Справа № 642/5974/13-к
Провадження №1-кп/642/65/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ
02 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000030 від 02.05.2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, колишнього оперуповноваженого ВБНОН ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, працюючого оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Шевченківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, має спеціальне звання майору поліції, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.28 ч.2, 365 ч.2, 189 ч.2 КК України,-
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Хмелівка Краснопільського району Сумської області, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, колишнього старшого оперуповноваженого ВБНОН ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, працюючого оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Шевченківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, має спеціальне звання майору поліції, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.28 ч. 2, 365 ч. 2, 189 ч. 2 КК України,-
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, колишнього оперуповноваженого ВБНОН ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, працюючого старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділення поліції на станції Харків-Пасажирський Холодногірського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, має спеціальне звання майору поліції, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.28 ч.2, 365 ч.2, 28 ч.1, 365 ч.2, 189 ч.2 КК України,-
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, колишнього оперуповноваженого ВБНОН ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, мав спеціальне звання капітана міліції, працюючого адміністратором приватної фірми «Арена», зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч.2, 365 ч.2, 28 ч.1, 365 ч.2, 189 ч.2 КК України,
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, колишнього оперуповноваженого ВБНОН ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, мав спеціальне звання капітана міліції, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.28 ч.2, 365 ч.2, 189 ч.2 КК України,-
в с т а н о в и в:
Орган досудового слідства обвинувачував працівників міліції в тому, що ОСОБА_12 , 1984 року народження, згідно наказу ГУМВС України в Харківській області № 92 о/с від 16.06.2010 року, займав посаду оперуповноваженого ВБНОН ХМУ ГУМВС України в Харківській області, мав спеціальне звання капітана міліції, ОСОБА_13 , 1978 року народження, згідно наказу ГУМВС України в Харківській області № 29 о/с від 25.06.2009 року, займав посаду старшого оперуповноваженого ВБНОН ХМУ ГУМВС України в Харківській області, мав спеціальне звання майора міліції, ОСОБА_14 , 1984 року народження, згідно наказу ГУМВС України в Харківській області № 187 о/с від 16.10.2012 року, займав посаду оперуповноваженого ВБНОН ХМУ ГУМВС України в Харківській області, мав спеціальне звання капітана міліції, ОСОБА_15 , 1981 року народження, згідно наказу ГУМВС України в Харківській області № 11 о/с від 25.03.2011 року, займав посаду оперуповноваженого ВБНОН ХМУ ГУМВС України в Харківській області, мав спеціальне звання капітана міліції та ОСОБА_16 , 1985 року народження, згідно наказу ГУМВС України в Харківській області № 41 о/с від 20.03.2012 року, займав посаду оперуповноваженого ВБНОН ХМУ ГУМВС України в Харківській області, мав спеціальне звання капітана міліції.

Відповідно до функціональних обов`язків вищезазначені працівники міліції виконували завдання оперативно-розшукової діяльності по пошуку і фіксації фактичних даних про протиправні діяння злочинних груп та окремих громадян, які вчиняють злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та інші злочини загальнокримінальної спрямованості, тобто здійснювали функції представників влади, за попередньою змовою групою осіб, а також без попередньої змови групою осіб, вчинили злочини у сфері службової діяльності та проти власності при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_16 , діючи умисно та протиправно, виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, за попередньою змовою з оперативними працівниками ВБНОН ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 30.04.2013 року, приблизно о 17-00 годині, біля будинку № 28-г по вул. Комунальній, с. Затишшя-2, м. Харків, порушуючи встановлений Конституцією України, кримінальним процесуальним та адміністративно-процесуальним законодавством України порядок затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину та іншого правопорушення, обмежуючи свободу та особисту недоторканість ОСОБА_4 , завідомо незаконно затримали останнього, супроводжуючи свої дії протиправною погрозою застосування фізичного насилля та застосування зброї шляхом пострілу з метою залякування інших громадян, які прийшли на допомогу ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 свої дії супроводжували протиправним застосуванням фізичного насилля та спеціальних засобів - наручників.
Крім того, ОСОБА_14 , діючи умисно та протиправно, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, перебуваючи з оперативними працівниками ВБНОН ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 30.04.2013 року, приблизно о 17-00 годині, біля будинку № 28-г по вул. Комунальній, с. Затишшя - 2, м. Харків, діючи спільно з ОСОБА_15 без попередньої змови між собою, під час затримання ОСОБА_4 обмежуючи особисту недоторканість ОСОБА_5 , протиправно застосував до неї фізичне насильство, спільно з ОСОБА_15 спричинив останній легкі тілесні ушкодження у виді крововиливів та саден на руках, крововиливу на голові, котрі виникли від дії тупих твердих предметів, згідно до висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ № 1889-ая/13 від 08.07.2013 р.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 30.04.2013 р., в період часу з 19 год. 42 хвилин. до 22 год. 30 хвилин. на автомобілі «Тойота Камрі» доставили ОСОБА_4 до приміщення ХМУ ГУМВС України в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 1/29, де в службовому кабінеті відділу БНОН ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, розташованому на п`ятому поверсі адміністративної будівлі, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 на протязі тривалого часу продовжували протиправно застосовувати фізичне насильство до ОСОБА_4 , чим причинили легкі тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів на голові, шиї, тулубі, ногах та руках, зсадини на шиї, ногах, в проекції ліктьових суглобів, тулубі, котрі утворились від дії тупих твердих предметів; зсадини в проекції тучезапястних суглобів та у нижній треті правого і лівого передпліччя, котрі утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою вражаючою поверхнею, а також неускладнений, ротаційний підвивих атланта вліво, встановити ступінь тяжкості якого не представилось можливим, відповідно до висновку судово-медичного експерта ХОБСМЕ від 08.07.2013 за №1890-ая/13.
Потім ОСОБА_16 спільно з ОСОБА_15 , використовуючи своє службове становище працівника міліції з погрозою обмеження прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_4 шляхом притягнення до кримінальної відповідальності за збут наркотичних засобів, хоча не маючи для цього законних приводів та підстав, оскільки у ОСОБА_4 не вилучались будь-які наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги або прекурсори, та ОСОБА_4 не був викритий під час безпосереднього їх збуту та зберігання у встановленому законом порядку, змусили ОСОБА_4 написати завідомо неправдиві документи, а саме: заяву про надання дозволу на проведення особистого огляду останнього працівниками ВБНОН ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, пояснення про нібито придбання, виготовлення та зберігання без мети збуту наркотичного засобу - марихуани ОСОБА_4 та вилучення у нього вказаного наркотичного засобу працівниками ВБНОН ХМУ ГУМВСУ в Харківській області.
Також, 15.05.2013 року у період часу з 10 год. 30 хв. до 12 години у приміщенні ХМУ ГУМВС України в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 1/29, в службовому кабінеті відділу БНОН ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, розташованому на п`ятому поверсі адміністративної будівлі, ОСОБА_16 спільно з ОСОБА_15 , використовуючи своє службове становище працівника міліції з погрозою обмеження прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_4 , змусили останнього підписати завідомо підроблений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44 КУпАП відносно ОСОБА_4 та вказати у графі пояснення до протоколу - визнання вини у вчиненні правопорушення.
Крім того, ОСОБА_16 , продовжуючи свої злочинні дії, за попередньої змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 30.04.2013 року, в період часу з 19 год. 42 хвил. до 22 год. 30 хвил., знаходячись у службовому кабінеті відділу БНОН ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, розташованому на п`ятому поверсі адміністративної будівлі ХМУ ГУМВС України в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 1/29, використовуючи своє службове становище працівника міліції, погрожуючи обмеженням прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_4 шляхом притягнення до кримінальної відповідальності за збут наркотичних засобів, хоча не маючи для цього законних приводів та підстав, оскільки у ОСОБА_4 не вилучались будь- які наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги або прекурсори, та ОСОБА_4 не був викритий під час безпосереднього їх збуту та зберіганні у встановленому законом порядку, а також застосовуючи фізичне насильство, пред`явили вимогу до ОСОБА_4 передати грошові кошти в сумі 5000 доларів США, однак у зв`язку із відсутністю вказаної суми грошових коштів, пред`явили незаконну вимогу до ОСОБА_17 переоформити транспортний засіб «Нісан Максима», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким володіє ОСОБА_4 на праві генеральної довіреності, на громадянина ОСОБА_18 .
Після цього, 30.04.2013 року у супроводі ОСОБА_16 та під впливом зазначених погроз з боку ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , потерпілий ОСОБА_4 був доставлений до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_7 , для передачі ОСОБА_18 , який прибув на місце на прохання ОСОБА_16 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Нісан Максима», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , генеральної довіреності на ім`я ОСОБА_4 з правом володіння, експлуатації та розпорядження автомобілем, ключів від вказаного автомобілю та самого автомобілю.
Потерпілий ОСОБА_4 під впливом неодноразових вимог з погрозами обмеження його прав і свобод з боку ОСОБА_16 та оперативних працівників ВБНОН ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , склав письмову розписку на ім`я ОСОБА_18 про отримання від нього 6500 доларів США за передачу йому транспортного засобу «Нісан Максима», а також передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Нісан максима», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , генеральну довіреність на ім`я ОСОБА_4 з правом володіння, експлуатації та розпорядження автомобілем, ключі від вказаного автомобілю та сам транспортний засіб ОСОБА_18 .
При цьому, ОСОБА_18 передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 5000 доларів США, які відразу останній передав ОСОБА_16 з метою припинення протиправного вимагання та погроз застосування насильства, обмеження прав і свобод ОСОБА_4 .
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_16 у відношенні потерпілого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового слідства як перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою за попередньою змовою групою осіб дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, що супроводжувалось погрозою застосування насильства та застосуванням зброї, за ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.
Дії обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у відношенні потерпілого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового слідства як перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою за попередньою змовою групою осіб дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутністю ознак катування, за ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України.
Дії обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у відношенні потерпілої ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового слідства як перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою за попередньою змовою групою осіб дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутністю ознак катування, вчинене групою осіб, за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.
Крім того, дії всіх обвинувачених у відношенні потерпілого ОСОБА_4 були також кваліфіковані органом досудового слідства як вимагання, тобто вимога передачі чужого майна та прав на майно з застосуванням насильства, обмеження прав, свобод та законних інтересів потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням свого службового становища , за ч. 2 ст. 189 КК України.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 свою вину у скоєнні інкримінованих їм кримінальних правопорушень не визнали повністю, та пояснили, що станом на кінець квітня 2013 року вони працювали на посадах оперуповноважених відділу по боротьбі з незаконним обігом наркотиків ХМУ ГУМВС України в Харківській області. 30.04.2013 р. всі вони перебували на своєму робочому місті. В денний час начальник їх відділу ОСОБА_19 зібрав на нараду увесь особистий склад, повідомивши, що в той день був останній день проведення операції «Нічне місто» відповідно до доручення начальника Головного управління міліції, щодо виявлення злочинців пов`язаних з незаконним обігом наркотиків. Оскільки всі вони працювали в підрозділі міліції, який керував всі підлеглі підрозділи адміністративних районів м. Харкова, то їм була поставлена задача їхати для відпрацювання Орджонікідзевського району м. Харкова, який мав погані показники розкриття злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотиків. Всі разом на автомобілях ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вони приїхали в район с. Затишшя-2 Орджонікідзевського району м. Харкова, де на одній з вулиць, біля кущів побачили, приблизно п`ять чоловіків, між якими був конфлікт, вони кричали, а потім між ними почалася бійка, чоловіки боролися на землі. ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 вирішили втрутитися в конфлікт чоловіків. ОСОБА_13 підійшов до них через пару хвилин, оскільки паркував свій автомобіль. Підійшовши, вони вирішили встановити причини їх знаходження в даному місті, суть конфлікту та перевірити документи. Підійшовши вони представились працівниками міліції, показали свої службові посвідчення та попрохали показати чоловіків свої документи, які посвідчують їх особи. При цьому один з чоловіків, яким виявився ОСОБА_20 , почав себе вести зухвало, голосно кричати для того, щоб звернути на себе увагу. В цей час зі сторони довколишніх будинків вибігла група чоловіків та жінок, близько десять чоловік, які знаходились в стані алкогольного сп`яніння. Ця група разом з іншими чоловіками обступила їх. Люди почали ображати їх нецензурною лайкою, голосно кричали, вели себе агресивно, намагалися використати відносно них фізичну силу, хватати за одяг. На їх вимогу заспокоїтися вони не реагували. Одна із жінок, яка як потім виявилось була дружиною ОСОБА_20 - ОСОБА_21 тримала в руках металевий прут. Вони та інші громадяни почали її заспокоювати. Один громадянин із цього натовпу з`явився з бійцівською собакою та намагався спустити її. Через деякий час їм вдалося заспокоїти натовп. Вони почали спілкуватися з ОСОБА_22 , який не мав при собі документів, які посвідчують його особу, а потім запропонували йому проїхати з ними до Харківського міського управління міліції для встановлення його особи, та встановлення обставин бійки, на що він дав згоду. В той день вони не мали при собі ніякої вогнепальної зброї, пристроїв для відстрілу гумових куль, а також спецзасобів - наручників. В ході конфлікту жоден з працівників міліції ніяких пострілів не здійснював. Спеціальні засоби у вигляді наручників до ОСОБА_20 вони на застосовували. Жодних тілесних ушкоджень ні ОСОБА_20 , ні його дружині ОСОБА_21 вони не завдавали. На автомобілі ОСОБА_20 був доставлений до Харківського міського управління міліції, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 1/29. Коли вони вийшли із автомобіля на питання когось з них: «Чи є у ОСОБА_23 заборонені до обігу речі ?», останній відповів: «Так, у мене в одному із карманів знаходиться згорток з коноплею». Після чого вони запросили двох понятих, і на цьому ж місці вилучили, згорток з речовиною рослинного походження. ОСОБА_4 написав заяву, що дає свою згоду та не має претензій на огляд своїх особистих речей. Наркотичний засіб вилучався у ОСОБА_4 законно. Потім вони запросили ОСОБА_4 до управління міліції, де у службовому кабінеті він був опитаний стосовно вилучення у нього речовини рослинного походження, а потім він був відпущений додому. При виході з приміщення управління міліції ОСОБА_20 був зроблений запис в журналі відвідувачів про те, що він ніяких претензій до співробітників міліції не має, що ніяких мір фізичного та психологічного насилля до нього не застосовувалось. Після чого по факту вилучення у ОСОБА_4 речовини рослинного походження був зібраний первинний матеріал, який зареєстрований в Ленінському РВ ГУМВСУ в Харківській області, був написаний рапорт, а потім дана речовина була направлена для проведення дослідження. В приміщенні управління міліції до ОСОБА_20 з їхнього боку ніякого фізичного або психічного тиску не застосовувалось. Тілесні ушкодження йому ніким не завдавалися. Ніякого вимагання від ОСОБА_20 передачі їм грошових коштів у розмірі 5000 доларів США а також переоформлення права власності на транспортний засіб «Ніссан-Максіма», який йому належав, вони йому не пред`являли. Даного автомобіля вони не бачили. До ОСОБА_4 додому вони не їздили. Громадянина ОСОБА_24 не знали. Вони вважають, що діяли згідно діючого законодавства та Закону України «Про міліцію», також вони вважають, що потерпілий ОСОБА_4 намагався ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК Уукраїни шляхом обмови працівників міліції. При цьому, ОСОБА_4 ніколи не звертався до органів досудового розслідування та прокуратури із заявами про вчинення злочинів з боку ОСОБА_12 , при вилученні у нього наркотичних засобів.

Прокурор у якості доказів сторони обвинувачення та обгрунтування обвинувачення послався на досліджені в ході досудового розгляду фактичні дані, а саме:

- заяви потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скоєння злочинів в адресу правоохоронних органів;

-свідчення потерпілих та свідків, надих ними в судовому засіданні, а саме: потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_19 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_18 , ОСОБА_36

-протокол проведення слідчого експерименту від 04.06.2013 р. за участю потерпілих;

-протокол огляду предметів, в ході якого оглянуті цифрові диски;

-протокол про наслідки проведення НСРД зняття інформації з телекомунікаційних мереж від 21.04.2013 р.;

-висновок судово-товарознавчої експертизи № 05 від 27.06.2013 р., відповівдно до якого були встановлені, спричинені потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 збитки;

-висновок судово-медичної експертизи № 1256-ая від 03.05.2013 р., відповідно до якого були встановлені тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 ;

-висновок судово-медичної експертизи № 1394-ая/ від 17.05.2013 р., відповідно до якого були встановлені тілесні ушкодження, спричинені потерпілому ОСОБА_4 ;

-протокол проведення впізнання по фотознімкам

-протокол про наслідки проведення НСРД від 15.05.2013 р., в ході якого зафіксовано розмову потерпілого ОСОБА_4 з обвинуваченими;

-протокол про наслідки проведення НСРД від 03.05.2013 р., в ході якого зафіксовано розмову між ОСОБА_4 та ОСОБА_18 ;

-висновок судової експертизи звуко-та відеозапису № 83 від 06.11.2013 року;

-протокол огляду пошкоджених речей від 27.06.2013 року (джинсових брюк потерпілого ОСОБА_4 та сережок потерпілої ОСОБА_5 );

-висновок судово-медичної експертизи № 1890-ая/13 від 08.07.2013 р., відповідно до якого були встановлені тілесні ушкодження, спричинені потерпілому ОСОБА_4 ;

-протокол огляду документів від 02.07.2013 р.

-висновок судово-медичної експертизи № 1889-ая/13 від 08.07.2013 р., відповідно до якого були встановлені тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 ;

Так, на адресу прокурора м. Харкова 02.05.2013 року була подана заява ОСОБА_4 , в якій він просить притягти до кримінальної відповідальності працівників Харківського міського управління мілліції у кількості 5-6 чоловік, одного з яких звати ОСОБА_37 , другого кличка «Рис», а третій на прізвище ОСОБА_38 , які 30.04.2013 року, у період часу з 17 до 18 години, біля будинку 28-Г по вул. Комунальній в с. Затишшя-2 м. Харкова, незаконно затримали його, одягли наручники, завдавали удари руками та ногами в різні частини тіла, хватали за шию, душили, повалили на землю, а також застосували зброю з метою залякування його, а також очевидців подій: його дружини - ОСОБА_21 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 та ОСОБА_45 . Доставили його до Харківського міського управління міліції, де з застосуванням фізичного та психічного вплива змусили написати про ніби-то його зупинку працівником міліції 30.04.2013 року на мікрорайоні Сонечний, та вилучення вподальшому біля управляння міліції наркотичного засобу (т.3 а.с. 220).
При наданні оцінки даній заяві потерпілого ОСОБА_4 суд звертає увагу на те, що в поданій заяві ОСОБА_4 жодним чином не зазначає, що з боку працівників міліції відносно нього мало місце вимагання передачі грошових коштів, а також іншого майна у вигляді переоформлення прав на транспортний засіб «Нісан Максима», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він володів.
Допитаний у судовому засіданні 14.10.2013 року в якості потерпілого ОСОБА_4 , зазначив, що 30.04.2013 року він разом зі своєю дружиною ОСОБА_21 були на дні народженні у приятеля в приватному домоволодінні, яке розташоване в сел. Затишшя-2, яке знахолиться в Одрдонікідзевському районі м. Харкова, коли йому зателефонував ОСОБА_46 та сказав, що скоро до нього приїде. В 2012 році його приятель ОСОБА_47 зайняв Підлісному 500 долларів США, які той обіцяв повернути, однак не повернув. В кінці літа 2012 року він теж займав ОСОБА_48 50 грн., які той витратив на придбання в аптеці препаратів наркотичної дії, пообіцявши пізніше їх повернути. Він знав, що ОСОБА_49 вживав наркотичні засоби. Зустрівшись з ОСОБА_47 вони придумали план, щоб виманити у Підлісного гроші, які той був їм винен. Він ( ОСОБА_4 ) приїхав до родичів, де живе Підлісний, зустрів його і сказав, що знає де можна купити великий об`єм маріхуани по вигідній ціні, на що ОСОБА_49 відповів, що в нього поки немає грошей, і коли він їх знайде, то зателефонує ОСОБА_4 . В кінці квітня 2013 року, точної дати він не пам`ятає, ОСОБА_49 йому зателефонував, і сказав, що в нього є 200 доларів на придбання наркотиків. Вони домовилися зустрітися з ним зранку 30.04.2013 року, однак ОСОБА_49 зателефонував йому вже коли вони були на дні народженні. Він ( ОСОБА_4 ) зустрівся з ОСОБА_50 біля будинку, де став розмовляти з ОСОБА_50 . В цей час на нього накинулись раніше невідомі йому хлопці, як пізніше він дізнався працівники міліції. ОСОБА_12 одразу кинувся йому на шию, він нагнувся вперед, ОСОБА_14 ударив його ногою в область голови, потім підбіг ОСОБА_15 , який теж наніс йому удар в область тулуба. Він впав на землю, вниз обличчям лежав, де йому наносили удари. Він почув, що підбігла його дружина, але не бачив нікого оскільки лежав обличчям вниз та відчував, що на нього хотіли надіти наручники. Він запитував у чоловіків, чого вони хочуть, але вони нічого не відповідали. Вони його били, оскільки він не давав їм надіти наручники. Їх боротьба продовжувалася, приблизно 30-40 хвилин, після чого на нього одягли наручники, підняли та затовкали на заднє сидіння машини марки «Тойота Камрі». Разом з ним на заднє сидіння сів ОСОБА_12 , за кермо сів ОСОБА_13 . ОСОБА_12 сказав йому, що він ( ОСОБА_4 ) є особою, яка займається збутом наркотиків, та запропонував йому відкупитися від них за гроші. Він відмовився. Його привезли до міського управління міліції на вул. Ярославську в м. Харкові. Всі разом вони зайшли до будівлі, в тамбурі з нього зняли наручники, а потім завели в кабінет на п`ятому поверху, де там він намагався пояснити, що це непорозуміння, але працівники міліції заставили його писати заяву, що він не заперечує проти огляду його особистих речей. Потім була тривала бесіда. ОСОБА_12 вимагав від нього 5 тисяч доларів США, але він відповів, що грошей в нього не має. Тоді ОСОБА_12 почав розпитувати, що саме в нього є, чим саме він може з ними розрахуватися. Він відповів, що в нього є машина «Ніссан Максима», яку він через рекламне оголошення виставив на продаж. Вони сказали, що знайдуть покупця на машину. Після чого разом з працівниками міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_15 на автомобілі «Хонда» під керуванням ОСОБА_16 приїхали до ст. метро «Пролетарська» в район поліклініки № 18, куди на своєму автомобілі під`їхав ОСОБА_14 .. До них на автомобілі під`їхав перекупщик машин, як пізніше він дізнався - ОСОБА_24 . Поспілкувавшись працівники міліції привезли його до будинку, в якому він проживав. Разом з ним до його квартири зайшли ОСОБА_14 та ОСОБА_16 . Дружина відчинила двері, він взяв ключі, після чого вони поїхали до гаражу, де перекупщик ОСОБА_24 оглянув його машину « ОСОБА_51 », та сказав, що готовий за неї дати 5 тис. доларів, на що він ( ОСОБА_4 ) сказав, що ця ціна не прийнятна, оскільки машина коштує дорожче. Потім до нього підійшов ОСОБА_13 і сказав, що його знов відвезуть в Управління міліції, де вилучать у нього наркотики, за які його посадять у в`язницю. Потім перекупщик ОСОБА_24 сказав йому, що дасть за машину 6500 доларів, на що він ( ОСОБА_4 ) погодився, та написав розписку ОСОБА_24 про отримання від нього 5000 доларів. Вони домовилися з ним, що решту -1500 доларів США ОСОБА_24 віддасть йому через декілька днів, коли він ( ОСОБА_4 ) дасть йому доручення на право керування автомобілем. Дану суму він ( ОСОБА_4 ) віддав ОСОБА_16 .. Потім його знов привезли до міського управління міліції на вул. Ярославську в м. Харкові, де заставили написати під диктовку, що нібито його зупинили біля Управління і начебто у нього знайшли наркотики і по цьому поводу буде адміністративний протокол, а потім відпустили. На таксі він приїхав додому. Його дружині ОСОБА_52 було погано. Вранці він викликав дружині швидку допомогу та разом з нею приїхав до лікарні, де повідомив, що їх побили працівники міліції. В лікарні у нього почала паморочитися голова. Пройшовши обстеження йому був накладений комір для того, щоб зафіксувати шию. 02.05.2013 року він приїхав в міську прокуратуру, де написав заяву про скоєння відносно нього злочину. Потім через декілька днів, до нього додому приїздив ОСОБА_24 , який просив надати йому доручення на право керування автомобілем. Він ( ОСОБА_4 ) сказав, що йому треба відлежатися, коли здоров`я буде дозволяти, тоді він напише довіреність. Потім ОСОБА_16 зателефонува на телефон, та сказав, що йому треба з`явитися та підписати адміністративний протокол. 15.05.2013 року. Він близько 11-00 години приїхав до міського управління міліції, де в службовому кабінеті підписав адміністративний протокол. ОСОБА_16 сказав йому, що зараз приїде ОСОБА_24 і вони поїдуть робити довіреність, але він ( ОСОБА_4 ) сказав, що не може, оскільки йому треба на крапельниці, та у нього немає паспорту з собою. Вони з ним домовились, що він ( ОСОБА_4 ) передзвонить ОСОБА_24 та домовиться про зустріч. В той день, пізніше до нього додому під`їхав ОСОБА_24 , який був затриманий працівниками прокуратури.

На адресу прокурора м. Харкова 18.05.2013 року була подана заява ОСОБА_5 , в якій вона просить притягти до кримінальної відповідальності працівників ВБНОН ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також інших невідомих їй працівників, які 30.04.2013 року побили її та її чоловіка ОСОБА_4 , душили його, оділи наручники та повезли в невідомому напрямку, у звязку з чим їй були нанесені тілесні ушкодження та завдана матеріальна та моральна шкода ( Т.3 а.с.222).

В заяві ОСОБА_5 про вчинення злочину, на яку сторона обвинувачення посилається як на доказ, зазначено, що вона попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, однак не зазначено, ким була прийнята ця заява, яка саме особа попереджала її про кримінальну відповідальність,на заяві відсутня резолюція посадової особи правоохоронного органу про доручення окремому працівнику проводити будь-які слідчі чи інші дії, приймати рішення щодо внесення відомостей до ЄРДР, встановлення правової кваліфікації злочину.
В ході судового слідства було встановено, що ОСОБА_5 вже 14.05.2013 року пред`являлися для впізнання особи за ксерокопіями фотознімків, за результатами яких вона впізнала обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , як осіб, які 30.04.2013 року побили її чоловіка ОСОБА_4 , також як осіб, які 30.04.2014 року завдавали їй тілесні ушкодження, а ОСОБА_16 також як особу, яка здійснювала постріли та приходила 30.04.2013 року вночі до неї додому ( Т.3 а.с. 43-57).
Таким чином суд вважає заяву ОСОБА_5 про вчинення злочину є недопустимим доказом, оскільки станом на 18.05.2013 року вона впізнала всіх обвинувачених, знала їх анкетні дані, але в поданій заяві зазначила, що просить притягти до відповідальності працівників міліції, які їй не відомі, а тому цей доказ не може бути покладений в основу вироку суду.
Допитана в судовому засіданні 02.10.2013 року в якості потерпілої ОСОБА_5 , пояснила, що 30 квітня 2013 року вони з чоловіком та дитиною були запрошені до їх приятелів на день народження, поїхали на 10-00 годину. Святкували вони в приватному домоволодінні, яке розташоване в сел. Затишшя-2, яке знаходиться в Одрджонікідзевському районі м. Харкова. Близько 17.00 години, коли вона гралася з дитиною біля дороги та розмовляла з дочкою іменинника, вона побачила як її чоловік відійшов за двір на вулицю поговорити по телефону. Він був в полі її зору на відстані біля 30 метрів. В цей час всі гості сиділи за столом. Коли він почав повертатися після телефонної розмови вона побачила, як несподівано з усіх сторін вибігли чотири чоловіка, двоє спереду, один з боку, один ззаду, повалили його з ніг, почали бити руками та ногами. Вона вибігла до чоловіка, стала кричати: «Хто ви такі, навіщо б`єте мого чоловіка». Вона не встигла підбігти до них кілька метрів, як до неї на зустріч вибіг, як пізніше вона дізналася, ОСОБА_15 і наніс їй удар в голову кулаком. Вона достала свій мобільний телефон та хотіла зняти бійку на відео, однак ОСОБА_15 вихватив телефон та розбив його, наступивши ногою, а потім ще наніс їй два удари кулаками в голову, від яких вона впала на землю. ОСОБА_15 почав бити її ногами. Боковим зором вона побачила як до неї підійшов, як пізніше вона дізналася ОСОБА_14 , який ліктями рук наніс їй 3-5 ударів по голові. Вона побачила, що в цей момент стояли якісь люди на дорозі. Потім під`їхала чорна машина «Тойота Камрі», за кермом якої, як пізніше вона дізналася, був ОСОБА_13 , який вийшовши з машини та почав бити її чоловіка. Вона бачила як її чоловіка били, приблизно сім чоловіків. Коли вона намагалася встати, то побачила, що раніше невідомий їй ОСОБА_16 направив пістолет на людей, які стояли на вулиці і зробив з нього три постріли. Вона побачила, як раніше невідомий їй ОСОБА_12 душив її чоловіка. Всі разом вони намагалися одягти на нього наручники. Через деякий час, одягнувши наручники на її чоловіка, вони помістили його за заднє сидіння до машини та повезли в невідомому напрямку. Через деякий час їй викликали швидку медичну допомогу та міліцію. Після побиття у неї вся голова була в гематомах, вухо було синє. Лікарю швидкої медичної допомоги вона пояснила обставини отримання травм, але від госпіталізації відмовилася, оскільки ні з ким було залишити дитину. Близько 12-00 години у двері її квартири подзвонили. Відкривши двері вона побачила чоловіка, який був разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .. Чоловік був побитий. Чоловік взяв ключі від гаражу, після чого всі разом вони пішли. Після повернення чоловіка додому вночі 01.05.2013 року він повідомив їй, що працівники міліції вимагали від нього 5 тисяч доларів США, потім приїхали до гаражу, де знаходилася машина « ОСОБА_53 », якою користувалася їх сім`я, викликали туди перекупщика, який дав гроші за автомобіль, для того щоб її чоловік міг розрахуватися з працівниками міліції, забрав машину і в подальшому чоловік повинен був написати генеральну довіреність на автомобіль, але написав лише розписку про те, що зобов`язується написати генеральну довіреність. 01.05.2013 року їй стало погано і чоловік викликав швидку допомогу. Чоловік теж звернувся за медичною допомогою до лікарні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
В подальшому в ході судового слідства потерпілий ОСОБА_4 повністю відмовився від раніше даних ним свідчень, зазначивши, що ним були зясовані нові обставини, які раніше йому не були відомі, а саме, що 30.04.2013 року, приблизно о 17-00 годині, коли він знаходився біля будинку № 28-г по вул. Комунальній, с. Затишшя-2, м. Харкова, за 5 хвилин до появи працівників міліції його почали бити якісь інші чоловіки, даних яких він не знає, а коли в процесі бійки підійшли працівники міліції, то він подумав, що вони разом з цими людьми. Насправді працівники міліції його не били, спеціальних засобів - наручників до нього не застосовували. В приміщенні Харківського міського управління міліції, куди він був доставлений працівниками міліції, до нього фізичного та психичного тиску ніхто з них не застосовував, ніяких вимог про передачу грошових коштів або прав на автомобіль «Ніссан Максима» до нього не предявляв. Після його затримання у нього дійсно був вилучений працівниками міліції пакет з наркотичною речовиною, по факту вилучення якої він надав особисті пояснення.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень 30.04.2013 року вона не пам`ятає, зазначивши, що крім обвинувачених на місці події було багато інших людей. Там була плутанина. Вона не змогла підтвердити раніше дані нею показання у суді.
Будь-яких претензій морального, майнового характеру до обвинувачених потерпілі не мають, від цивільного позову відмовилися. ОСОБА_4 також відмовився від проходження додаткової судово-медичної експертизи, яку раніше просив призначити після проходження ним лікування, пояснивши, що ніякого лікування він більше не проходив. Просив закрити провадження по даній кримінальній справі у відношенні всіх обвинувачених (Т.5 а.с.140, 161, 208).

Допитаний у судовому засіданні 31.10.2013 року в якості свідка ОСОБА_26 , пояснив, що 30.04.2013 р.у нього був день народження, на який був запрошений ОСОБА_20 з сім`єю та інші гості в загальній кількості близько 12 чоловік. Святкували вони за місцем його мешкання в домоволодінні АДРЕСА_8 . Він побачив, як близько 17-00 години, ОСОБА_4 відійшов з-за столу та пішов на вулицю. Він побачив, як за кущів вийшли три чоловіки та почали його бити. Один з чоловіків достав пістолет та тричі вистрелив в землю, щоб ніхто до них не підходив. Потім під`їхав автомобіль, з якого вийшов ще один чоловік, який теж почав бити ОСОБА_4 .. Він бачив, як підбігла дружина ОСОБА_20 . Один з нападників наніс їй удар кулаком в гололу, від чого вона впала. Потім до неї підбіг інший чоловік та став наносити удари ліктям руки по голові. Він бачив, як один з чоловіків тримав ОСОБА_4 за шию, другий за руки, інші били його зверху по рукам та ногам, оскільки він лежав на землі на животі. Потім на ОСОБА_4 надягли наручники, підняли, посадили в машину та відвезли в невідомому напрямку. Це побиття було на протязі 30-40 хвилин, потім приїхала міліція та швидка допомога.

Допитана у судовому засіданні 31.10.2013 року свідок ОСОБА_25 , дала аналогічні показання, уточнивши, що вона не бачила, як ОСОБА_20 виходив з-за столу, а почувши голосні крики та шум на вулиці, вибігла разом з іншими гостями.

Допитаний у судовому засіданні 31.10.2013 року свідок ОСОБА_54 , дала аналогічні показання, уточнивши, що вона почула крик когось з гостей, що ОСОБА_20 б`ють. Всі почали виходити із-за столу. Вона виходила останньою. Вийшовши на вулицю та повернувши за вугол будинку вона побачила натовп людей. Хтось з натовпу сказав, щоб вони йшли звідси. Вона взагалі не зрозуміла, що відбувається, побачила лежачего на землі ОСОБА_20 , а зверху над ним купу бритоголових чоловіків, які були зі скляними очима, можливо наркоманами. Вона почула три постріли. Початку самого побиття ОСОБА_4 вона не бачила.

Допитаний у судовому засіданні 30.12.2013 року свідок ОСОБА_28 , дав аналогічні пояснення.

Допитана в судовому засіданні 07.11.2013 року свідок ОСОБА_55 дала аналогічні показання, уточнивши, що знаходячись в будинку з ОСОБА_56 та ОСОБА_57 вони почули дитячий крик. З будинку на вулицю вона вийшла останньою, та побачила, що неподалік від будинку на вулиці стояла якась машина, біля якої боролися на землі чоловіки, які намагалися скрутити ОСОБА_20 , а потім почула постріл. Після того як на ОСОБА_20 одягли наручники його одразу посадили до автомобіля та увезли. Самої бійки вона не бачила. Потім вона побачила, що ОСОБА_21 вели під руки ОСОБА_58 та ОСОБА_59 . ЇЇ одяг був брудний. Після чого вона пішла додому.

Аналізуючи показання свідків сторони звинувачення ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 та ОСОБА_60 , які в ході судового слідства були допитані судом повторно 25.09.2017 року та 10.10.2017 року, після визнання потерпілими в «неточності» своїх показань суд вважає, що показання даних свідків не можна брати до уваги і вони не можуть лягти в основу вироку в зв`язку з тим, що вони дають свідчення «по команді» потерпілих. Так, коли ОСОБА_4 і його дружина ОСОБА_5 стверджували, що їх били працівники міліції, то свідки «в один голос» стверджували те ж саме. Як тільки потерпілий ОСОБА_4 став говорити правду, пояснивши, що його побили інші особи, яких він сприйняв за працівників міліції, відразу ж змінили свої показання і свідки звинувачення, які є близькими друзями сім`ї ОСОБА_23 і повторюють показання, які від них вимагають потерпілі. Допитані в судовому засіданні вищевказані свідки давали суперечливі свідчення, як по конкретизації осіб, так і конкретизації їх дій. Обєктивно встановлено, що жоден зі свідків обвинувачення не впізнавав обвинувачених на стадії досудового розслідування. Основною причиною зустрічі вищевказаних осіб 30 квітня 2013 року була святкування дня народження, під час якого ними вживалися спиртні напої, що не заперечується вищевказаними особами. Саме знаходження останніх у стані алкогольного спяніння унеможливило обєктивне сприйняття ними подій, що відбувалися за участю ОСОБА_4 30.04.2013 року. Таким чином суд вважає, що оцінювати покази даних свідків сторони обвинувачення необхідно тільки з урахуванням позиції потерпілих та їх останніх свідчень, які перегукуються і відповідають у повному обсязі показанням обвинувачених. Сторона обвинувачення, прокурор не зміг спростувати покази потерпілих і свідків сторони обвинувачення.

Допитаний у судовому засіданні 16.04.2014 року свідок ОСОБА_61 , пояснив, що він знайомий з ОСОБА_4 на протязі 15 років та вони є далекими родичами. На протязі останніх п`яти років він купував 1-2 рази на місяць у ОСОБА_4 наркотичний засіб коноплю. Він на початку 2013 року зайняв у ОСОБА_4 1500 грн. в борг. 30.04.2013 року він домовився з ОСОБА_4 по телефону зустрітися з метою повернення йому ( ОСОБА_4 ) боргу та придбати у нього копоплю. Він, прибзизно о 16-00 годині на автомобілі приїхав в зазначене ОСОБА_4 місце, а саме на одну з вулиць в с. Затишшя-2 м. Харкова, де зустрівся з ним на вулиці, потім стали йти до будинку, де перебував раніше ОСОБА_4 .. Потім до них підійшли троє чоловіків та сказали, що вони з міліції. Після чого ОСОБА_4 різко відплигнув в сторону та почав все з кишень викидати. Співробітники міліції хотіли взяти його під руки, він почав вириватися, чинити опір. Він був агресивним, кидався в бійку, відштовхував їх від себе, а потім почав тікати, але був затриманий цими працівниками міліції. Він бачив як з прилеглого будинку вибігли близько 10 чоловіків та жінок, серед яких була дружина ОСОБА_62 , яка стояла в стороні. Він не бачив, щоб її хтось бив. Його ( ОСОБА_63 ) відвели до машини працівників міліції, де він знаходився разом з іншим працівником. В подальшому він не бачив, що там відбувалося. В той день він був привезений працівниками міліції до Харківського міського управління міліції, де кілька часів перебував у відділі БНОН, після чого був відпущений додому.

Допитана в судовому засіданні 16.04.2014 року в якості свідка ОСОБА_64 пояснила, що при тих подіях 30.04.2013 року вона присутьою не була. ОСОБА_4 вночі 01.05.2017 року та вранці дзвонив їй на телефон і сказав, що потрапив до міліції через її чоловіка ОСОБА_65 , та сказав щоб вони шукали гроші в сумі 10 тис. доларів. Після цієї розмови ОСОБА_4 не телефонував декілька днів, а потім приїхав до них додому, де при розмові з її чоловіком вів себе емоційно, жестикулював руками та сказав її чоловіку, щоб він поїхав та дав якісь потрібні показання, які саме там скажуть, але чоловік відмовився це робити. ОСОБА_4 вимагав, щоб він дав неправдиві свідчення. Від свого чоловіка вона дізналася, що він раніше неодноразово купував наркотики у ОСОБА_4 .

Таким чином суд вважає, що показання, які були дані свідками ОСОБА_66 та ОСОБА_64 безпосередньо вказують на той факт, що ОСОБА_4 є особою, яка мала відношення до незаконного обігу наркотичних засобів. Факт свого відношення до незаконного обігу наркотиків підтвердив і сам ОСОБА_4 , коли зазначив при своєму допиті, що з метою повернення грошей ОСОБА_66 він домовився з ОСОБА_67 повідомити йому неправдиву інформацію про наявність у нього великої партії маріхуани за низькою ціною.

Допитаний у судовому засіданні 15.05.2014 року свідок ОСОБА_68 , пояснив, що в кінці квітня 29 або 30 числа, точної дати не пам`ятає, він на своєму автомобілі підвозив чоловіка на ім`я ОСОБА_69 в АДРЕСА_9 . По дорозі ОСОБА_69 комусь телефонував. Заїхавши зі сторони окружної дороги на одну з вулиць він зупинився, після чого ОСОБА_69 вийшов з машини та пішов до одного з будинків, відійшовши на відстань до 100 метрів, він побачив як до ОСОБА_70 підійшов громадянин, якого він впізнав в залі судового засідання, яким виявився ОСОБА_4 , з яким вони розмовляли хвилин 5-10. Через деякий час він побачив, що до них підійшли невідомі чоловіки. ОСОБА_69 почав тікати, за ним погнався один з чоловіків, а ОСОБА_4 почав, щось викидувати з карманів, відштовхувати тих людей руками та ногами, які намагалися його тримати за руки. ОСОБА_4 виривався, почав голосно кричати, потім на крик з двору будинку набігли до десяти жінок та чоловіків, які почали кричати та лаятися. Він не бачив, щоб хтось когось бив. Після чого він поїхав.

Суд вважає, що показання, дані свідком ОСОБА_71 , є об`єктивними та незалежними, оскільки останній громадянин не пов`язаний відносинами з ОСОБА_4 та ОСОБА_66 , а також з обвинуваченими працівниками міліції. Дані ним показання повність підтверджують показания ОСОБА_72 та всіх обвинувачених.

Допитаний у судовому засіданні 15.11.2013 року свідок ОСОБА_73 , пояснив, що працівники міліції кілька разів запрошували його бути понятим при вилученні наркотичних засобів у громадян. Обвинувачених ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 та ОСОБА_78 він впізнає як працівників міліції, які перед святковими травневими святами в 2013 році, запрошували його бути понятим при вилученні наркотичного засобу у раніше невідомого йому ОСОБА_20 . Він знаходився поблизу станції метро «Центральний Ринок» у м. Харкові, до нього підійшли співробітники міліції, запитали, чи не міг би він бути понятим, на що він погодився. В його присутності, а також в присутності іншого понятого, працівники міліції вилучили біля Харківського міського управління міліції по вул. Ярославській у раніше невідомого йому ОСОБА_4 з кишені брюк пакет з подрібленою речовиною зеленого кольору. В момент вилучення на ОСОБА_4 ніяких тілесних ушкоджень він не бачив. Він підписував протокол- вилучення.

Допитаний у судовому засіданні 12.11.2014 року свідок ОСОБА_35 , пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_16 у нього були товариські відносини. З ОСОБА_4 він не знайомий, не пам`ятає, чи бачив його колись. Він приймав участь у якості понятого наприкінці 2012 - початку 2013 років. 30.04.2013 р. він не пам`ятає, чи приймав участь в якості понятого в цей день. Каліберда ОСОБА_79 йому знайомий, це його сусід. Разом з ним він приймав участь у вилученні наркотичних засобів у якості понятих, але не пам`ятає, коли саме це було.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_80 , пояснила, що вона працювала старшим оперуповноваженим ВБНОН ХМУ ГУМВС України в Харківській області. 15.05.2013 р. вона знаходилася на своєму робочому місці в приміщенні адміністративної будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_10 . В другій половині дня, близько 16 17 години, коли вона знаходилась в коридорі, біля службового кабінету ВБНОН, побачила, що до кабінету заходять співробітники прокуратури та внутрішньої безпеки. Вона захотіла пройти в свій службовий кабінет, але їй сказали, що туди заходити не можна. Вона стояла в стороні та спостерігала за тим, що відбувається. Дивлячись на те, що велась відеозйомка були дві сторонні особи, які представились понятими, вона зрозуміла, що проходять слідчі дії у вигляді обшуку. На протязі часу або півтора її не впускали до кабінету, але потім запросили до кабінету та сказали, що дійшла черга до її робочого місця, до її особистих речей, що необхідно провести їх обшук. Коли її запросили до кабінету для обшуку її речей, то там вона побачила ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_81 . У її присутності нічого не вилучалось. Присутність понятих вона не пам`ятає. Вона запитала «На якій підставі, у зв`язку з чим проводиться огляд її речей?», на що їй відповіли, що метою відшукання матеріалів відносно гр-на ОСОБА_4 .. У неї запитали, чи знає вона ОСОБА_4 , чи є у неї на виконанні адміністративний матеріал відносно нього. Вона відповіла, що такого громадянина не знає та ніякого матеріалу відносно нього не має. Самого ОСОБА_4 при проведенні обшуку вона бачила всього один раз, коли він зайшов до їх робочого кабінету, побув там незначний час, та до завершення обшуку вийшов з нього та більше не повертався. Таким чином він не приймав участі в проведенні обшуку. Постанову на проведення обшуку їй не пред`явили. Було оглянуто її робоче місце, сейф, стіл, службові документи, її особисті речі. В результаті цього огляду нічого протизаконного та забороненого знайдено не було. Обшук робочих місць проводився також і у її співробітників. Протокол обшуку їй не давали підписувати. Близько 22-00 год. вечора її відпустили додому. В цей день в першій половині дня співробітників відділу БНОН не було, наскільки їй було відомо вони проводили якісь оперативні дії за межами адміністративної будівлі. У співробітників міліції ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 не було можливості вийти з приміщення, так як вони були затримані. Їм було відмовлено в адвокатській допомозі. Вона готувала розпорядження від імені начальника міського Управління, оскільки на той момент йшла операція «Нічне місто», мета якої пріоритетні напрямки роботи по незаконному обігу наркотиків.

Свідок ОСОБА_80 підтвердила порушення прав обвинувачених при проведенні обшуку, в ході якого вони були затримані.

Допитаний у судовому засіданні 18.02.2014 року свідок ОСОБА_18 , пояснив, що він продає перепродає автомобілі і цим заробляє собі гроші на життя. З присутніх в залі судового засіданні він впізнає тільки ОСОБА_20 та ОСОБА_82 , з яким познайомився, приблизно у 2010 році, коли той продавав свій автомобіль, і запитував у нього відносно авторинку. Стосунків з ним після чого не підтримував. У ОСОБА_83 він купив автомобіль «Нісссан Максима», оголошення по продажу якого знайшов в інтернеті. З ним вони домовились про огляд в один з днів у вечірний час автомобіля, зустрілись з ним на вулиці Миру в м. Харкові, в гаражному кооперативі, та після огляду автомобіля домовились про його вартість а саме 6500 доларів США. Він там же дав ОСОБА_4 5 тисяч доларів США після чого ОСОБА_4 писав йому розписку про отримання грошей. Передача грошей була на одинці. При передачі грошей обвинувачених не було. Вони домовились, що після травневих свят він віддасть йому залишок в суми в розмірі 1500 доларів США, та оформлять довіреність. Після передачі ним грошей він взяв поїхав на машині ОСОБА_4 .. Потім ОСОБА_4 не виходив на телефонний зв`язок. Приблизно через тиждень по тефону вони домовились про зустріч, він приїхав до ОСОБА_4 додому, де вони домовились, що на визначений день ОСОБА_4 надасть йому доручення. Коли він приїхав до ОСОБА_4 додому, то не бачив на ньому тілесних ушкоджень, тільки на його шиї був чи-то комір чи-то шарф. Після виходу з будинку ОСОБА_4 він був затриманий працівниками прокуратури м. Харкова, які вилучили у нього куплений ним у ОСОБА_4 автомобіль «Нісссан Максима», та поставили його у двір прокуратури на зберігання. Після його затримання працівники прокуратури провели обшук його автомобяля «Volkswagen Toureq», держ.номер НОМЕР_2 , в ході якого ними були вилучені свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Ніссан Максима», р.н. НОМЕР_1 , довіренність видану на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на право користування та розпорядження вищезазначеним автомобілем, розписку ОСОБА_4 про отримання грошових коштів від ОСОБА_18 . Пізніше він дізнався, що даний автомобіль був повернутий ОСОБА_4 .. Таким чином він вважає, що був ошуканий ОСОБА_4 , який отримав від нього гроші, а також забрав автомобіль.

Таким чином суд вважає, що свідок ОСОБА_18 підтвердив законність своєї угоди по придбанню автомобіля у ОСОБА_4 та спростував будь-яку причетність до неї працівників міліції.
Допитані у судовому засіданні 07.11.2013 року свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_31 пояснили, що вони 15.05.2013 року були запрошені близько 17.30 год. працівником міліції у якості понятих при обшуку автомобіля «Volkswagen Toureq», держ.номер НОМЕР_2 , який належав громадянину ОСОБА_18 .. Обшук автомобіля проводився у дворі будинку АДРЕСА_11 . Вони бачили, як з під`їзду будинку вийшов чоловік, яким виявився ОСОБА_24 , якого затримали працівники міліції. В їх присутності з автомобіля були вилучені свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Ніссан Максима», р.н. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_84 , довіренність від 05.01.2013 року, видану ОСОБА_84 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на право користування та розпорядження вищезазначеним автомобілем, розписку ОСОБА_4 про отримання грошових коштів від ОСОБА_18 , після чого складений протокол обшуку, в якому розписалися всі учасники.
Допитаний в судовому засіданні 15.11.2013 року свідок ОСОБА_19 пояснив, що він являвся начальником ВБНОН ХМУ ГУ МВС України в Харківській області. Вранці 30.04.2013 року він зібрав на нараду всіх підлеглих працівників міліції у звязу з проведенням операції «Нічне місто», провів аналіз та зазначив, що в Орджонікідзевському районі м. Харкова погані показники та особисто дав вказівку на відпрацювання вищезазначеного району м. Харкова на предмет встановлення осіб, які займаються незаконним оборотом наркотичних засобів. Ввечері того ж дня, хтось з підлеглих повідомив йому, що їх відділом зібраний матеріал у відношенні ОСОБА_4 , якого він бачив в службовому кабінеті відділу БНОН. ОСОБА_4 сидів на стільці, наручників на ньому не було, тілесних ушкоджень на його тілі він не бачив. Особисто до нього, як начальника підрозділу БНОН ОСОБА_4 зі скаргами та заявами на дії працівниців його відділу не звертався. Матеріали у відношенні ОСОБА_4 у відповідності з вимогами закону були передані до Ленінского РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області для внесення в ЄРДР. Також він зазначив, що був присутнім при проведенні обшуку 15.05.2013 року службового кабінету ВБНОН ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, проведеного працівниками прокуратури та внутрішньої безпеки міліції. При проведенні обшуку він був присутній не з початку, відлучався з цього кабінету, постанова слідчого судді про проведення обшуку була предявлена в процесі обшуку. Що вилучалося в ході огляду він не бачив.

Допитаний в судовому засіданні 15.11.2013 року свідок ОСОБА_32 пояснив, що він працює слідчим Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харівській області. В черговій частині він отримав матеріал стосовно незаконного зберігання наркотичних засобів гр-ном ОСОБА_4 . В матеріалі було пояснення ОСОБА_4 , рапорт працівника міліції, протокол вилучення наркотичного засобу. З ОСОБА_4 він особисто не спілкувався та його не бачив. Із розмови по телефону останній повідомив його, що він відмовляється приходити по тій причині, що його вже допитували. В результаті проведеної судово-хімічної експертизи було встановлено, що вага наркотичного засобу, вилученого у ОСОБА_4 свідчить про відсутність предмета злочину і не утворює його складу, у зв`язку з чим, кримінальне провадження було закрите. При цьому, ОСОБА_4 про підозру не повідомлялося, жодних процесуальних дій за його участю не проводилося. Крім того, ОСОБА_4 ніколи не робив заяви, згідно яких наркотичні засоби були йому підкинуті працівниками ВБНОН ХМУ ГУ МВС України в Харківській області або вилучені з порушенням вимог законодавства.

Допитаний в судовому засіданні 16.12.2013 року свідок ОСОБА_85 пояснив, що він працює начальником ВБНОН Ленінского РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. На початку травня 2013 года йому був переданий матеріал у відношенні ОСОБА_4 , але які саме обставини протиправної діяльності останнього були виявлені він не пам`ятає. Відомості у відношенні ОСОБА_4 були внесені в ЄРДР. ОСОБА_86 був йому не знайомий.

Таким чином суд вважає, що свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_32 , ОСОБА_85 та ОСОБА_73 підтвердили законність дій працівників міліції, які 30.04.2013 року вилучили у ОСОБА_4 наркотичний засіб та зібрали у відношенні нього первинні матеріали.
Доказами в кримінальному провадженні, відповідно до статті 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів
Відповідно до частини 1 статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.
Докази є недопустимими, відповідно до частини 1 статті 87 КПК України, якщо вони отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до частини 2 статті 87 КПК України істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод визнаються, зокрема, такі діяння, як: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, порушення права особи на захист
Недопустимими, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 87 КПК України, є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Зідно частини 2 статті 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частині 1 статті 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Кримінальне процесуальне законодавство України у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
Згідно цієї практики, наступні докази, отримані за допомогою недопустимих доказів, так як вони були «плодом отруйного дерева», визнаються недопустимими з тих саме підстав (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany) заява № 22978/05, п. 168, ECHR 2010, рішення від 30 квітня 2015 року у справі «Яременко проти України (№ 2), заява № 66338/09, п.66).
Відповідно до наданого стороною обвинувачення витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 10000030 було внесене в ЄРДР відомості за заявою потерпілого ОСОБА_4 02.05.2013 року за правовою кваліфікацією- ч. 2 ст. 365 КК України.
З фабули даного витягу вбачається, що 30.04.2013 року, близько 18.00 години, знаходячись за адресою: м. Харків, смт. Затишшя-2, вул. Комунальна, 28-Г, невідомими працівниками міліції, які перевищили свої службові повноваження, були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_4 (Т.3 а.с.212)
Згідно наданого стороною обвинувачення витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 10000033 було внесене в ЄРДР відомості з самостійно виявленого слідчим кримінального правоворушення, у т.ч. під час досудового розслідування 18.05.2013 року за правовою кваліфікацією - ч. 3 ст. 371 КК України
З фабули даного витягу вбачається, що 30.04.2013 року, близько 18.00 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_12 , працівники ВБНОН ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , діючи з корисливих мотивів незаконно затримали ОСОБА_4 (Т.3 а.с.213).
Згідно наданого стороною обвинувачення витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 10000033 № 2 було внесене в ЄРДР відомості з самостійно виявленого слідчим кримінального правоворушення, у т.ч. під час досудового розслідування 18.05.2013 року за правовою кваліфікацією - ч. 2 ст. 189 КК України.
З фабули даного витягу вбачається, що 30.04.2013 року ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , перевищуючи службове становище, перебуваючі в приміщенні ХМУ ГУМВС України в Харківській області вимагали від ОСОБА_4 передати права на майно, а саме автомобіль «Ніссан Максима» з погрозою обмеження його прав, свобод та законних інтересів (Т.3 а.с.213).
Органом досудового розслідування даних примінальних правопорушень зазначена прокуратура м. Харкова, а слідчим - ОСОБА_87 .
Відповідно до постанови від 23.05.2013 року прокурара м. Харкова ОСОБА_88 вищевказані матеріали досудових розслідувань були об`єднані в одне провадження з єдиним реєстраційним номером 10000030 (Т.3 а.с.215-216).
З написаної потерпілим ОСОБА_4 02.05.2013 року заяви до органу прокуратури вбачається, що він просить притягнути до кримінальної відповідальності працівників міліції ХМУ ГУМВС України в Харківській області у кількості 5-6 чоловік, які 30.04.2013 року незаконно, із застосуванням зброї та спеціальних засобів - наручників, затримали його, завдавши тілесті ушкодження, після чого, з застосуванням фізичного та психічного насилля змусили написати пояснення, що ніби-то у нього був знайдений та вилучений 30.04.2013 року пакет з наркотичною речовиною ( Т.3 а.с. 220).
При цьому суд звертає увагу, що в своїй заяві до правоохоронного органу потерпілий ОСОБА_4 не зазначає про вимагання працівниками міліції передачі чужого майна та права на нього, а саме автомобілю «Ніссан Максима».
Згідно наданого стороною обвинувачення витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 10000034 було внесене в ЄРДР відомості з самостійно виявленого слідчим кримінального правоворушення, у т.ч. під час досудового розслідування 18.05.2013 року за правовою кваліфікацією - ч. 2 ст. 265 КК України.
З фабули даного витягу вбачається, що 30.04.2013 року, близько 18.00 години, знаходячись за адресою: м. Харків, смт. Затишшя-2, вул. Комунальна, 28-Г, працівники ВБНОН ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , перевищили свої службові повноваження та заподіяли телесні ушкодження ОСОБА_5 (Т.3 а.с.217).
Відповідно до постанови прокурара м. Харкова ОСОБА_88 кримінальне правопорушення за фактом завдання потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень працівниками міліції було об`єднано в одне провадження з іншим кримінальним провадженням під єдиним реєстраційним номером 10000030 ( Т.3 а.с.218-219).
З написаної потерпілою ОСОБА_5 18.05.2013 року заяви до органу прокуратури вбачається, що вона просить притягнути до кримінальної відповідальності працівників міліції ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також невідомих їй інших працівників міліції, які 30.04.2013 року побили її та її чоловіка ОСОБА_4 ( Т.3 а.с. 222).
На клопотання сторони захисту судом була витребувана інформація від держателя Реєстру досудових розслідувань - Генеральної прокуратури України № 27/1-200 вих-15 від 26.10.2015 щодо кримінального провадження № 10000030 стосовно ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_89 ( Т.4 а.с.223-231).
Відповідно до вимог пунктів 2.3., 2.4 розділу I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 № 69, зі змінами та доповленнями, внесення відомостей до ЄРДР здійснюється шляхом занесення реєстратором (користувачем) інформації про кримінальне правопорушення, наслідки його розслідування та рух кримінального провадження.
Після внесення відомостей до ЄРДР реєстратором проводиться накладення електронного цифрового підпису, використання якого здійснюється відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Реєстраторами Реєстру відповідно до пункту 1.9 розділу I Положення є прокурори, у т.ч. керівники прокуратур, а також керівники та слідчі органів досудового розслідування.
Відповідно до пункту 2 розділу VII Положення реєстратори несуть відповідальність за своєчастість, повноту та об`єктивність внесених до Реєстру відомостей відповідно до вимог чинного законодавства про державну статистику та інфармацію.
Так, відповідно до наданих скріншотів внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних, у кримінальному провадженні № 10000030 щодо основних відомостей (додаток № 1), зареєстрованих у цьому провадженні кримінальних правопорушень (додаток № 2), правопорушників (додатки №№ 3,3.1), рух кримінального провадження (додатки № 4, 4.1). За даними ЄРДР відомості про прикріплені файли в інформаційній системі відсутні (додаток № 5).
Відповідно до додатку № 1 «Основні відомості» кримінальне провадження № 10000030 було зареєстровано 02.05.2013 року прокуратурою м. Харкова за правовою кваліфікацією ст. 365 ч. 2, ст. 189 ч. 2, ст. 28 ч. 2, ст. 365 ч. 2, ст. 28 ч. 1, ст. 365 ч. 2, ст. 28 ч. 2, ст. 189 ч. 2 КК України.
Відповідно до додатку № 4.1 «Рух провадження» після реєстрації провадження в ЄРДР прокукрором м. Харкова ОСОБА_88 воно було прийнято до свого провадження, а 02 та 29 травня 2013 року ним в даному провадженні було призначено слідчого ОСОБА_90
30.05.2013 року кримінальне провадження було прийнято до провадженння прокурором ОСОБА_91 .
Таким чином суд приходить до висновку, що прокурором м. Харкова по вищезазначеному кримінальному провадженню були визначені слідчі ОСОБА_92 та з 30.05.2013 року - ОСОБА_93 .
Суд критично відноситься до наданої стороною обвинувачення постанови про призначення групи слідчих, винесеної прокурором м. Харкова ОСОБА_88 від 13.05.2013 року, відповідно до якої ним було призначено групи слідчих по кримінальному провадженню № 10000030 від 02.05.2013 року, а саме ОСОБА_94 , ОСОБА_95 та ОСОБА_96 , оскільки відомості про винесення даної постанови в додатку № 4.1 «Рух провадження» вітсутні, дана постанова була була надана прокурором до суду 08.02.2016 року через значний проміжок часу після отримання інфрормація від держателя Реєстру досудових розслідувань - Генеральної прокуратури України № 27/1-200 вих-15 від 26.10.2015.
Стосовно включення в групу слідчих по вищавказаному кримінальному провадженню прокурорів прокуратури м. Харкова ОСОБА_97 та ОСОБА_98 , то матеріали кримінального провадження таких відомостей не містять і прокурором вони суду надані не були.
Відповідно до вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведенності вини особи тлумачаться на її користь.
Докази, отримані внаслідок проведення досудового розслідування не уповноваженим на це суб`єктом, в силу п.2 ч.3 ст.87 КПК є недопустимими.
Такими дослідженими в судовому засіданні доказами є:
Протокол обшуку від 15.05.2013 року, який був проведений слідчим з ОВС прокуратури м. Харкова ОСОБА_99 , службового кабінету ВБНОН ХМУ ГУМВС України в Харківській області, розташованого на п`ятому поверсі адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 1/29 ( Т.3 а.с.111-121).
У вказаному протоколі слідчий в ОВС прокуратури м. Харкова ОСОБА_100 зазначив, що ця слідча (розшукова) дія проводилась за участю потерпілого ОСОБА_4 . В той же час, в ході допиту обвинувачених та свідка ОСОБА_101 , було встановлено, що в дійсності, потерпілий ОСОБА_4 заходив до обшукуваного приміщення лише один раз та не приймав участі в обшуку, що підтверджується наданою суду стороною обвинувачення копією даного протоколу обшуку, яка належним чином була засвідчена печаткою прокуратури м. Харкова, в кінці якого був відсутній підпис ОСОБА_4 про ознайомлення з даним протоколом. Крім того, як випливає із самого протоколу обшуку, обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 не бажали підписувати протокол обшуку без попередньої поради з адвокатом. Однак, слідчий в ОВС прокуратури м. Харкова ОСОБА_100 не надав учасникам обшуку можливості поспілкуватися з адвокатом, чим порушив їхнє право, гарантоване ст. 59 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на правову допомогу.

Протокол обшуку від 15.05.2013 року, який був проведений прокурором прокуратури м. Харкова ОСОБА_102 , транспортного засобу «Volkswagen Toureq», держ.номер НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_18 , в ході якого були вилучені свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Ніссан Максима»,р.н. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_84 , довіренність від 05.01.2013 року, видану ОСОБА_84 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на право користування та розпорядження вищезазначеним автомобілем, розписку ОСОБА_4 про отримання грошових коштів від ОСОБА_18 ( Т.3 а.с. 123-129).
Протокол огляду від 16.05.2013 року, який був проведений прокурором прокуратури м. Харкова ОСОБА_103 , транспортного засобу «Ніссан Максима»,держ. номер НОМЕР_1 , який перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_4 ( Т.3 а.с. 130-138).
Слід зазначити, що автомобіль Ніссан Максима» держ.номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Ніссан Максима»,р.н. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_84 , довіренність від 05.01.2013 року, видану ОСОБА_84 на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на право користування та розпорядження вищезазначеним автомобілем, розписка ОСОБА_4 про отримання грошових коштів від ОСОБА_18 в ході досудового слідства у якості речових доказів органом досудового слідства не визнавалися та суду для огляду не надавалися. Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_4 даний автомобіль після проведення огляду був повернутий йому, після чого ним проданий.
Протокол обшуку від 16.05.2013 року, який був проведений старшим слідчим прокуратури м. Харкова ОСОБА_104 , транспортного засобу «Honda Civic», держ.номер НОМЕР_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_16 , в ході якого були вилучені пристрій для відстрілу гумових куль ПМР-РФ № НОМЕР_4 з двома магазинами з набоями по 8 штук, протокол ХА 026551 без дати відносно ОСОБА_105 за ст. 44 ч.1 КУпАП та пояснення від ОСОБА_4 , спецзасіб «Safari» 8206 № ХК001436 у розібраному стані, а також дозвіл за зброю на ім`я ОСОБА_16 № 9037 від 31.12.2006 на спецзасіб «Safari» 8206 № ХК001436 (139-143).
Протокол обшуку від 16.05.2013 року, який був проведений старшим слідчим прокуратури м. Харкова ОСОБА_104 , транспортного засобу «Toyota Camry», держ.номер НОМЕР_5 , який перебував у користуванні ОСОБА_14 , в ході якого були вилучені речовина рослинного походження та таблетки, а також інші речі, які не мають відношення до даного кримінального правопорушення (Т.3 а.с. 147-150).
Протокол слідчого експерименту від 04.06.2013 року, який був проведений старшим слідчим прокуратури м. Харкова ОСОБА_104 , за участю потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в ході якого останні на місцевості, а саме: м. Харків, смт. Затишшя-2, по вул. Комунальній, поблизу б. 28-Г, показали та розповіли про механізм отримання ними тілесних ушкоджень ( Т.3 а.с. 157-162).
Потерпілий ОСОБА_106 в ході судового слідства заявив і дав свідчення, що тілесні ушкодження йому завдали невідомі особи, на яких він помилково подумав, що це співробітники міліції. Обвинувачені по даному кримінальному провадженню не мають до побиття ніякого відношення.

Слід також зазначити, що відповідно до вказаного протоколу слідчий в ОВС прокуратури м. Харкова ОСОБА_107 , перед початком проведення слідчої дії попередив їх учасників, а саме потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України. Проте відповідно до вимог ч. 1 ст. 95 КПК України встановлено, що показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Таким чином, потерпілі не могли давати показання під час проведення слідчого експерименту, оскільки показання, як процесуальне джерело доказів, можна отримати виключно в ході проведення такої слідчої (розшукової) дії, як допит. З огляду на це, суд вважає, що слідчий свідомо увів в оману потерпілих щодо характеру інформації, яка буде повідомлятися ними під час слідчого експерименту та використав незаконне попередження про кримінальну відповідальність як протиправний засіб впливу на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час проведення слідчої дії. Вказана обставина, в свою чергу, свідчить, що з огляду на характер дій слідчого та потерпілих, останні, фактично, повідомляли показання, що грубо суперечить вимогам ч. 1 ст. 95 КПК України.

В ст. 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Отже, вказаний протокол слідчого експерименту є недопустимим доказом.

Висновок судово- медичної експертизи № 1890-ая/13 від 08.07.2013 року, проведеної на підставі постанови старшого слідчого прокуратури м. Харкова ОСОБА_108 експертом відділу судово медичної експертизи потерпілих, обвинувачених ХОБСМЕ, відповідно до якої у ОСОБА_4 мали місце: синці на голові, шиї, тулубі, ногах і руках, ссадна на шиї, ногах, в проекції ліктьового суглоба, тулубі, які утворилися від дії тупих твердих предметів; ссада в проекції лучезап`ястних суглобів і в нижній третині правого і лівого передпліччя, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою впливовою поверхнею. Всі встановлені у ОСОБА_4 телесні ушкодження могли бути отримані в строк і за обставин, вказанних в постанові про призначення судово-медичної експертізиі. За ступенем тяжкості це легкі тілесні пошкодження. Крім того у ОСОБА_4 має місце неускладнений ротаційний підвивіх атланта вліво. Однак, за наявними об`єктивними судово-медичними данними встановити термін його утворення, а також ступінь тяжкості не надалося можливим, оскільки в наданій медичній документації відсутні медичні данні про стан шийного відділу хребта до подій 30.04.2013 року, дані про проведення ОСОБА_4 специфічного лікування, передбаченого у випадках такої травми, а також вітсутність контрольної рентгенограмми після закінчення амбулаторного лікування. Обставини, на які послався ОСОБА_4 в ході проведення з ним слідчого експерименту, взагалі не суперечать об`єктивним судово- медичним данним в частині способу і механізму заподіяння йому телесніх пошкоджень.( Т.3 а.с.194-197).

Висновок судово-медичної експертизи № 1889-ая/13 від 08.07.2013 року, проведеної на підставі постанови старшого слідчого прокуратури м. Харкова ОСОБА_108 експертом відділу судово медичної експертизи потерпілих, обвинувачених ХОБСМЕ, відповідно до якої у ОСОБА_5 мали місце: крововиливи і ссадна на руках, крововиливи на голові, які утворилися від дії тупих твердих предметів і могли бути отримані в строк, вказанних в постанові про призначення судово-медичної експертизи. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження. Обставини, на які послалася ОСОБА_5 в ході проведення з нею слідчого експерименту, взагалі не суперечать об`єктивним судово-медичним данним в частині способу і механізму заподіяння йому телесніх пошкоджень ( Т.3 а.с.198-199).
Висновок судово-товарознавчої експертизи № 5 від 27.06.2013 року, проведеної на підставі постанови старшого слідчого прокуратури м. Харкова ОСОБА_108 фахівцем-оцінювачем ОСОБА_109 , відповідно до якої був встановлений розмір матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодженням майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме 788 грн. 47 коп. ( Т.3 а.с.262).
Висновок судово-балістичної експертизи № 185 від 25.05.2013 року, проведеної на підставі постанови старшого слідчого прокуратури м. Харкова ОСОБА_108 від 18.05.2013 року експертом НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області, відповідно до якої наданий на дослідження пістолет, вилучений в зоні обшуку автомобіля обвинуваченого ОСОБА_16 , є стандартною гладкоствольною вогнепальною зброєю-переробочним самозярядним пістолетом виробництва України моделі «ПМ-РФ» умовного калібру 9 мм серія й номер « НОМЕР_6 », призначепним виробником для стрільби патронами ударно-больової (травматичної дії). Даний пістолет придатний для використання по призначенню. Сліди внесення саморобним способом змін у конструкцію даного пістолета відсутні. З наданого на дослідження пістолету після останнього чищення здійснювався постріл (постріли). Вирішити питання - коли здійснювався востаннє постріл з наданого пістолету не є можливим у зв`язку з відсутністю науково розробленої методики. Надані на дослідження 17 патронів є пістолетними патронами ударно-больової дії умовного калібру 9 мм. Дані патрони до категорії боєприпасів не належать і придатні для виробництва пострілів, в тому числі і з наданого пістолета (Т.3 а.с.169-172).

Висновок судово-балістичної експертизи № 186 від 25.05.2013 року, проведеної на підставі постанови старшого слідчого прокуратури м. Харкова ОСОБА_108 від 18.05.2013 року експертом НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області, відповідно до якої наданий на дослідження револьвер, вилучений в зоні обшуку автомобіля обвинуваченого ОСОБА_16 , є гладкоствольною вогнепальною зброєю заводського виготовлення-стандартним шестизарядним револьвером виробництва України «Safari» моделі «820S», умовного калібру 9 мм серія й номер « НОМЕР_7 », призначепним виробником для стрільби патронами ударно-больової дії. Даний револьвер придатний для використання по призначенню. Відсутність 3-х гвинтів, призначених для кріплення кришки рамки, не впливають на його придатність для виробництва пострілів. З наданого на дослідження револьверу після останнього чищення здійснювався постріл (постріли). Вирішити питання- коли здійснювався востаннє постріл з наданого револьверу не є можливим у зв`язку з відсутністю науково розробленої методики ( Т.3 а.с.164-166).

Так, прокурором у якості доказу сторони обвинувачення була надана копія судово- хімічної експертизи НДКЦ при ГУ МВС України в Харківській області № 798 від 20.05.2013 року, яка була проведена на підставі постанови старшого слідчого прокуратури м. Харкова ОСОБА_108 від 17.05.2013, відповідно до якої в ході обшуку автомобіля ОСОБА_14 була вилучена речовина, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом- канабісом, загальною масою 2,9052 грамм, а пігулки наркотичним засобом, психотропною речовиною, прикурсорами, сильнодіючими або отруйними лікарськими засобами не являються.
Вещазазначені експертизи були проведені за постановою особи, яка не була уповноважена на проведення слідчих дій (слідчий ОСОБА_110 ).

За таких обставин суд вважає, що вищеперелічені докази в даному кримінальному провадженні щодо всіх обвинувачених були отримані не уповноваженими на це суб`єктами, з порушенням вимог КПК України, а тому, керуючись ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України, суд визнає ці докази недопустимими.
Відповідно до вимог статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні, є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Таким чином суд визнає висновок даної судово-хімічної експертизи № 798 від 20.05.2013 року ще й неналежним доказом, відповідно до вимог ст. 85 КПК України, оскільки обвинуваченому ОСОБА_14 обвинувачення щодо незаконного обігу наркотичних засобів не пред`являлося.

Судом вирогідно встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 звернулася з заявою до правоохоронного органу про вчинення відносно неї кримінального правопорушення 18.05.2013 року, і саме в цей день надана інформація була всенеса слідчим ОСОБА_111 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувант та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно частини 3 статті 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену Законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
У якості доказу сторони обвинувачення під час досудового слідства були проведені слідчі дії у вигляді пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками. З відповідних протоколів вбачається, що дана слідча дія проводилася саме в рамках розслідування кримінального провадження № 10000030.
Так, потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 14.05.2013 року пред`являлися для впізнання особи за ксерокопіями фотознімків, за результатами яких вони впізнали обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , як осіб, які 30.04.2013 року побили ОСОБА_4 , а ОСОБА_16 ще й як особу, яка 30.04.2013 року здійснювала постріли та приходила 30.04.2013 року вночі до них додому. Потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_15 та ОСОБА_14 також як осіб, які 30.04.2014 року завдавали їй тілесні ушкодження (Т.3 а.с. 25-57). Слід зазначити, що у відповідних протоколах статус ОСОБА_5 слідчим ОСОБА_111 визначений не був, оскільки дані протоколи не містять даних в якій якості (свідка чи потерпілого) ОСОБА_5 пред`являлися особи для впізнання.
Суд вважає, що пред`явлення ОСОБА_5 осіб для впізнання за фотознімками було проведено до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по її заяві про вчинення злочину, що є не припустимим.
Особам, які впізнавали, ксерокопії фотографії обвинувачених пред`являлися разом з ксерокопіями інших осіб.
Згідно ч. 1 ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол.
В порушення ч.1 ст. 228 КПК України перед тим, як провести відповідну слідчу дію, у осіб, які впізнавали, попередньо не з`ясовувалося, чи можуть вони впізнати обвинувачених, не опитували їх про зовнішній вигляд і прикмети обвинувачених, а також про обставини, за яких вони бачили обвинувачених, відповідні протоколи про це не складалися.
Висновки суду підтверджуються відсутністю зазначених протоколів.
Згідно вимоги ч. 6 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису, з додержданням вимог, зазначених у частинах першій та доругій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.
Тактика пред`явлення для упізнання за фотознімками є доцільною:

- тоді, коли об`єкт в натурі вже не існує;
- коли зовнішній вигляд об`єкта змінився, а його реконструкція - або неможлива, або недоцільна;
- об`єкт і впізнавач перебувають один від одного на значній віддалі, а транспортування їх до одного місця недоцільне або неможливе (особа переховується або відмовляється від участі у впізнанні);
- з тактичних міркувань особа поки що не повинна знати про потребу в її впізнаванні;
- є достатні підстави припускати, що впізнавана особа спробує зірвати проведення пред`явлення для впізнання чи іншим способом негативно вплине на впізнавача тощо.
Тактичними вимогами до даної слідчої дії є:
- фотографії підбираються так, щоб зображені на них об`єкти були чіткими, без ретуші, а за часом виготовлення збігались би з періодом, коли впізнавач спостерігав (бачив) чи знав впізнавані об`єкти, особливо людей;
- фотографії із зображенням впізнаваних об`єктів не повинні вирізнятися з-поміж інших ні за розмірами, ні за якістю виготовлення (чорно-біле зображення об`єкта не може пред`являтися серед кольорових);
- підбираються такі фотознімки (коли впізнають людей), на яких особи сфотографовано в положеннях, характерних для впізнавальної фотографії (у фас, профіль і 3/4 повороту голови).
Фотознімки можуть бути вилучені під час надання доступу до речей і документів, обшуку в помешканні впізнаваного, з місця його роботи, витребувані з офіційних установ, від родичів, знайомих, друзів тощо;
- коли об`єкт є в натурі, але вирішують пред`явити його за фотознімком, то цей об`єкт фотографують за правилами судової фотографії;
- фотознімки у кількості не менше трьох наклеюють на аркуш паперу. Кожен знімок нумерується, засвідчується печаткою слідчого (тобто виготовляється спеціальний бланк - фототаблиця);
- на фототаблиці робиться позначка, що вона є додатком до протоколу пред`явлення для впізнання, вказується дата складення цього протоколу. Біля самих фотознімків не повинно бути жодних позначок, написів тощо;
Як вірогідно було встановлено судом протоколи пред`явлення осіб для впізнання були проведені з грубим порушенням вимог КПК України.
Так, відповідно до наданої стороною захисту відповіді на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 № 40/1268 від 28.05.2013 року заступник начальника ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_112 повідомив, що 18.05.2013 року до відділу кадрового забезпечення даного Управління надійшов запит Управління внутрішньої безпеки в Харківській області вхідний № 1669 від 18.05.2013 року щодо надання особової справи капітана міліції ОСОБА_15 , його функціональних обов`язків, службової характеристики та витягу з наказу про призначення. Інших запитів про надання будь-якої інформації відносно ОСОБА_15 не надходило ( Т 5 а.с. 65).
Таким чином суд приходить до висновку, що ксерокопія фотокартки ОСОБА_15 не могла бути отримана слідчим прокуратури до 18.05.2013 року, однак вже 14.04.2013 року дана ксерокопія з фотокартки була розміщена в протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.
Згідно ч. 6 ст. 228 КПК України впізнання за фотознімками може провадитися тільки у виключних випадках - за необхідності.
Суд вважає, що необхідності, в розумінні вимог ч. 6 ст. 228 КПК України, в проведенні впізнання за фотознімками не було, оскільки обвинувачені могли бути пред`явлені для впізнання безпосередньо, так як були затримані 15.05.2013 року, потерпілі мали можливість прийняти участь в впізнанні обвинувачених та не заявляли про наявність причин, з яких вони вважають за неможливе проводити впізнання обвинувачених безпосередньо.
Також суд зазначає, що потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були пред`явлені особи для впізнання не за фотознімками, як того вимагає ч. 6 ст. 228 КПК України, а за ксерокопіями фотознімків, що не є тотожними поняттями, які не були наклеєні на аркуш паперу, не були засвідчені печаткою слідчого, не був виготовлений спеціальний бланк фототаблиця, яка є додатком до протоколу пред`явлення для впізнання.
Крім того, 20.05.2013 року, старший слідчий прокуратури м. Харкова ОСОБА_92 , в рамках кримінального провадження № 0000033 від 18.05.2013 року знову проводить аналогічну слідчу дію пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками. Згідно протоколів ОСОБА_4 були знову пред`явлені для впізнання особи за ксерокопіями фотознімків (т. 3 а.с. 203-211).

При цьому, старший слідчий прокуратури м. Харкова ОСОБА_92 , достовірно знаючи, що кримінальні провадження за № 0000030 та кримінальне провадження за № 0000033 розпочати за одним і тим самим фактом і відносно одних і тих же осіб, не ініціював перед прокурором питання про об`єднання цих проваджень на підставі ст. 217 КПК України, а штучно проводив досудове розслідування цих справ окремо.

Проведенням цієї слідчої дії слідчим було грубо порушено вимоги ч.1 ст. 228 КПК України про те, що забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Проведення впізнання в застосований спосіб позбавила обвинувачених, які пред`являлися для впізнання, права на реалізацію їх процесуальних прав під час проведення таких слідчих дій.
Суд вважає, що це було зроблено з єдиною метою - виключити можливість іншого результату впізнання, ніж отриманий.
За таких обставин суд, на підставі ч.1 та п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України, визнає усі зазначені протоколи впізнань недопустимими.
Судом досліджувались ксерокопія з фотознімків з карток обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , які були надані прокурору прокуратури м. Харкова ОСОБА_113 разом з відповіддю начальника УВБ МВС України в Харківській області за вих. № 107 від 07.05.2013 року (Т.3 а.с.18-21).

Даний доказ суд вважає не допустимим, оскільки відповідь не має будь-яких даних про дату її отримання прокурором ОСОБА_114 , вона не була зареєстрована в канцелярії прокуратури м. Харкова, а крім того не містить даних, що разом з відповіддю направлялися додатки у вигляді ксеропопій з фотокарток обвинувачених.

Прокурором у якості доказу сторони обвинувачення був наданий документ - протокол огляду від 01.06.2013 року, відповідно до якого слідчий в ОВС прокуратури м. Харкова ОСОБА_100 здійснив огляд диска на якому начебто розміщена фотографія (т.3 а.с.12).

Згідно ч. 1 ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як було встановлено в судовому засіданні зазначений диск, на якому була розміщена фотографія, було надано слідчому потерпілим ОСОБА_4 ..

В ч. 3 ст. 99 КПК України встановлено, що сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, кому надається таке ж значення, як документу.

Між тим, ані потерпілим, ані стороною обвинувачення не було надано суду оригіналу фотографії, тобто первинного її носія (карта пам`яті фотоапарату тощо). Вказана обставина свідчить, що фотографія, яка міститься на диску є копією, та будь-яких даних про її зв`язок з оригіналом жодних відомостей немає.

Крім того, згідно протоколу огляду, на вказаній фотографії зображено чотири особи: « ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та дві особи, обличчя яких не видно, але за ознаками статури схожі на ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які застосовують заходи фізичного впливу до п`ятої особи, обличчя якої не видно».

У відповідному протоколу слідчим висловлюються власні припущення з приводу осіб, зображених на фото, оскільки в кримінальному провадженні не проводилося портретної експертизи, основним завданням якої є ідентифікація особи за фотознімком (п. 18.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджену наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 1950/5 від 26.12.2012).

Ще більше припущень висловлюється слідчим з приводу того, що на фотографії зображено «п`яту особу», яку «не видно».

В ч. 3 ст. 62 Конституції України проголошено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, при оцінці фотографії виникають сумніви з приводу осіб, зображених на фото та їхньої кількості.

Таким чином суд приходить до висновку, вказаний документ (фото) є недопустимим доказом, через порушення вимог ч. 3 ст. 99 КПК України.

В якості доказів сторони обвинувачення прокурором надані «Протоколи про наслідки проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 21 червня 2013 року. Відповідно до даних протоколів на підставі доручення прокурора прокуратури м. Харкова ОСОБА_115 від 03.05.2013 року № 238т та ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області про надання дозволу на проведення слідчої (розшукової) дії № 13-1929т від 03.05.2013 року в рамках кримінального розслідування № 0000030 від 02.05.2013 було проведено негласну слідчу (розшукову) дію: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно праціваника міліції ОСОБА_16 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч. 3 КК України, а також зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно громадянина ОСОБА_18 (Т.4 а.с.131-134).
Однак, як вірогідно встановлено судом, розслідування кримінального провадження № 0000030 від 02.05.2013 здійснювалось відносно працівників міліції за правовою кваліфікацією - ч.2 ст. 365 КК України, а не за ч. 3 ст. 365 КК України, тоді як кримінальне переслідування відносно громадянина ОСОБА_18 взагалі не здійснювалось.
В судовому засіданні прокурор відмовився надавати суду дорученя прокурора прокуратури м. Харкова ОСОБА_115 від 03.05.2013 року № 238т, а також копії розсекречених ухвал слідчого судді Апеляційного суду Харківської області № 13-1929т від 03.05.2013 року та № 13-1939т від 03.05.2013 року про надання дозволу на проведення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж у кримінальному провадженні № 0000030 від 02.05.2013 р, постанову про розсекречення матеріалів негласних слідчих дій, відповідно до яких знято гриф секретності з матеріалів, отриманих за результатами проведених ОВС УВБ в Харківській області негласних слідчих (розшукових) дій, оригінали самих протоколів від 21.06.2013 року.
В судовому засіданні прокурором були надані карти памяті «micro SD HC» з пояснювальним записом «34 30.04.2013» та «micro SD HC» з пояснювальним записом «36 30.04.2013», на яких містилися файли з фонограми і графічне відтворення змісту розмов, що отримані в ході проведення негласних слідчих( розшукових дій), які були досліджені судом.
При перегляді зазначених флеш карти, прокурор не зміг вказати на конкретні епізоди відеоматеріалу, якими могли бути підтверджені звинувачення, висунуті проти всіх обвинувачених.

Вказані документи в ході досудового слідства, а також судового розгляду стороною обвинувачення відкриті в порядку положень ст. 290 КПК України не були.
Надані прокурором суду копії протоколу від 21.06.2013 року не засвідчені печаткою органу та не скріплені підписом посадової особи.

В протоколі чітко було позначено, що розмова проводилась між обвинуваченими та іншими особами, із вказівкою анкетних даних останніх (чого, на думку суду, категорично не можна було робити, оскільки визначення належності голосу, зафіксованого на аудіозапису може бути встановлено виключно експертним шляхом).

Оскільки сторона обвинувачення не здійснила відкриття матеріалів відповідно до положень ст. 290 КПК України, то суд, на підставі ч.12 вищевказаної статті не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Таким чином суд визнає недопустимимими доказами протоколи про наслідки проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 21 червня 2013 року та карти памяті «micro SD HC» з пояснювальним записом « 34 30.04.2013» та «micro SD HC» з пояснювальним записом «36 30.04.2013».
Судом був досліджений також висновок експерта № 83 від 06.11.2013 року по проведеній експертизі звуко- та відеозапису, на який послався прокурор як на доказ сторони обвинувачення, відповісти на питання «чи належать зафіксовані аудіо записи у вищевказаних файлах ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 якщо так, то які саме слова та фрази їм належать ?» не виявляється можливим (Т.4 а.с.186- 214).

Посилання в даному висновку експерта на те, що голоси та мовлення диктора, позначені у графічному відтворенні змісту розмов індексом «Ч1» та «Ч2» належать ОСОБА_4 та ОСОБА_18 суд до уваги не приймає, оскільки протоколи від 21.06.2013 року та вищевказані карти пам`яті були визнані судом недопустимими доказами.

В ч. 3 ст. 62 Конституції України проголошено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, стверджувати, що на аудіо файлах зафіксовано розмови всіх обвинувачених не виявляється можливим.

Крім того, вказаний висновок надано 06 листопада 2013 року, в той час, як обвинувальний акт стосовно ОСОБА_12 було затверджено 15 липня 2013 року. Вказаний факт свідчить про те, що зазначена експертиза була проведена після закінчення досудового розслідування, що категорично заборонено частиною 8 ст. 223 КПК України, в якій встановлено, що слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими.

Отже, висновок експерта № 83 від 06.11.2013 року є недопустимим доказом.

Судом були досліджені копії матеріалів кримінального провадження № 0001282 від 11.05.2013 року за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів без мети збуту гр-ном ОСОБА_4 за ст. 309 ч.1 КК України. Відповідно до витягу з кримінального провадження 30.04.2013 року в 19.45 горд біля будинку № 1/29 по вул. Ярославській в м. Харкові, був затриманий ОСОБА_4 , в якого в ході досудового розгляду було вилучено поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору в подрібленому стані, яка на погляд схожа на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Матеріали кримінального провадження містять копії заяви ОСОБА_106 , в якій він зазначив, що проти особистого огляду речей не заперечує від 30.04.2013 року, протоколу вилучення від вказаної дати у ОСОБА_4 з кишені брюк пакета з речовиною рослинного походження, рапорту, складеного обвинуваченим ОСОБА_16 30.04.2013 року, та зареєстрованого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлено про злочин Ленінського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області 01.05.2013 року за № 3649, з якого вбачається, що 30.04.2013 року в 19.45 год в ході проведення операції «Нічне місто» біля буд. 1/29 по вул. Ярославській у м. Харкові працівниками ВБНОН ХМУ ГУ МВС України в Харківській області був затриманий ОСОБА_4 , у якого був вилучений полімерний пакет з речовиною рослинного походження вагою, приблизно 6 грамм., рапорту начальника СБНОН Ленінського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_33 на адресу начальника райвідділу міліції про необхідність дачі вказівки на реєстрацію даного матеріалу та передачі до слідчого відділу, повідомлення слідчого ОСОБА_32 на ім`я прокурора про початок досудового розслідування, постанова про призначенні хімічної експертизи, доручення слідчого на адресу СБНОН Ленінського РВ ХМУ про допит ОСОБА_4 .

Таким чином суд вважає, що даний матеріал підтверджує законність дій працівників міліції, які 30.04.2013 року вилучили у ОСОБА_4 наркотичний засіб та зібрали у відношенні нього первинні матеріали, який бів зареєстрований компетентним правоохоронним органом та по цьому матеріалу проводилося належне досудове розслідування .
В судовому засіданні були досліджені висновки судово-медичних експертиз № 1256-ая/13 від 03.05.2013 року, та 1394-ая/13 від 17.05.2013 року, які були отримані на підставі постанови старшого слідчого проокуратури м.Харкова ОСОБА_92 , щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на предмет встановлення наявності тілесних ушкоджень, їх локалізацію, характер і ступінь тяжкості .
Дані висновки експерта суд вважає допустимими доказами, однак в силу показань потерпілого ОСОБА_4 про те, що всі працівники міліції не причетні до його побиття, та показання потерпілої ОСОБА_4 про непідтвердження нею раніше даних показань, що саме працівники міліції здійснювали її побиття, у зв`язку з чим суд не може покласти їх в основу вироку як доказ вини всіх обвинувачених. Також слід зазначити, що в обвинувальному акті не конкритизовано хто з обвинувачених і які тілесні ушкодження наніс потерпілим.

В судовому засіданні був досліджений журнал обліку відвідувачів, доставлених та запрошених до адміністративної будівлі ХМУ ГУМСВ України в Харківській області за 30.04.2013 року (Т.3 а.с.59-90-108-110).
Суд вважає даний доказ докустимим та таким, що підтверджує факт знаходження в приміщенні міліції 30.04.2013 року з 19 год 45 хв. по 22 год. 30 хвил. потерпілого ОСОБА_4 , а також з 21 год.20 хвил. по 23 год.50 хвил свідка ОСОБА_116 .
Даючи оцінку даному доказу суд також вважає, що він спростовує думку сторони обвинувачення про завдання потерпілому ОСОБА_4 в цьому приміщенні обвинуваченими тілесних ушкоджень, оскільки коли потерпілий покидав це приміщення, та зробив власноручний запис про те, що будь-яких претензій до працівників міліції він не має.
Судом оглядалися в судовому засіданні речові докази, а саме:
Так, 21.10.2015 року прокурором був предявлений для перегляду диск від 04.06.2013 року, на якому є запис слідчого експерименту, проведеного з потерпілими ОСОБА_106 і його дружиною ОСОБА_5 , карти памяті «micro SD HC» з пояснювальним записом «34 30.04.2013» та «micro SD HC» з пояснювальним записом «36 30.04.2013», на яких містилися файли з фонограми файли з фонограми і графічне відтворення змісту розмов, що отримані в ході проведення негласних слідчих (розшукових дій), які були досліджені судом, диск з записом з камер відеоспостереження ХМУ ГУ МВС України в Харківській області.
Також в судовому засіданні судом були оглянуті джинси, в яких, ніби-то потерпілий ОСОБА_106 був одягнений 30.04.2013 року, мобільний телефон «Nokia» з розбитим екраном, сережки білого металу, що належать потерпілій ОСОБА_5 , протокол ХА 026551 без дати, складений ОСОБА_16 відносно ОСОБА_4 за ст. 44 ч.1 та пояснення від ОСОБА_4 , які були вилучені при обшуку транспортного засобу «Honda Civic», держ.номер НОМЕР_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_16 .
Захисники обвинувачених, а також всі обвинувачені заперечували проти перегляду даних дисків та карт пам`яті, а також огляду інших речових доказів та залучення їх до справи у якості речових доказів, в зв`язку з тим, що ці речові докази не були відкриті стороні захисту при виконанні вимог ст. 290 КПК України.

Для перевірки зазначених стороною захисту обставин, суду стороною обвинувачення були надані протоколи про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 11 та 12 липня 2013 року, Вивченням даних протоколів було з`ясовано, що всім обвинуваченим, а також їх захисникам надавався доступ до матеріалів досудового розслідування № 10000030 від 02.05.2013 року в підшитому і пронумерованому стані в 6 томах (Т.4 а.с.19-28).

Відповідно до вимоги ч. 3 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази, або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володіння або під понтролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Жодних даних, що стороні захисту надавався доступ до речових доказів в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування не міститься, та прокурор не зміг спростувати ці обставини в ході судового розгляду.

В судовому засіданні прокурором, відповідно до вимоги ч. 11 ст. 290 КПК України, відкриття речових доказів стороні захисту здійснено не було.

Суд також зазначає, що прокурором не були надані для дослідження суду протоколи огляду цих речей та документів, постанови про визнання їх речовими доказами в ході проведення досудового слідства.
Також суду не була надана ухвала слідчого судді про накладення арешту на тимчасове вилучене майно в ході обшуку автомобіля ОСОБА_16 , а саме протоколу ХА 026551 без дати, складеного ОСОБА_16 відносно с ОСОБА_105 за ст. 44 ч.1 та пояснення від ОСОБА_4 , двох пістолетів з набоями, оскільки відповідно до вимоги ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку слідчий або прокурор зобовязані звернутися з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Недадання прокурором ухвали слідчого судді про накладання арешту на тимчасово вилучене майно розцінюється судом як ії відсутність.
Згідно вимог частини 12 статті 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них як докази.
Таким чином надані суду вищезазначені речові докази є недопустимими.
Суд також вважає необхідним зазначити, що прокурором не були надані суду копії наказів про призначення обвинувачених на посади та копії посадових інструкції оперуповноважених ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, які підтверджують факт знаходження обвинувачених в трудових відносинах та коло їх функціональних обовязків.
Суд вважає, що правовою підставою для діяльності обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , 30.04.2013 року, окрім їх беспосередніх посадових обов`язків стало досліджене в судовому засіданні, надане стороною захисту, доручення начальника Управління МВС України генерал-майора міліції ОСОБА_117 від 21.04.2013 року про проведення оперативно-профілактичного відпрацювання розважальних закладів м. Харкова та області з метою протидії наркозлочинності під умовною назвою «Нічне місто», в п. 10 якого начальнику ХМУ ОСОБА_118 надавалися вказівки щодо вчинення дій, спрямований на проведення оперативних заходів з протидії вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. Вказана обставина підтверджує законність дій всіх обвинувачених з розкриття злочинів зазначеної категорії (Т.2 а.с.27-29).

Докази, надані стороною обвинувачення, не є достатніми для висновку про вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Разом з тим, згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обовязок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обовязків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано належних та допустимих, безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 інкримінованих їм кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» в п.19 вказано, що визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Згідно Рішення Конституційного Суду України за конституційним поданням Служби безпеки України в частині офіційного тлумачення положень частини 3 ст. 63 Конституції України у справі № 1-31 / 2011 на 20.10.2011 року, «Конституційний Суд України вирішив, що ... положення першого речення ч.3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слід розуміти так, що обзвинувачення у скоєнні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, отриманих у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженої на те особи без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також отриманих шляхом скоєння цілеспрямованих дій з їх збирання і фіксацією із застосуванням засобів, передбачених законом України про оперативно-розшукову діяльність особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності".
Відповідно до закону доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність або відсутність фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Докази повинні бути отримані тільки уповноваженими на це органами або службовими особами, законним способом, з встановлених і передбачених законом джерел, а форма їх фіксації повинна бути передбачена законом. Порушення зазначених вимог при зборі доказів позбавляють отриману інформацію юридичної сили, роблять докази неприпустимими. Такі докази не можуть бути покладені в основу обвинувачення, використовуватися для доведення інших мають значення для справи обставин, а також обґрунтовувати необхідність здійснення тих чи інших процесуальних дій.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив судам, що під доказами, отриманими незаконним шляхом необхідно розуміти, наприклад, такі, коли їх збір і закріплення здійснено:

а) з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина;

б) встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку;

в) або не уповноваженою на це особою або органом;

г) або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами;

Оскільки відповідно до вимог Конституції України обвинувачення не може, ґрунтується на доказах, отриманих незаконним шляхом, з метою вдосконалення судової діяльності в сфері захисту прав і свобод людини і громадянина, Пленум ВС України в своїй постанові від 30.05.1997 року № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» рекомендував судам при розгляді кожної справи перевіряти, чи були докази, якими органи досудового розслідування обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, отримані відповідно до норм КПК України.

Пленум ВС України роз`яснив судам, що якщо буде встановлено, що ті чи інші докази отримані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати у вироку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами вчинення кримінальних правопорушеннь, і при цьому вказане обвинувачення має сумнівну основу, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (Рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського Суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
З урахуванням усіх доказів, які надані прокурором у судовому засіданні та зібрані органом досудового розслідування, суд вважає, що підсудні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 повинні бути виправдані по суду у зв`язку з недоведеністю їх вини в інкримінованих їм злочинах.
Вивченням даних про особу ОСОБА_12 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проходить службу в органах МВС України, де позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання .

Вивченням даних про особу ОСОБА_119 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проходить службу в органах МВС України, де позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_14 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проходить службу в органах МВС України, де позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, а також батька, який є інвалідом 2-ї групи, має постійне місце проживання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_15 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, має батьків, які є пенсіонерами та брата- інваліда з дитинства 2-ї групи, має постійне місце проживання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_16 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не працює, за місцем попередньої роботи та реєстрації характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, а також матір, яка є пенсіонером, має постійне місце проживання.

Судові витрати по справі за проведення двох судово-балістичних експертиз на загальну суму 2934 грн. необхідно віднести за рахунок держави у звязку з виправданням обвинувачених.

Суд вважає, що речовими доказами слід розпорядитись відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зв`язку із виправданням обвинувачених, а також відмовою цивільних позивачів від заявлених ними цивільних позовів слід залишити без розгляду (Т.1 а.с.74-85, Т.5 а.с.140-141, 208).
Керуючись ст.ст.368, 370-374 КПК України, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_12 по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч .2, 365 ч. 2, 189 ч. 2 КК України, визнати невинуватим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим, та виправдати.

ОСОБА_13 по предявленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч. 2, 365 ч. 2, 189 ч. 2 КК України, визнати невинуватим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим, та виправдати.
ОСОБА_14 по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч. 2, 365 ч. 2, 28 ч.1, 365 ч. 2, 189 ч. 2 КК України, визнати невинуватим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим, та виправдати.
ОСОБА_15 по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч. 2, 365 ч. 2, 28 ч. 1, 365 ч. 2, 189 ч.2 КК України, визнати невинуватим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим, та виправдати.
ОСОБА_16 по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч. 2, 365 ч. 2, 189 ч. 2 КК України, визнати невинуватим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим, та виправдати.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.
Скасувати арешт, накладений постановою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2013 року на майно виправданих та повернути ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 службові посвідчення працівників міліції, видані на їх ім`я, ОСОБА_13 - металевий сейф № 69- по журналу ф.23 інв. № 10.
Сумку з речами та особистими документами на ім`я ОСОБА_120 та ОСОБА_121 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_122 , мобільний телефон «Самсунг» з сім-картою оператора «Київстар» номер НОМЕР_8 , мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору з сім-картою оператора «Київстар» номер НОМЕР_9 , мобільний телефон «Nokia» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_10 , ІМЕІ НОМЕР_11 з сім-картами операторів «Київстар» та «МТС» - повернути їх власникам, фрагмент шприцу з рідиною коричневого кольору, фрагмент обшивки дивану зі слідами бурого кольору - знищити.
Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Ніссан Максима», р.н. НОМЕР_1 , довіренність від 05.01.2013 року, видану ОСОБА_84 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на право користування та розпорядження вищезазначеним автомобілем, розписку ОСОБА_4 про отримання коштів від ОСОБА_18 , які були повернуті потерпілому ОСОБА_4 залишити в його розпорядженні.
Оптичний DVD-R-диск «VIDEX 4.7 Gb» з відеозаписами з камер відеоспостереження ХМУ ГУМВС України в Харківській області; оптичний СD-R-диск «Verbatim 700 мb» інвентарний номер № 88 з аудиозаписами, отриманими в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій; флеш-карту мікро SD інвентарний номер № 34 з аудиозаписами, отриманими в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій; флеш-карту мікро SD інвентарний номер № 36 з аудиозаписами, отриманими в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій; флеш-карту мікро «SP Elite 16 Gb» з відеозаписом слідчого експертменту за участю ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінальної справи.
Копії документів, а саме: запит на ім`я начальника УВБ в Харківській області ДВБ МВС України ОСОБА_123 № 0000030 від 02.05.2013 року про проведення гласних і негласних слідчих( розшукових) дій на 1 арк.; лист на ім`я прокурора прокуратури м. Харкова І.Стадніка № 1077 від 07.05.2013 року з ксерокопією з фотокарток працівників міліції на 4 арк.( Т.3 а.с.17-21); ксерокопії журналу обліку відвідувачів, доставлених та запрошених до адміністративної будівлі ХМУ ГУМВС України в Харківській області за період з 29.04.2013 року по 16.05.2013 року на 23 арк. (Т.3 а.с.58-90, 108-110); ксерокопія матеріалів кримінального провадження № 0001282 від 11.05.2013 року за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів без мети збуту ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України на 11 арк. (Т.3 а.с.251-262) - долучені в якості джерела доказів та вшиті в кримінальну справу залишити в матеріалах справи.
Речові докази: джинсові брюки зі слідами пошкодження у вигляді розриву - повернути потерпілому ОСОБА_4 , мобільний телефон « Нокіа С2-06» зі слідами пошкодження екрану та дві сережки з металу білого кольору, одна з яких має пошкодження - повернути потерпілій ОСОБА_5 , оригінал протоколу ХА № 026551 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 44 ч.1 КУпАП, заява ОСОБА_106 про дачу згоди на огляд його особистих речей від 30.04.2013 р., пояснення ОСОБА_4 , які вшиті в кримінальну справу залишити в матеріалах справи.
Цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - залишити без розгляду.
Судові витрати пов`язані з проведенням двох судово-балістичних експертиз на загальну суму 2934 грн - віднести на рахунок держави (Т.1, а.с.16).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1