Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
02 квітня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_7 на вирокСарненського районного суду Рівненської областівід 16 січня 2018 року у кримінальному провадженні №0000898 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янівка Сарненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 16 січня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покаранняу виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 2666 грн. 18 коп. матеріальної та 25 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Як встановлено вироком суду, 19 серпня 2017 року близько 21 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в районі центральної площі, розташованої по вул. Широкій м. Сарни Рівненської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, спровокувавши конфлікт із ОСОБА_6 , умисно наніс останньому один удар тильною стороною стопи правої ноги в область кисті правої руки потерпілого, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основи дистальної (нігтьової) фаланги третього пальця правої кисті, яке відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
В поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_5 вважає вирок суду несправедливим та незаконним через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд однобічно та не об`єктивно дав оцінку показанням єдиного свідка ОСОБА_10 та потерпілого про обставини конфлікту. Зазначає, що він не мав на меті завдати середньої тяжкості тілесні пошкодження потерпілому, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 , викладені у вироку, однак судом не надано їм належної юридичної оцінки. Стверджує, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та попросив вибачення в потерпілого, однак суд не взяв це до уваги, та обрав йому надто суворе покарання та стягнувши з нього занадто великий розмір моральної шкоди. Крім того, судом не враховано, що він постійного місця роботи та будь-яких інших доходів не має. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким зменшити іспитовий строк до одного року та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до однієї тисячі гривень.
- представник потерпілого ОСОБА_6 -адвокат ОСОБА_7 вважає вирок суду необґрунтованим та невмотивованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обвинувачений в судовому засіданні у скоєному не розкаявся, не сприяв активному розкриттю злочину, визнав вину лише частково, вибачення у потерпілого не просив, і на момент оскарження вироку обвинувачений та потерпілий не примирились, матеріальну та моральну шкоду обвинувачений не відшкодував. Просить вирок суду скасувати в частині визначення розміру стягнутої моральної шкоди та ухвалити новий, яким задовольнити цивільний позов в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги, доводи представника потерпілого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 , який просить вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не належать до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка.
Так, будучи допитаним у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 визнав частково свою вину у вчиненні злочину за обставин встановлених судом, а саме у тому, що дійсно у час та місці, вказаних в обвинувальному акті між ним та ОСОБА_6 відбувся конфлікт в ході якого він завдав потерпілому декілька ударів ногою в область правого стегна, один із яких відбувся по руці останнього, однак, зазначає, що задав удар не умисно.
Потерпілий ОСОБА_6 в суді першої інстанції вказав, що дійсно приблизно о 21 год. 19 серпня 2017 року він перебував із ОСОБА_10 по вул. Широкій м. Сарни. Під час того, як вони підходили до автомобіля, на якому мали намір їхати, потерпілий побачив обвинуваченого, з яким невдовзі у потерпілого розпочався конфлікт через неприязні стосунки, які існували між вказаними особами на той час. В ході суперечки обвинувачений штовхнув потерпілого, після чого наніс удар правою ногою в область нижньої частини правого боку потерпілого, після чого конфлікт припинився. Зі слів потерпілого - приблизно через годину він відчув біль у правій руці, а через декілька днів був змушений звернутись за медичною допомогою, внаслідок чого йому було діагностовано перелом третього пальця та проведено оперативне втручання.
Показання потерпілого ОСОБА_6 об`єктивно узгоджуються та підтверджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в суді першої інстанції була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та ствердила, що в один із днів влітку 2017 року біля 21 години вона перебувала із своїм знайомим ОСОБА_6 в районі центральної площі по вул. Широкій м. Сарни Рівненської області, де до них підійшов ОСОБА_5 , після чого між обвинуваченим та потерпілим розпочалась розмова на підвищених тонах. Змісту суперечки свідок не чула, так як під час цих подій перебувала в салоні автомобіля, однак, підтвердила, що в ході вказаної суперечки обвинувачений наніс потерпілому близько двох ударів ногою, один із яких відбувся у праву руку потерпілого, якою він намагався захиститись від ударів. На цьому конфлікт припинився. Однак, відповідно до показань свідка, через деякий час цього ж дня потерпілий почав скаржитись на біль у правій руці.
Показання потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_10 об`єктивно узгоджуються та підтверджуються: 1) висновком експерта №235 від 28 серпня 2017 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому основи дистальної (нігтьової) фаланги третього пальця правої кисті, яке виникло внаслідок травматичної (ударної) дії тупими твердим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею, термін заподіяння такого ушкодження в приблизних межах від однієї до 10 діб до дня проведення рентген дослідження правої кисті. Це тілесне ушкодження відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке викликало довготривалий розлад здоров`я (а.к.п.17-18); 2) висновком експерта №281/235 від 18 жовтня 2017 року, згідно якого , враховуючи характер та локалізацію перелому, можна вважати, що останній міг бути спричинений внаслідок прикладання так званої «прямої травмуючої сили», яка мала майже перпендикулярний напрямок до травмованої анатомічної площини.

Висновки експерта є вмотивованими, науково обґрунтованими, узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні і сумнівів у колегії суддів не викликають.

Показання потерпілого ОСОБА_6 щодо часу та механізму заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 підтверджені даними, отриманими під час слідчого експерименту від 17 жовтня 2017 року (а.к.п.31-32) та не суперечать судово-медичним даним в частині отримання ним ушкодження (а.к.п.36-37).
Не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого про не надання судом першої інстанції належної оцінки доказам, зокрема показаннням свідка ОСОБА_10 про обставини конфлікту, оскільки, на думку колегії суддів, судом першої інстанції у вироку суду викладені вмотивовані висновки щодо цього питання.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції всебічно дослідив докази та правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження, провівши судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, як того вимагає ст. 337 КПК України. Саме такий судовий розгляд є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення провадження і права забезпечення обвинуваченого на захист.

За таких обставин, встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження свідчать про те, що під час судового розгляду належними та допустимими доказами доведено вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання правомірно врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання , та дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.122 КК України, обравши його у виді обмеження волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на строк 2 роки , що є справедливим покаранням та відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, сприятиме його виправленню в подальшому, попередженню вчинення ним нових злочинів, рішення суду вмотивоване.
Вмотивованим є також рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення цивільного позову потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вказане рішення ухвалене з дотриманням вимог ст.128 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року.

Вирок суду в частині відшкодування матеріальної шкоди не оспорюється в апеляційних скаргах обвинуваченого, представника потерпілого, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
На думку колегії суддів, визначена судом першої інстанції сума, що підлягає відшкодуванню обвинуваченим в рахунок моральної шкоди - 25 000 гривень, за своїм розміром відповідає перенесеним потерпілим внаслідок злочину, моральним та фізичним стражданням через заподіяні тілесні ушкодження, при цьому зазначений розмір відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
В апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді представником потерпілого ОСОБА_7 не наведено обґрунтованих доводів про те, чому визначений судом розмір стягнутої моральної шкоди є не справедливим.

За таких обставин, доводи обвинуваченого про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди та доводи представника потерпілого ОСОБА_7 про збільшення розміру відшкодування моральної шкоди є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.
Також, не заслуговують на увагу та не ґрунтуються на вимогах закону доводи обвинуваченого, представника потерпілого про скасування вироку та ухвалення нового вироку, оскільки їх прохання не відповідають вимогам ст.420 КПК України.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.75 КК України відповідає вимогам ст.65 КК України, визначений судом першої інстанції іспитовий строк за своїм розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Разом з тим, у відповідності до вимог ст.128 КПК України, судом першої інстанції всебічно і повно розглянуто цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, розмір відшкодування відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 16 січня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3