням сили та нанесенням ударів, той впав і з його кишені випав мобільний телефон. Він перевірив вказаний мобільний телефон, побачив, що на ньому зображення племінниці та за іншими ознаками зрозумів, що це телефон потерпілої, забрав його, повернувши наступного дня потерпілій. Обвинуваченого він не затримував, після вилучення телефону повернувся на місце нападу, повідомивши поліцейським про місце вилучення у обвинуваченого телефону потерпілої;

- рапортом інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Кропивницькому ОСОБА_12 про те, що екіпажем в її складі під час нічної зміни 30.11.2017 року по орієнтуванню щодо вчинення грабежу на АДРЕСА_3 , було затримано ОСОБА_3 (т.1 а.п.10);

- заявою потерпілої ОСОБА_5 про напад на неї особою із застосуванням ножа, заподіянням ножових поранень пальців руки та шиї, заволодіння її мобільним телефоном 30.11.2017 року близько 20 год. 08 хв. по вулиці Братиславській, а також довідкою травмопункту КЗ «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги» №11184 від 30.11.2017 року, згідно з якою потерпілій ОСОБА_5 було надано медичну допомогу у зв`язку із різаною раною 3 пальця лівої кисті (ножове поранення), забоєм обох губ (т.1 а.п.11);

- протоколом огляду місця події від 30.11.2017 року із фототаблицею, під час якого встановлено місце вчинення злочину та оглянуто тунельний прохід по вулиці Братиславській, 3 у м. Кропивницькому, де виявлено і вилучено чоловічу сумку з побутовими речами, відірвані ручки від сумки, а також на паркані і доріжці поруч виявлено і вилучено сліди речовини бурого кольору, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а речі також оглянуті згідно з протоколом огляду предметів від 18.01.2018 року (т.1 а.п.12-17, 109, 111-113);

- копією пакування телефону, яким заволодів обвинувачений у потерпілої під час нападу, що надала потерпіла під час допиту, який підтверджує належність телефону, вказаного в обвинуваченні, потерпілій ОСОБА_5 (т.1 а.п.22);

- копіями відповіді територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф у Кіровоградській області», згідно з яким 30.11.2017 року о 20 год. 33 хв. зареєстровано виклик бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги за №65251 до ОСОБА_5 по АДРЕСА_4 та долученими на підтвердження цього копіями картки виклику та картки виїзду № НОМЕР_1 , які підтверджують обставини і характер отриманих потерпілою тілесних ушкоджень (т.1 а.п.25-28);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.12.2017 року, під час якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_3 як особу, яка вчинила напад на неї по вул. Братиславській у м. Кропивницькому, заволодівши її мобільним телефоном (т.1 а.п.36-37);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.12.2017 року із застосуванням відеозапису, який переглянуто в судовому засіданні, під час якого потерпіла ОСОБА_5 показала місце та обставини вчинення стосовно неї нападу, під час якого чоловік заволодів її мобільним телефоном та заподіяв їй тілесні ушкодження, шляхом нанесення ударів рукою та із застосуванням ножа, які повністю аналогічні її показанням у судовому засіданні (т.1 а.п.38-40);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 12.12.2017 року, під час якого потерпіла ОСОБА_5 за зовнішніми ознаками впізнала куртку, в яку був одягнений ОСОБА_3 під час вчинення злочину стосовно неї (т.1 а.п.41-43);

- висновками судово-медичних експертиз №1615 від 04.12.2017 року та №1653/1615 від 14.12.2017 року, згідно з якими у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в слизову оболонку верхньої губи в центрі та ясна; саден по передній поверхні шиї зліва, лівому плечі; поверхневої рани в ділянці 3 пальця лівої кисті, - які утворилися від не менш 4-х травматичних впливів.

Тілесні ушкодження у вигляді саден утворилися від травматичного контакту з об`єктом (об`єктами), який мав обмежену контактуючу поверхню. Рана в ділянці пальця лівої кисті утворилась від травматичного контакту з гострим предметом, який міг мати ріжучі властивості. Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в слизову оболонку верхньої губи та ясен утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом, індивідуальні властивості якого в пошкодженнях не відобразились.

Усі тілесні ушкодження могли утворитися 30.11.2017 року близько 20 години та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи локалізацію та характер пошкоджень виключається, можливість їх утворення при падінні з положення стоячи як на плоску, так і виступаючу поверхні.

Локалізація та механізм тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 відповідає механізму, який вказаний потерпілою в протоколу слідчого експерименту від 01.12.2017 року (т.1 а.п.30, 33-34);

- заявами потерпілої від 01.12.2017 року, протоколами огляду предметів із фотознімками від 11.12.2017 року та 12.12.2017 року, згідно з якими до матеріалів кримінального провадження долучено речові докази жіночу куртку із порізом, отриманим під час нападу, яку також оглянуто судом, в якій перебувала потерпіла ОСОБА_5 , а також мобільний телефон «Samsung Galaxy J3 (SM-J320H/DS)», яким заволодів ОСОБА_3 під час нападу (т.1 а.п.47-53, 66-70);

- висновком судово-товарознавчої експертизи №462 від 06.12.2017 року, згідно з яким встановлено, що вартість мобільного телефону, яким під час розбою заволодів ОСОБА_3 , може складати 2613 грн. 33 коп. (т.1 а.п.59-65);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.12.2017 року, під час якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_3 як особу, яку він затримав по вул. Братиславській у м. Кропивницькому, та в якої забрав мобільний телефон, належний потерпілій ОСОБА_5 (т.1 а.п.73-74);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.12.2017 року із застосуванням відеозапису, який переглянуто в судовому засіданні, під час якого свідок ОСОБА_11 показав місце по вул. Братиславській у м. Кропивницькому, де наздогнав чоловіка, який вчинив напад на потерпілу ОСОБА_5 , та вилучив у нього мобільний телефон потерпілої, які аналогічні його показанням у судовому засіданні (т.1 а.п.75-77);

- постановами про вилучення експериментальних зразків для експертиз від 12.12.2017 року, протоколами отримання зразків для дослідження від 15.12.2017 року та 22.12.2017 року, висновками судово-імунологічних експертиз від 15.12.2017 року №926 та від 22.12.2017 року №955, згідно з якими встановлено, що за ізосерологічною системою АВ0 кров потерпілої ОСОБА_5 належить до групи Вб, а кров обвинуваченого ОСОБА_3 - до групи 0бв (т.1 а.п.80, 81, 85-86, 87, 88, 92-93);

- висновком судово-імунологічної експертизи №927 від 27.12.2017 року, згідно з яким на марлевих тампонах-змивах, вилучених при огляді місця події доріжки по вул. Братиславській у м. Кропивницькому, виявлено кров людини із груповою приналежністю Вб і антигеном Н, яка може належати потерпілій ОСОБА_5 , не може походити тільки від ОСОБА_3 , але в якій можливі домішки крові останнього із врахуванням наявного антигену (т.1 а.п.97-99);

- висновком судово-імунологічної експертизи №928 від 27.12.2017 року, згідно з яким на куртці ОСОБА_3 , в яку він був одягнений 30.11.2017 року, вилучені сліди крові, яка із врахуванням раніше вказаної групової належності: в об`єктах 5-7 не може походити тільки від ОСОБА_3 , оскільки в ній наявна кров людини із групою, яка не належить йому та яку має потерпіла ОСОБА_5 ; в об`єкті 4 могла походити тільки від особи, яка має таку ж групу крові як і потерпіла ОСОБА_5 ; в об`єктах 1-3 могла походити тільки від особи, яка має таку ж групу крові, як і ОСОБА_3 (т.1 а.п.103-105);

- протоколом огляду предметів від 19 січня 2018 року, під час якого оглянуто долучену за заявою ОСОБА_3 від 01.12.2017 року куртку типу «бушлат», в якій він перебував 30.11.2017 року, яку приєднано до кримінального провадження в якості речового доказу (т.1 а.п.106, 107, 110);

- висновками судово-медичних експертиз №1605 від 01.12.2017 року та №1654/1605 від 14.12.2017 року, згідно з якими у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців в лобно-тім`яній ділянці голови зліва, на верхній повіці лівого ока; на лівій кисті по тильній поверхні; саден в тім`яній ділянці голови зліва (2), забою м`яких тканин в ділянці носа, в ділянці нижньої щелепи зліва; крововиливу в слизову оболонку верхньої губи по середній лінії, - які утворилися від не менш 8-ми травматичних впливів, від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами) з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні ознаки яких в пошкодженнях не відобразилися, могли утворитись 30.11.2017 року близько 22 год., виключається можливість їх утворення при падінні з положення стоячи, та які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Механізм та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_3 , відповідають механізму, на які вказував свідок ОСОБА_11 в протоколі слідчого експерименту 06.12.2017 року (т.1 а.п.137, 140-141);

- висновком судово-психіатричної експертизи №555 від 22.12.2017 року, згідно з яким ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення страждав і на момент проведення експертизи страждає легкою розумовою відсталістю. Проте, ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_3 така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та у відношенні інкримінованого йому діяння ОСОБА_3 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.п.156-157).

При цьому досліджений під час судового розгляду протокол пред`явлення речей для впізнання від 12.12.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_5 суд не бере до уваги, оскільки сам зміст протоколу містить істотні суперечності та очевидні помилки, які перешкоджають із достовірністю без припущень встановити дійсні обставини процесуальної дії її достовірність (т.1 а.п.44-46). Так, істотні суперечності і помилки полягають в тому, що потерпілій під номером №1 пред`являлася сумка без ручки та інші сумки 2-4 були з ручкою. Надалі за змістом протоколу потерпіла впізнала сумку без ручки під номером 2, яку вона вирвала під час боротьби з нападником, тобто сумку, яка згідно з початком протоколу була з ручкою, таким чином суперечності у самому протоколі не дозволяють з його змісту зробити однозначний висновок про річ, яку впізнала потерпіла.

Також, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_10 , допитаного під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинуваченого, оскільки згідно з матеріалами кримінального провадження останній під час досудового розслідування не допитувався та в порядку ст.290 КПК України докази, пов`язані із вказаним допитом, наявністю показань та взагалі такого свідка як ОСОБА_10 , стороні захисту не пред`являлися. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду України у справах №5-364кс16, 5-237кс15, який у постановах відповідно від 16.03.2017 року та 12.10.2017 року, вказував, що відкриття в умовах публічного і гласного судового розгляду окремих матеріалів кримінального провадження, які існували на момент звернення до суду з обвинувальним актом, але не були відкриті стороні захисту, вказує про порушення права на захист. Також суд враховує, що про наявність вказаного свідка стороні обвинувачення із достовірністю було відомо під час досудового розслідування, але остання не зазначила жодних поважних причин, які б перешкоджали отримати його показання під час досудового розслідування та пред`явити їх стороні захисту. Використання за вказаних обставин судом показань свідка ОСОБА_10 , наданих під час судового розгляду, порушуватиме право на захист, частиною якого є завчасне ознайомлення із всіма відомими та наявними доказами у стороні обвинувачення до направлення обвинувального акту до суду згідно з вимогами ст.290 КПК України, а тому показання свідка ОСОБА_10 не беруться судом до уваги.

Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, вважає доведеною вину ОСОБА_3 у скоєнні стосовно потерпілої ОСОБА_5 нападу з метою заволодіння чужим майном (розбою), поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого ОСОБА_3 як особою, яка раніше вчинила розбій, кваліфікуючи вказані дії за ч.2 ст.187 КК України.

При цьому суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про його непричетність до вчинення злочину, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене, оскільки вони спростовуються сукупністю належних, достовірних та допустимих доказів у справі, які зазначені раніше, які у своєму взаємозв`язку безсумнівно спростовують показання обвинуваченого.

Так, показання потерпілої ОСОБА_5 у суді, протокол пред`явлення останній особи для впізнання за фотознімками від 01.12.2017 року (т.1 а.п.36-37) прямо вказують на те, що злочин вчинив обвинувачений ОСОБА_3 за обставин, встановлених судом. Показання свідка ОСОБА_11 підтверджують показання потерпілої, а також вказують на те, що саме у обвинуваченого ОСОБА_3 , недалеко від місця злочину було вилучено мобільний телефон потерпілої, а також підтверджують події, за яких це сталося (т.1 а.п.137, 140-141).

Показання потерпілої та свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються із доказами, зібраними у кримінальному проваджені, які зазначені раніше, та підтверджують: обставини надходження до поліції повідомлення про вчинений злочин та надання потерпілій медичної допомоги через заподіяні їй під час нападу тілесні ушкодження та характер останніх (т.1 а.п.10, 25-28, 30, 33-34, 37-40, 41-43); повідомлення потерпілої про злочин (т.1 а.п.11); визначення місця злочину згідно з протоколом огляду місця події та речові докази (т.1 а.п.12-17, 109, 111-113); належність телефону, яким заволодів обвинувачений, потерпілій, а також його вид та вартість (т.1 а.п.22, 47-53, 59-70); впізнання свідком ОСОБА_11 обвинуваченого як особи, в якої вилучено мобільний телефон потерпілої, а також обставини його вилучення (т.1 а.п.73-74, 75-77).

Наведені докази повністю узгоджуються та фактично підтверджуються висновками судово-імунологічних експертиз у справі, згідно з якими на місці події виявлено кров, яка за групою може належати потерпілій, а також на куртці обвинуваченого виявлено кров людини, яка за групою може належати потерпілій та не може походити тільки від обвинуваченого (т.1 а.п.80, 81, 85-88, 92-93, 103-110), що спростовує показання ОСОБА_3 про належність виявленої на його куртці крові тільки йому.

При цьому, фактичні обставини кримінального провадження, які крім показань потерпілої підтверджуються об`єктивними доказами, до яких стосуються висновки судово-медичних експертиз та довідки медичних установ, а також визнана речовим доказом куртка потерпілої із пошкодженнями, вказують на використання під час вчинення злочину ОСОБА_3 ножа, який він приставив до шиї потерпілої, що безумовно із врахуванням його висловлювань та обставин події, на думку суду, зважаючи на показання потерпілої вказує на застосування обвинуваченим під час нападу з метою заволодіння майном потерпілої насилля, яке було небезпечним як для її життя, так і здоров`я. Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, вони узгоджують між собою, є належними, допустимими, достовірними, а тому твердження обвинуваченого про не виявлення стороною обвинувачення ножа, не спростовують самого факту використання ножа обвинуваченим під час нападу.

Сукупність наведених доказів разом із прямим доказом показаннями свідка ОСОБА_11 також спростовує доводи сторони захисту та обвинуваченого про те, що телефон потерпілої у нього не вилучався, а також вказує про належне залучення телефону в якості речового доказу по справі (т.1 а.п.47, 66-69). При цьому застосування органом досудового розслідування під час огляду місця події штучного освітлення з метою ретельного огляду місця події і виявлення слідів злочину (т.1 а.п.12-17), не спростовує показань потерпілої, згідно з якими вона чітко бачила як саме ОСОБА_3 вчинив на неї напад, а також показань свідка ОСОБА_11 , згідно з якими він чітко бачив, що саме у ОСОБА_3 забрав телефон потерпілої. При цьому показання свідків повністю узгоджують із раніше вказаними протоколами проведення слідчих експериментів з додатками, які містять відеозаписи місця нападу, вказаного потерпілою, та місця вилучення телефону в обвинуваченого, вказаного свідком ОСОБА_11 , згідно з якими у вказаних місцях наявне вуличне освітлення.

Також суд не бере до увагу як такі, що виправдовують обвинуваченого, доводи сторони захисту щодо не встановлення стороною обвинувачення свідка злочину, свідків вилучення у обвинуваченого телефону, а також не долучення до справи відеозаписів із камер спостережень у районі вчинення злочину, оскільки відсутність цих доказів не спростовує взятих до уваги судом доказів, а сторона захисту під час досудового розслідування разом із стороною обвинувачення мала рівні можливості щодо з`ясування обставин кримінального провадження, у тому числі щодо наявності в районі злочину камер відеоспостереження та долучення відповідних записів до справи.

Таким чином будь-які підстави ставити під сумнів наведені докази судом не встановлені, вони відповідають вимогам кримінального процесуального закону, на переконання суду, зважаючи на свою сукупність та встановлені обставини, є достовірними та стосуються обставин кримінального провадження. При цьому, з показань потерпілої і свідка ОСОБА_11 вбачається, що до події із обвинуваченим жодних стосунків вони не підтримували, епізодично спілкуючись по роботі із ОСОБА_3 в магазині та кафе. Таким чином під час судового розгляду не встановлено жодної зацікавленості потерпілої та свідка ОСОБА_11 для обмови обвинуваченого у вчиненні злочину, а тому їх показання визнаються судом як достовірні.

Докази, не взяті судом до уваги, не спростовують встановлених судом обставин вчинення ОСОБА_3 злочину, а також належність і допустимість доказів наведених раніше.

З огляду на викладене, аналізуючи сукупність доказів, взятих судом до уваги, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини кримінального провадження, та вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив тяжкий умисний корисливий закінчений злочин.

Як особа ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, осудний, у 1993 році звертався за допомогою до КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» з приводу легкої розумової відсталості, раніше неодноразово судимий.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів (ст.34, п.1 ч.1 ст.67 КК України), оскільки ОСОБА_3 , маючи судимості за інші умисні злочини (окрім ст.187 КК України, яка врахована при кваліфікації дій), зокрема, останню за ч.1 ст.309 КК України, вчинив новий умисний злочин.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив умисний тяжкий корисливий закінчений злочин, вп`яте притягується до кримінальної відповідальності за умисні злочини, суд вважає, що досягнення мети виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів можливе лише за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності, в межах санкції ч.2 ст.187 КК України та підстав до застосування положень ст.ст.69, 75 КК України не вбачає.

Зважаючи на встановлені обставини та міру покарання, яку призначає суд, а також те, що ризики, вказані в ухвалі суду від 26 січня 2018 року (т.2 а.п.28-29), не змінилися та не відпали, суд вважає, що запобігання їм неможливе шляхом застосування іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а тому до набрання вироком законної сили залишає запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_3 тримання під вартою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 був запрошений до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області (т.1 а.п.10), та його фактично затримали 01.12.2017 року о 00 год. 30 хв., що підтвердили своїми підписами ОСОБА_3 та його захисник під час складання протоколу затримання, не висловлюючи жодних зауважень та заперечень (т.1 а.п.114-115). При цьому свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що наздогнавши ОСОБА_3 забрав у нього мобільний телефон потерпілої та пішов від нього, не затримуючи його. Тому суд не бере до уваги твердження обвинуваченого про його фактичне затримання 30.11.2017 року як такі, що не відповідають дійсності, та вважає, що моментом фактичного затримання ОСОБА_3 є 01.12.2017 року, з якого і необхідно відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України обчислювати строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні (т.1 а.п.37).

Долю речових доказів та вилучених речей суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, згідно з якими: мобільний телефон «Samsung Galaxy J3 (SM-J320H/DS)» та куртку синього кольору необхідно залишити потерпілій як власниці; куртка типу «Бушлат» зі слідами плям бурого кольору, марлевий змив-тампон, пошкоджена сумка із речами, вилученими під час огляду місця події 30.11.2017 року невідомого походження та цінність яких не встановлена під час досудового розслідування (т.1 а.п.111-113) підлягають знищенню. При цьому, оскільки мобільний телефон «Nokia 5200», кришка від телефону з маркуванням «Номі», чохол від телефону, корпус годинника «Seiko», 3 сім-картки, флеш-картка «Мікро СД», добровільно надані обвинуваченим під час досудового розслідування за його власною заявою (т.1 а.п.106, 110), арешт на вказані речі не накладався та речовими доказами їх не визнано їх слід повернути обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років із конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто з 01.12.2017 року.

Запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 593 грн. 22 коп.

Речові докази:

- мобільний телефон «Samsung Galaxy J3 (SM-J320H/DS)», куртку синього кольору залишити потерпілій ОСОБА_5 ;

- куртку типу «Бушлат», сумку з речами (т.1 а.п.111-113), марлевий змив-тампон - знищити;

- а також оглянуті речі: мобільний телефон «Nokia 5200», кришку від телефону з маркуванням «Номі», чохол від телефону, корпус годинника «Seiko», 3 сім-картки, флеш-картку «Мікро СД» (т.1 а.п.106) повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1