Справа №718/411/18
Провадження №1-кп/718/32/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000557, внесеного 11.09.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Біла, Кіцманського району, Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Кіцмань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 03.10.2017 близько 08:00 години, перебуваючи на березі р. Прут в адміністративних межах земель с. Стрілецький Кут, Кіцманського району, Чернівецької області, не маючи дозволу на проведення робіт на землях водного фонду, попросив 5 односельчан чоловічої статі допомогти йому навантажити, належний йому вантажний самоскид марки «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , гравієм з прибережної захисної смуги р. Прут в с. Стрілецький Кут, Кіцманського району, Чернівецької області, на що останні, не будучи обізнаними про відсутність у ОСОБА_3 дозволу на проведення робіт на землях водного фонду, погодились та шляхом знімання верхнього шару ґрунту, лопатами завантажили кузов вказаного автомобіля піщано-гравійною сумішшю об`ємом 1 м3.
В подальшому, в ході навантаження дії зазначених осіб були виявлені та припинені працівниками ГУНП у Чернівецькій області.
Згідно висновку експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України у Івано-Франківській області №2-1411/17 від 18.12.2017 зразки ґрунту, вилучені 03.10.2017 під час огляду місця із вантажного самоскида марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , є слабокарбонатним піщаним ґрунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 70,4 %.
Зразки ґрунту, відібрані із автомобіля марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , та зразки ґрунту, вилучені 03.10.2017 під час огляду місця події із котловану прибережної захисної смуги р. Прут в с. Стрілецький Кут, Кіцманського району, Чернівецької області співпадають між собою за комплексом ознак і мають родову належність.
Відповідно до Постанови КМУ від 12.12.1994 № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», піщано-гравійна суміш відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.
Відповідно до пункту 3.6 Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ піску та гравію, затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України № 198 від 25.06.2007, піщано-гравійна порода - це сипка гірська порода з умістом гравійної складової більше 30 %.
Згідно положень ст.ст. 86, 87 Водного кодексу України, на землях водного фонду можуть проводитися роботи, пов`язані з будівництвом гідротехнічних, лінійних та гідрометричних споруд, поглибленням дна для судноплавства, видобуванням корисних копалин (крім піску, гальки і гравію в руслах малих та гірських річок), розчисткою русел річок, каналів і дна водойм, прокладанням кабелів, трубопроводів, інших комунікацій, а також бурові та геологорозвідувальні роботи.
Місця і порядок проведення зазначених робіт визначаються відповідно до проектів, що погоджуються з обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (крім робіт на землях, зайнятих морями), та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.
В окремих випадках у водоохоронній зоні може бути дозволено добування піску і гравію за межами земель водного фонду на сухій частині заплави, у праруслах річок за погодженням з обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.
Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.п. 12, 13 постанови КМУ № 486 від 08.05.1996 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», прибережні захисні смуги у межах водоохоронної зони можуть використовуватися для провадження господарської діяльності за умови обов`язкового виконання вимог, передбачених ст.ст. 89 та 90 Водного кодексу України.
В окремих випадках у водоохоронній зоні може провадитися добування піску і гравію за межами земель водного фонду на сухій частині заплави, у праруслах річок за погодженням з Мінприроди, Держводагентством. Видобування піску та гравію провадиться на підставі дозволів, що видаються в установленому законодавством порядку.
Як передбачено ст. 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.
Згідно Підрахунку збитків заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами при видобуванні піщано-гравійної сировини на землях водного фонду р. Прут в адміністративних межах Стрілецько-кутської сільської ради ОСОБА_3 , здійсненим Державною екологічною інспекцією в Чернівецькій області, загальна сума збитків, нанесених державі в результаті самовільного користування надрами при видобуванні піщано-гравійної сировини на землях водного фонду р. Прут становить 537,60 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 240 КК України, тобто незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Разом з обвинувальним актом до Кіцманського районного суду Чернівецької області надійшла угода від 26.02.2018 року укладена між прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 . Відповідно до цієї угоди: прокурор з одного боку, та підозрюваний у цьому провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 473, 474, 476 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується і у якому він підозрюється та обвинувачується.

Предметом угоди є беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Сторони погоджуються на тому, що ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, необхідно призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вищезазначеному кримінальному правопорушенні.

Із запропонованими в угоді видом та мірою покарання підозрюваний ОСОБА_3 згоден.

Суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 473 КПК України роз`яснив ОСОБА_3 наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, якими є для прокурора та ОСОБА_3 обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для ОСОБА_3 наслідком укладення та затвердження цієї угоди є також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

ОСОБА_3 роз`яснено, що відповідно до ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

ОСОБА_3 роз`яснено, що відповідно до ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд з`ясував у ОСОБА_3 чи цілком він розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

На що ОСОБА_3 підтвердив суду, що цілком зрозумів вищезазначене.

Відповідно з вимогами ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

ОСОБА_3 роз`яснено, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Суд своєю ухвалою може скасувати вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

ОСОБА_3 пояснив суду, що йому зрозумілі характер і суть обвинувачення і він визнає себе винним в скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, він не заперечує проти затвердження зазначеної угоди, йому зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При цьому ОСОБА_3 пояснив, що зможе виконати взяті на себе зобов`язання.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і на відповідність вимогам КК України (зокрема, щодо узгодженої міри покарання), суд прийшов до висновку, що можливо затвердити зазначену угоду та ухвалити вирок на підставі цієї угоди з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана державним інтересам та останнім добровільно відшкодована.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 26.02.2018 року між прокурором Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості за ч. 2 ст. 240 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 2 ст. 240 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяча п`ятсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений сторонами кримінального провадження до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення та на підставах, визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1