Справа № 452/2440/17
Провадження № 1-кп/452/254/2017
ВИРОК
іменем України
10 листопада 2017 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючої, раніше неодноразово судимої, а саме 03.10.2014 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст. 116 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; 06.12.2016 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 08.09.2017 року біля 19 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні квартири, що в АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, повторно, таємно викрала жіночу сумочку чорного кольору марки «Louis Vuitton» вартістю 320 грн. в якій знаходився мобільний телефон марки «Nokia 1112» вартістю 110 грн. із стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Samsung» вартістю 45 грн., два зарядних пристрої до мобільного телефону марки «Nokia» вартістю 45 грн. кожен, срібні сережки 925 проби масою 2 гр. вартістю 120 грн., срібний ланцюжок 925 проби масою 7 гр. вартістю 420 грн. та грошові кошти в сумі 270 грн., які належать ОСОБА_6 , чим заволоділа майном останньої на загальну суму 1400 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнала та показала, що підтримує усе викладене у обвинувальному акті. 08.09.2017 року вона із співмешканцем зайшли до приміщення квартири ОСОБА_5 , оскільки шукала батька своєї дитини, який винен їй кошти. Він проживав у даній квартирі із співмешканкою. Зайшовши всередину з`ясувала, що його там немає. Побачивши сумку, подумала що у нього є інша жінка і вирішила відімстити. Взяла сумку, яку в подальшому викинула позаду ринку, а телефон здала в ломбард. Чи були в сумці ще якісь речі не дивилась. Прийшовши додому зрозуміла, що зробила. Наступного дня телефон викупила і повернула. Потерпілій шкоду в повному обсязі не відшкодувала, оскільки при зустрічі та вказала суму відшкодування в розмірі 2 000 гривень. Вона ж згідна відшкодувати лише вартість зазначеного в обвинувальному акті.

Крім визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, її винуватість стверджується слідуючими доказами:

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що твердження обвинуваченої, що на її думку сумка в квартирі ОСОБА_5 нібито належала співмешканці батька її дитини - не відповідають дійсності. У тій кімнаті проживає лише вона. Двері кімнати закриває. Про це обвинуваченій добре відомо. Батько ж її дитини проживав із співмешканкою лише чотири дні у кімнаті в якій проживає ОСОБА_5 . Також дану сумку ОСОБА_4 два рази позичала в неї щоб поносити та повертала. Отже їй точно було відомо, кому належить сумка.

Коли повернулась зранку із села, то зауважила що двері в кімнату, де проживає, були розбиті. Вона звернулась із заявою в поліцію. Щодо розміру відшкодування, то туди також включена вартість дверного замка та його встановлення.

Крім того 02.11.2017 року обвинувачена та її співмешканець прийшовши до неї по місцю проживання, погрожували фізичною розправою у разі якщо не забере заяву з поліції. Давали їй кошти в сумі 600 грн. щоб вона забрала заяву з поліції або написала заяву про примирення.

В кімнаті вона проживає сама. ОСОБА_5 являється калікою та потребує стороннього догляду, оскільки не ходить. Вона здійснює за ним догляд. З приводу даної справи, то лише хоче щоб їй повернули речі або відшкодували кошти. Нехай обвинувачена усе відшкодує і тоді вона до неї претензій немає.

Учасники судового провадження не оспорювали обставини винуватості ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, і тому на підставі ч.3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Призначаючи обвинуваченій покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченої.

Обставинами, які пом`якшують покарання у діях обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд дійшов до переконання, що обвинуваченій слід призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі та застосувати ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій, прокурору.

Суддя