Справа № 573/162/18
Номер провадження 1-кп/573/48/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Суми, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст. 89 КК України не судимого

- за ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В кінці березня 2017 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, близько 13 год. ОСОБА_4 з метою крадіжки чужого майна прибув до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 проник до житлового будинку зазначеного вище домоволодіння, звідки таємно викрав:

-чавунну пічну плиту на дві конфорки розміром 75х41 см вартістю 667 грн.,

-пічну духовку металеву розміром 40х40х60 см вартістю 210 грн.,

-топочні чавунні дверцята розміром 30х20 см вартістю 200 грн.,

-підтопочні чавунні дверцята розміром 30х20 см вартістю 112 грн.,

-шість чавунних колосників вартістю 160 гр.

Загальна сума викраденого майна становить 1349 грн., на таку саме суму ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди.

Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд у своїх корисливих цілях.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що в кінці березня 2017 року, скориставшись тим, що у будинку ОСОБА_5 ніхто не проживає, проник до будинку, вийнявши дерев`яну раму з вікна, звідки викрав пічну плиту, духовку, топочні та підтопочні дверцята, 6 колосників. Все викрадене продав невідомим особам як металобрухт.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд виходить з наступного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Також при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не знаходиться, не інвалід.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин та попросив вибачення у потерпілого; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину; добровільне відшкодування потерпілому завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без відбування покарання, а тому його необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання необхідно залишити обвинуваченому до набрання вироком законної сили.

З обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню в доход держави судові витрати в сумі 429 грн. за залучення експерта.

Речові докази в провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у виді особистого зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 429 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя