Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
07 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 000696 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно із вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 травня 2017 року ОСОБА_5 19 серпня 2016 року близько 20 год 30 хв, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово, схопив за голову ОСОБА_7 пальцями рук по задній поверхні правої вушної раковини, заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді синця.

Дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, з призначенням покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

У поданій апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 , покликаючись на незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції, доводить, що суд обґрунтував оскаржуваний вирок висновками, які не відповідають фактичним обставинам справи, сумнівними і недопустимими, на її думку, доказами. Зазначає, що між обвинуваченим ОСОБА_5 , його матір`ю та потерпілою ОСОБА_7 сестрою обвинуваченого тривалий час існує конфлікт щодо розподілу спадщини,а тому суд, на її думку, не дав відповідної правової оцінки показанням свідків та письмовим документам і безпідставно визнав ОСОБА_5 винним в умисному заподіянні ОСОБА_7 легкого тілесного ушкодження. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Апелянт, обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 за наведених у вироку обставин, підтверджується сукупністю розглянутих в судовому засіданні доказів, яким дана належна оцінка, і є обґрунтованим.

Покликання захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, побудованих на недостовірних, з її погляду, доказах, а також доводи щодо відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, спростовуються зібраними у справі доказами, і не заслуговують на увагу.
Під час судового слідства в суді першої інстанції сам ОСОБА_5 визнав факт наявності між ним і потерпілою тривалих неприязних відносин на грунті неодноразових конфліктів, та суперечки, що виникла з сестрою з приводу поділу спадщини 19 серпня 2016 року близько 20.30 год у будинку матері ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з показань потерпілої ОСОБА_7 , 19 серпня 2016 року приблизно о 20.30 год, знаходячись за місцем проживання їхньої матері, брат ОСОБА_5 , розпочав черговий конфлікт, в ході якого схопив її за голову в районі вушних раковин та почав шарпати в різні сторони.

При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_7 показала, як і за яких обставин ОСОБА_5 їй було нанесено тілесне ушкодження (т. 2 а.с. 26-28), що узгоджується і з висновком судово-медичної експертизи.

Згідно висновку судово - медичної експертизи № 175 від 22 серпня 2016 року ( т. 2 а. с. 30), у потерпілої ОСОБА_7 виявлено синець на правій вушній раковині по задній поверхні, який міг утворитися 19.08.2016 року внаслідок стискання пальцями рук сторонньої особи за вказану ділянку з достатньою силою, і відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Факт наявності у потерпілої ОСОБА_7 тілесного ушкодження та механізм його заподіяння ОСОБА_5 узгоджується і з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які зазначили, що обвинувачений ОСОБА_5 перший розпочав конфлікт із сестрою ОСОБА_7 в будинку своєї матері з приводу розподілу спадщини, в ході якого раптово підійшов до потерпілої і схопив її руками в районі вушних раковин та декілька секунд шарпав за голову, так і протоколами проведення слідчих експериментів за їхньої участі ( т. 2 а.с. 33-35, 40-43).

Відповідно до висновку експерта № 189 від 14 листопада 2016 року ( т. 2 а.с. 50), враховуючи характер та локалізацію тілесного ушкодження у ОСОБА_7 , дані протоколів проведення слідчих експериментів з свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , механізм виникнення тілесного ушкодження у ОСОБА_7 , який вони показали під час проведення з ними слідчих експериментів, не суперечить судово-медичним даним його виникнення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та обєктивно зясував фактичні обставини кримінального правопорушення і вірно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та розяснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, віднесеного законом до злочинів невеликої тяжкості, особу ОСОБА_5 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і призначив ОСОБА_5 мінімальне покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 05 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту проголошення повного тексту ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3