Дата документу Справа № 323/1351/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №323/1351/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/288/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Оріхів Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з Оріхівським районним судом Запорізької області),

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 роки 6 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 звільнений з-під варти в залі суду.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчих експертиз у сумі 440 грн 82 коп., а також на користь потерпілих:

ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 182 грн, моральної шкоди 500 грн;

ОСОБА_11 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 600 грн, моральної шкоди 500 грн;

ОСОБА_10 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 600 грн, моральної шкоди 500 грн;

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та стягнути з нього на її користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4 000 грн, та моральної шкоди 2 000 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує на безпідставність висновків суду про відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 . На її думку, є дві такі обставини, - повторність, оскільки в обвинуваченого був умисел на вчинення трьох тотожних злочинів (вчинення крадіжок майна, що належить їй, ОСОБА_12 , а також ОСОБА_10 , при цьому, кожна з цих крадіжок є окремим закінченим злочином), та вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою. Також апелянт зазначає, що ОСОБА_6 раніше вже був судимий за вчинення умисних корисливих злочинів зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, у зв`язку з чим, є підстави вважати, що останній не виконуватиме покладені на нього судом обов`язки. Крім того, вказує, що протиправними діями обвинуваченого їй заподіяно моральну шкоду, яку вона обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 своїми протиправними діями спричинив їй сильні душевні хвилювання і страждання, адже, викравши в неї бак для поливу земельної ділянки, він позбавив її джерела харчування, проте обвинувачений ці гроші виплатити їй не намагався, погрожував їй та неодноразово ображав при зустрічі, від чого вона теж зазнавала душевних страждань.

Крім того, потерпіла вказує на незгоду з висновком експерта №51 від 13 січня 2014 року, яким встановлена вартість викраденого металевого баку, оскільки ринкова вартість аналогічних металевих баків, як товару народного споживання, що були в користуванні, є в десятки разів вищою ніж та, яка зазначена у висновку експерта.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_11 просить вищевказаний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 змінити, стягнувши з останнього на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 170 грн, що є вартістю бака, зазначивши при цьому, що на теперішній час він не має матеріальної можливості придбати собі такий бак, так як його вартість становить приблизно 4 000 5 000 гривень. Викрадений бак забезпечував водопостачання на земельну ділянку, яка є основним джерелом харчування, бо його пенсії не вистачає на забезпечення життєдіяльності і придбання необхідної кількості продуктів харчування. Окрім цього потерпілий просить стягнути з обвинуваченого на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 4 000 грн, посилаючись на те, що незаконними діями обвинуваченого, йому було спричинено моральну шкоду, оскільки в результаті крадіжки він зазнав моральних страждань та хвилювання та, як наслідок, отримав стрес.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 16 грудня 2013 року в м.Оріхів Запорізької області, разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, за попередньою змовою між собою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, приїхали на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2 , де, шляхом вільного доступу, за допомогою автокрану підняли металевий бак об`ємом 4 кубічних метри і, завантаживши його до автомобілю, таємно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, викрали його, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 182 грн.

Крім того, 16 грудня 2013 року в м.Оріхів Запорізької області, ОСОБА_6 , разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, за попередньою змовою між собою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, приїхали на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_3 , де, шляхом вільного доступу, за допомогою автокрану підняли металевий бак об`ємом 6 кубічних метрів і, завантаживши його до автомобілю, таємно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, викрали металевий бак, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду у сумі 600 грн.

Також, 16 грудня 2013 року в м.Оріхів Запорізької області, ОСОБА_6 разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, за попередньою змовою між собою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, приїхали на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_4 , де, шляхом вільного доступу, за допомогою автокрану підняли металевий бак об`ємом 4 кубічних метри і, завантаживши його до автомобілю, таємно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб викрали металевий бак, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 440 грн.

Заслухавши доповідь судді; потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги; прокурора, який підтримав апеляційні скарги потерпілих частково та вважав за можливе збільшити розмір стягнутої з ОСОБА_6 моральної шкоди; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг потерпілих; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших, окрім показань обвинуваченого, доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопрушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі, перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо, здійснював спроби щодо добровільного відшкодування потерпілим завданої шкоди, однак останні відмовилися від цього. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , фактичні обставини провадження, наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість застосування положень ст.ст.75, 76 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

З огляду на положення ч.2 ст.416 КПК України, і приймаючи до уваги те, що попередній вирок Оріхівського районного суду Запорізької області відносно ОСОБА_6 від 01 жовтня 2014 року (яким останньому призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України, ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки 6 місяців на підставі ст.ст.75,76 КК України) скасований судом апеляційної інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, - за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 , в якій не йшлося про необхідність посилення покарання, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, правильність вказаних висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Окрім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у частині, що стосується стягнення з обвинуваченого на користь останніх матеріальної шкоди, завданої злочином.

Сума грошових коштів, стягнута з обвинуваченого на користь потерпілих у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, витікає із висунутого обвинувачення, у межах якого, відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України, суд першої інстанції проводив судовий розгляд.

Крім того, сума заподіяної потерпілим матеріальної шкоди підтверджується матеріалами провадження (висновки експерта №№51, 559 від 13 січня 2014 року та від 24 грудня 2014 року відповідно).

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про те, що суд першої інстанції, вирішуючи їх цивільні позови в частині відшкодування моральної шкоди, не в достатній мірі врахував ступінь душевних страждань потерпілих, які вони зазнали унаслідок вказаних кримінальних правопорушень, і те, що протягом тривалого часу (понад три роки) обвинувачений не вживав дійових заходів, направлених на відшкодування завданої шкоди. Заслуговують на увагу і доводи потерпілих, які є пенсіонерами, про те, що унаслідок викрадення баків, у яких зберігалась вода для поливу їх земельних ділянок, вони втратили можливість вирощувати овочі і фрукти для особистого харчування, що доставляє їм додаткові душевні хвилювання.

Оцінивши всі вказані обставини у сукупності, керуючись принципом розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що заявлені потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 цивільні позови в частині стягнення моральної шкоди є обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України, змінити, в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь кожного з потерпілих - ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - по 4000 (чотири тисячі) гривень.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4