Справа № 646/2724/16-к
№ провадження 1-кп/646/58/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.2018 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002375 від 04 листопада 2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Володимир-Волинського Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, працюючого без офіційного працевлаштування підсобним робочим, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

за участі потерпілого - ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законних представників обвинувачених - ОСОБА_12 ,
ВСТАНОВИВ:

31.10.2015р. близько 21 години 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_5 , знаходячись на першому поверсі біля ліфту в приміщенні надземного мосту біля будинку АДРЕСА_4 , з раніше знайомими йому неповнолітнім ОСОБА_6 , діючи умисно, в ході раптового виниклого конфлікту, маючи раптово виниклий намір на спричинення тілесних ушкоджень, безпричинно, схопив ОСОБА_7 руками за шию та потягнув в бік виходу на вулицю, де одразу наніс ОСОБА_7 декілька ударів руками в область носу, від яких у останнього з носу пішла кров, після чого обидва впали на землю. В цей момент протиправні дії ОСОБА_5 були помічені сторонніми особами, які зупинили його, тим самим надали можливість потерпілому ОСОБА_7 покинути місце конфлікту з компанією інших неповнолітніх осіб.

Після чого ОСОБА_5 не бажаючи припиняти свої злочинні дії, діючи умисно, наздогнав компанію неповнолітніх, які в цей час проходили повз магазинів, розташованих біля будівлі автовокзалу по проспекту Гагаріна, 20 в м. Харкові наніс ОСОБА_7 серію множинних ударів руками в область обличчя, потім звалив його з ніг та продовжив наносити удари ногами по обличчю, від яких ОСОБА_7 втрачав свідомість. В цей момент його злочинні дії були помічені та зупинені перехожими і ОСОБА_7 підвівся на ноги та за допомогою своїх друзів пішов в бік станції метро «Проспект Гагаріна». Знаходячись на зупинці громадського транспорту, розташованої поряд з магазином «АТБ-маркет» по вул. Вернадського,12 в м. Харкові, ОСОБА_5 , діючи умисно, продовжуючи свої злочинні дії наздогнав ОСОБА_7 та наніс йому удар кулаком руки в область обличчя, від якого останній впав на землю на коліна і ОСОБА_5 продовжив наносити йому удари ногами в область обличчя, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з його наслідками, що відносяться до ушкоджень середньої ступені тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день), відповідно до висновку експерта №5224-ая/15 від 04.11.2015р.

Крім того, 31.10.2015р. близько 21 години 30 хвилин, неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знаходячись на першому поверсі біля ліфту в приміщенні надземного мосту біля будинку № 38 по пр. Гагаріна в м. Харкові, перебуваючи в громадському місці, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки у громадському місці, маючи умисел на вчинення хуліганських дій, безпричинно наніс удар іграшковою косою по голові ОСОБА_13 , 2000 р.н., яка в той момент з компанією інших неповнолітніх друзів в тому числі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 чекала на ліфт. Після чого ОСОБА_7 , який знаходився поряд з ОСОБА_13 , бажаючи припинити протиправні дії ОСОБА_5 , став між ними та виставив свою руку, закликаючи при цьому ОСОБА_5 до порядку і сподіваючись, що його втручання зупинить останнього від продовження подальшого розвитку конфлікту, тобто хуліганських дій. Але ОСОБА_5 , демонструючи свою фізичну перевагу над ним, ігноруючи при цьому законні вимоги ОСОБА_14 , а також елементарні правила поведінки в суспільстві, діючи умисно, безпричинно, схопив останнього руками за шию та потягнув в бік виходу на вулицю, де одразу з хуліганських мотивів наніс ОСОБА_7 декілька ударів руками в область носу, від яких у останнього з носу пішла кров, потім обидва впали на землю. В цей момент протиправні дії ОСОБА_5 були помічені сторонніми особами, які зупинили його, тим самим надали можливість потерпілому ОСОБА_7 покинути місце конфлікту з компанією інших неповнолітніх осіб.

Не бажаючи припиняти свої хуліганські дії, через декілька хвилин ОСОБА_5 діючи умисно, одночасно, в групі з неповнолітнім ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний намір на вчинення хуліганських дій, наздогнали компанію неповнолітніх, які в цей час проходили повз магазинів, розташованих біля будівлі автовокзалу по проспекту Гагаріна, 20 в м. Харкові, та виражаючи демонстративну, явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моральності, добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одночасно почали наносити ОСОБА_7 множинні удари руками в область обличчя, потім звалили його з ніг та продовжили наносити удари ногами по обличчю, від яких ОСОБА_7 втрачав свідомість. В цей момент їх хуліганські дії були помічені та зупинені перехожими і ОСОБА_7 за допомогою своїх друзів підвівся на ноги та пішов в бік станції метро «Проспект Гагаріна», дійшовши до зупинки громадського транспорту, розташованої поряд з магазином «АТБ-маркет» по вул. Вернадського, 12 в м. Харкові.

Після чого продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_5 знову підбіг до ОСОБА_7 з компанією неповнолітніх, які йшли попереду та діючи умисно, виражаючи явну неповагу до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, проявивши особливу зухвалість наніс ОСОБА_7 удар кулаком руки в область обличчя, від якого останній впав на землю на коліна і ОСОБА_5 продовжив наносити йому удари ногами в область обличчя. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спричинили ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритого переламу кісток носу, що належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 3 тижні (21 день), а також синці та ссадна на обличчі, синець в області лівої вушної раковини, травматичний скол емалі двох зубів на верхній шелепі, травматичний переодонтит 21 зубу, гострий артрит правого скронево-нижньощелепного суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень відповідно до висновку експерта №5224-ая/15 від 04.11.2015р.

Обвинувачений ОСОБА_5 за участі захисника, допитаний в судовому засіданні, повністю визнав свою вину у вчинених злочинах, підтвердив факти та обставини їх вчинення так, як вони викладені судом вище. Крім того, частково визнав позовні вимоги потерпілого та у повному обсязі позовні вимоги прокурора в інтересах держави.

Обвинувачений ОСОБА_6 за участі захисника, допитаний в судовому засіданні, повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, підтвердив факти та обставини його вчинення так, як вони викладені судом вище. Крім того, частково визнав позовні вимоги потерпілого.

При цьому обвинувачені та захисники просили врахувати, що вони повністю визнають себе винними у скоєних злочинах та щиро розкаюється. Крім того, просили суд застосувати до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Приймаючи до уваги, що обвинувачені повністю визнали свою вину в інкримінованих їм злочинах, їх показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченим та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені та вони вважать недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне пошкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Крім того, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинувачених, наявність обставин, що пом`якшують покарання.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочини середньої тяжкості; повністю визнали себе винними та щиро розкаюються, вчинили злочин неповнолітніми, що відповідно до ст.66 КК України визнається судом обставинами, що пом`якшують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, проживає з батьками пенсіонерами. Крім того, суду надано досудову доповідь про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, згідно якої органом пробації рекомендовано застосувати до ОСОБА_5 покарання без позбавлення волі, орган пробації вважає доцільним покласти на нього, окрім обов`язків передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, додатковий обов`язок передбачений п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, проживає з батьками. Крім того, суду надано досудову доповідь про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, згідно якої органом пробації рекомендовано застосувати до ОСОБА_6 покарання без позбавлення волі.

В той же час, з урахуванням даних про особу обвинувачених, ступінь тяжкості злочинів, пом`якшуючі покарання обставини, фактичні обставини злочинів, суд вважає, що з метою їх виправлення та попередження нових злочинів необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання буде сприяти меті призначення покарання і відповідати мірі їх вини.

Також суд вважає доведеними підстави для звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від призначеного судом покарання на підставі акту про амністію.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).
Відповідно до п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на момент вчинення злочинів були неповнолітніми, що підтверджується копіями паспортів громадян України, вперше вчинили кримінальні правопорушення, які є середньої тяжкості злочинами відповідно до ст. 12 КК України. Вказані кримінальні правопорушення вони вчинили 31.10.2015 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». У вчиненому щиро каються.
Обмежень щодо застосування відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 амністії, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до них раніше не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вони підлягають звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наслідки застосування амністії, а саме, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до них не може бути застосована.
ОСОБА_7 заявив вимоги про відшкодування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 20 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 60 000 грн. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинувачених спричиненої матеріальної та моральної шкоди суд вважає за можливе задовольнити частково, в межах його доведеності. А саме: щодо матеріальної шкоди у розмірі 2 949,48 грн. які підтверджуються наданими квитанціями, а в іншій частині відмовити за недоведеністю, суму розміру компенсації моральної шкоди суд визначає у розмірі 36 000 грн., з урахуванням принципів розумності та справедливості. Крім того, суд погоджується з вимогою про стягнення з обвинувачених грошових кошті в частках з урахуванням нанесених кожним із них тілесних ушкоджень, а саме: з ОСОБА_5 3/4 частки завданої шкоди, а з ОСОБА_6 1/4 частки завданої шкоди.

Крім того, цивільний позов прокурора Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради про стягнення з ОСОБА_5 витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення суд вважає за можливе задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 126, 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.122 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.296 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі п.«а» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком.

ОСОБА_16 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України і призначити йому покарання - у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі п.«а» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 2 212 (дві тисячі двісті дванадцять) грн. 11 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 27 000 (двадцять сім тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочинами.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 737 (сімсот тридцять сім) грн. 37 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 9 000 (дев`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочинами.

Цивільний позов прокурора Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі КЗОЗ "Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова" витрати на лікування потерпілого ОСОБА_7 в розмірі 1 290 (одна тисяча двісті дев`яносто) грн. 25 коп.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1