Справа № 206/5299/17
Провадження № 1-в/206/3/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.02.2018року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий-суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

представників заявника ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

особа, стосовно якої проводиться

розгляд письмової заяви ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро письмову заяву лікаря-психіатра Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради ОСОБА_7 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, зареєстрвоаного за адресою: АДРЕСА_1 , про продовження примусових заходів медичного характеру, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2017 року заявник звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з письмовою заявою про продовження примусових заходів медичного характеру у відділенні з посиленим наглядом ОСОБА_8 .

Згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 23.10.2010 року до ОСОБА_8 було застосовано примусові заходи медичного характеру з госпіталізацією його у психіатричну установу з суворим наглядом.

Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2017 року ОСОБА_8 змінено примусові заходи медичного харктеру і переведено у психіатричну лікарню у відділення з посиленим наглядом.

В судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_5 пояснила суду, що на момент проведення комісії лікарів-психіатрів у вересні 2017 року стан хворого ОСОБА_8 був незадовільний, через його поведінку у відділенні, відношенню до інших пацієнтів, тому було рекомендовано продовжити примусові заходи медичного характеру у відділенні з посиленим наглядом, на теперішній час стан хворого залишається не стабільним.

В судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_7 пояснила суду, що хворому ОСОБА_8 20.02.2018 року було проведено повторно комісію по його стану, згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 32 стан хворого покращився та стабілізувався, а тому потребує зміни примусових заходів медичного характеру з посиленого нагляду на звичайний.

Представник заявника лікар-психіатр ОСОБА_6 в судовому засіданні вважала за доцільне змінити примусові заходи ОСОБА_8 .

У судовому засіданні прокурор підтримав позицію лікарів-психіатрів, не заперечував проти зміни примусових заходів ОСОБА_8 .

Захисник-адвокат також просив змінити примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_8 підтримав думку захиника-адвоката.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно вимог ст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам слід розглядати такі справи в порядку, передбаченому статтями 419, 422, 424 КПК України. При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.

У письмовій заяві від 03.10.2017 року вказно, що ОСОБА_8 рекомендовано продовжити примусові заходи медичного характеру у відділенні з посиленим наглядом.

Статтею 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу, який надає особі таку психіатричну допомогу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу", перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Згідно ч. 3 ст. 514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за псиьмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до положень ч.ч. 3, 5 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», зміна припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Питання про зміну застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.

Зокрема, за змістом ст. 95 КК України та ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", а також відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", зміна примусового заходу медичного характеру може бути застосована лише для його пом`якшення у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи чи для скорочення строку перебування у психіатричному закладі.

При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців. Це правило поширюється і на випадки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.

Скасування або зміна примусових заходів медичного характеру може мати місце, коли особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності або обмеженої осудності, видужала або коли в результаті змін в стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

В даному випадку враховуючи, що на даний час комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку, що ОСОБА_8 необхідно змінити примусові заходи медичного характеру на звичайний нагляд, про що свідчить висновок комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 32 від 20.02.2018 року, згідно якого за час перебування в стаціонарі психічний стан хворого покращився і стабілізувався: відмічалося послаблення дефіцитарної процесуальної симптоматики, проявів психопатоподібних розладів (став емоційно більш стабільним, врівноваженим, адаптивним у поведінці, контролював свої вчинки, не допускав порушень режиму, ввічливо ставився до оточуючих, з розумінням приймав призначене лікування), загострень психотичної симптоматики не спостерігалося, з`явилася формальна критика до хвороби, скоєного та ситуації з формуванням настанов на необхідність подальшого лікування у закладі зі звичайним наглядом; на даний час ОСОБА_8 за своїм психічним станом особливої небезпеки для себе та оточуючих не зумовлює, то в задоволенні письмової заяви лікаря-психіатра Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради ОСОБА_7 відносно останнього про продовження примусових заходів медичного характеру слід відмовити, та змінити йому примусові заходи медичного характеру у психіатричній лікарні у відділенні з посиленим наглядом на примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 372, 503, 512-514 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні письмової заяви лікаря-психіатра Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради ОСОБА_7 відносно ОСОБА_8 , про продовження примусових заходів медичного характеру відмовити.

Змінити ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у психіатричній лікарні у відділенні з посиленим наглядом на примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, строком до 6 (шести) місяців.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів.

Суддя ОСОБА_1