справа №176/2115/17
провадження №1-кп/176/20/18
В И Р О К
Іменем України
30 січня 2018 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, із повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утримані одну неповнолітню дитину, не маючого інвалідності та місця реєстрації, військовозобов`язаного, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності раніше не притягувався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2017 року за №0000803,

за участі сторін кримінального провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Згідно рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року ОСОБА_4 зобов`язаний щомісячно, починаючи з 28 січня 2015 року, сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

На підставі зазначеного рішення суду, постановою головного державного виконавця відділу ДВС Жовтоводського міського управління юстиції 12 червня 2015 року відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів із обвинуваченого на користь потерпілої.

Однак, ОСОБА_4 добровільно аліменти не сплачував, умисно, злісно ухиляючись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) протягом 23 місяців. При цьому, останній не має хронічних захворювань, являється фізично здоровим, хоч не працевлаштувався і до Жовтоводського міського центру зайнятості за сприянням у цьому не звертався. Будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав, інших заходів для виконання рішення суду не вживав.

Так, обвинувачений злісно ухилявся від сплати аліментів протягом червня 2015 року на суму 483,41 грн., протягом липня 2015 року на суму 860,80 грн., протягом серпня 2015 року на суму 860,80 грн., протягом вересня 2015 року на суму 860,80 грн., протягом жовтня 2015 року на суму 900,22 грн., протягом листопада 2015 року на суму 900,22 грн., протягом грудня 2015 року на суму 900,22 грн., протягом січня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом лютого 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом березня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом квітня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом травня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом червня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом жовтня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом грудня 2016 року на суму 1027,26 грн., протягом січня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом лютого 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом березня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом квітня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом травня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом червня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом серпня 2017 року на суму 1027,26 грн., протягом вересня 2017 року на суму 1027,26 грн.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 протягом 23 місяців злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 22202 грн. 63 коп.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю. При цьому показав, що дійсно являється батьком малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина проживає разом із потерпілою. На підставі рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Однак, протягом 2015-2017 років, а саме 23 місяці, аліменти на користь потерпілої ним не сплачувались, оскільки не мав постійного місця роботи і жив фактично за рахунок коштів, які надавали йому батьки. У матеріальному вигляді доньці він також не допомогав. На даний час він розуміє необхідність виконувати рішення суду, щиро кається у вчиненому і в подальшому виплатить суму заборгованості та сплачуватиме аліменти у визначеному розмірі. З даною метою вже працевлаштувався.
При цьому обвинувачений зазначив, що докази його вини, за інкримінованим діяннями, добуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Визнання вини і покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діянь, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши наслідки ст.ст. 349, 394 ч. 2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на останнього, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які ним не оспорюються та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 , визнається судом повністю доведеним, ніким не оспорюється. У зв`язку із чим суд, кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості та особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується як особа стосовно якої скарг не надходило, до Жовтоводської міської філії Днапропетровського ОЦЗ за сприянням в працевлаштуванні не звертався і на обліку як безробітній не перебуває, також не знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога Державного закладу «СМСЧ №9 МОЗ України».

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної П`ятихатським міськрайонним відділом з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в результаті проведеної оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 даний орган вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі на певний строк та він не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши до нього покарання у межах санкції передбаченої ч.1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт.
Вказаний вид покарання за глибоким переконанням суду є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідатиме цілям покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Судові витрати за провадженням відсутні.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1