Справа № 755/9247/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005833 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки: м. Горлівка Донецької обл., громадянки України, українки, з професійно-технічною освітою, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-27.03.2017 року Деснянським районним судом міста Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , 26.04.2017 року, в денний час, вступили в злочинну змову з метою заволодіння мобільним телефоном знайомого ОСОБА_6 , проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Розподіливши між собою злочинні ролі, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_5 домовились, що під час спілкування з ОСОБА_6 , вони попросять належний йому мобільний телефон під приводом здійснення дзвінка, після чого відволічуть його увагу та таким чином заволодіють належним йому майном. Діючи по заздалегідь оговореному плану, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_5 прийшли за місцем мешкання ОСОБА_6 та в ході розмови, яка відбулась на сходинковому майданчику, біля квартири АДРЕСА_4 , особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, звернулась до ОСОБА_6 з проханням надати мобільний телефон, так як ОСОБА_5 потрібно зателефонувати, а її мобільний не працює. Погодившись на пропозицію особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, будучи впевненим в добропорядності останніх, ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 належний йому мобільний телефон «Нокіа XL», вартістю 2500 гривень, для здійснення дзвінка. ОСОБА_5 , діючи єдиним умислом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, отримавши від ОСОБА_6 мобільний телефон, спустилась вниз по сходах та почала робити вигляд, що здійснює телефонний дзвінок, тим самим створила сприятливі умови для заволодіння мобільним телефоном «Нокіа XL», що належить ОСОБА_6 . В цей час, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшла до ОСОБА_5 та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_6 , незважаючи, що їх дії носять відкритий характер для потерпілого, почали втікати вниз по сходах, не реагуючи на прохання останнього повернути мобільний телефон.

В подальшому, ОСОБА_6 , почав наздоганяти особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_5 , які утримуючи викрадене майно, втікали в напрямку дитячого садка, не втрачаючи останніх з поля зору, в ході безперервного переслідування приблизно о 15 годині 10 хвилин, біля паркану дитячого садка затримав ОСОБА_5 . В момент затримання потерпілим, ОСОБА_5 передала мобільний телефон «Нокіа XL», що належить ОСОБА_6 , особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка вже встигла перелізти через паркан, після чого останній з місця вчинення злочину зник.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю показавши, що 26.04.2017 року, вдень, вона разом зі своїм знайомим, вирішили викрасти мобільний телефон у свого знайомого. Розподіливши між собою злочинні ролі, вони перебували за адресою АДРЕСА_3 , спілкувалися з потерпілим. В ході розмови, її знайомий попросив у потерпілого мобільний телефон, нібито щоб вона зателефонувала, на що останній погодився. Взявши мобільний телефон «Нокіа XL», вона разом зі своїм знайомим по сходах спустились вниз та тримаючи в руках мобільний телефон почали тікати. Однак, коли її затримував потерпілий, вона мобільний телефон передала своєму знайомому, а той втік через огорожу. Також додала, що щиро кається у скоєному.
Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності її позиції, роз`яснивши їй положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у відкритому викрадення чужого майна /грабіж/, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, особу обвинуваченої, яка незаміжня, не працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше притягалася до кримінальної відповідальності за аналогічне кримінальне правопорушення.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої покарання обставини, ставлення обвинуваченої до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, суд вважає за доцільне призначити їй покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Крім того, для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених ч.4 ст.194 КПК України, а також для запобігання спробам переховуватись від суду, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати не понесені.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити їй покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України частково приєднати ОСОБА_5 до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 27.03.2017 року, остаточно визначивши йому для відбування покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід, до набрання вироком законної сили у виді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту її затримання.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 , строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою з 26.04.2017 року до 08.09.2017 року. Строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою з 26.04.2017 року до 21.06.2017 року рахувати відповідно до ч.5 ст.72 КК України /в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.215 року/ з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя