Іванківський районний суд Київської області
Справа № 1-156/10p.
ВИРОК

Іменем України

30 липня 2010 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Гавриленка В.Г., при секретарі Онищенко В.В., з участю прокурора Маркова О,В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Іванків кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. .Жовтнева-254, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не судимого, непрацюючого

заст.263 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Починаючи із 16.03.2009 року, ОСОБА_1 без передбаченого законом дозволу, зберігав у будинку № 254 по вул. Жовтнева у с. Прибірськ Іванківського району Київської області, у металевих банках сипучу речовину сіро-зеленого та чорного кольорів ( вибухову речовину- порох). 09.03.2010 року о 18 годині під час огляду вказаного будинку, в якому проживає ОСОБА_1, працівниками міліції було у трьох металевих банках виявлено та вилучено сипучу речовину. Відповідно до висновку судово- хімічної експертизи № 681/х від 02.06.2010 року подана на дослідження сипуча речовина чорного кольору в металевій банці з художньо-оформленою етикеткою з надписом «Порох охотничий бездимний Сокол» є вибуховою речовиною- димним порохом, вагою 390 грамів. Подана на дослідження сипуча речовина сіро-зеленого кольору в металевій банці з художньо- оформленою етикеткою з надписом «Порох охотничий бездимний Сокол» та сипуча речовина сірого кольору з металевим блиском в металевій банці з художньо оформленою етикеткою з надписами «Піроксиліновий мисливський порох Крук» - є вибуховою речовиною- бездимним порохом вагою відповідно 130 та 150 грамів, та які відповідно до висновку вибухотехнічної експертизи № 21-в від 09.06.10 p., являються вибуховонебезпечним за умови спалювання та горіння в замкненому просторі.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні винним себе в скоєнні інкримінуємого йому злочину, передбаченого ст.263 ч.1 КК України визнав повністю і показав суду, що він з 1988 року являвся мисливцем та мав мисливську рушницю ІЖ-43 16-го калібру. Відповідно у нього мався мисливський квиток та дозвіл на рушницю. Декілька років назад він придбавав у мисливському магазині за вказаними документами димний та бездимних порох для зарядження мисливських набоїв для рушниці. Частину пороху він використав, а частина залишилась і він зберігав порох у металевих банках в сейфі у себе дома в будинку в с.Прибірськ. В 2009 році в березні місяці термін дії дозволу на рушницю закінчився і він дозвіл на рушницю вже не продовжував на себе. В зв'язку із незадовільним станом свого здоров'я, він переписав власну мисливську двухствольну рушницю ІЖ-43 16-го калібру своєму рідному братові ОСОБА_2, рушниця з 12.05.2009 року була міліцією перереєстрована на імя брата і брат отримав новий дозвіл на цю рушницю. Після перереєстрації рушниці на брата, порох брату він зразу не віддав, порох так і продовжувався зберігатись у його будинку в банках у сейфі. Він думав згодом віддати порох братові, але не встиг, так як 09.03.2010 року до його будинку приїхали працівники міліції і з його дозволу провели огляд його будинку, під час огляду було виявлено та вилучено у металевому сейфі три металеві банки з порохом. В скоєному він розкаюється.

Крім повного визнання підсудним своєї вини, його вина в скоєнні інкримінуємого йому злочину за ст.263 ч.1 КК України підтверджується :

-показами свідка ОСОБА_3 ( старшого інспектора дозвільної системи Іванківського РВ ГУ МВС України в Київській області ), який показав суду, що ОСОБА_1 із 1988 року перебував на обліку в міліції як власник мисливської рушниці ІЖ-43 16-го калібру, Термін дії дозволу на рушницю закінчився 15 березня 2009 року, після чого термін дії дозволу на імя ОСОБА_1 більше не продовжувався. В послідуючому ( 12.05.2009 року) ця рушниця була перереєстрована на брата ОСОБА_1 ОСОБА_2 ( за їх заявами) і був виданий на цю рушницю новий дозвіл вже на імя ОСОБА_2 Таким чином після 15 березня 2009 року ОСОБА_1 вже не мав права зберігати у себе дома порох, таке зберігання є незаконним. ОСОБА_1 повинен був добровільно здати порох ( як вибухову речовину) в міліцію і в цьому випадку він був би звільнений від відповідальності.

-протоколом огляду від 09.03.2010 року , відповідно до якого у будинку № 254 по вул.Жовтнева у с. Прибірськ Іванківського району Київської області, який належить ОСОБА_1

ОСОБА_4, виявлено та вилучено три металеві банки з сипучою речовиною схожою на порох (а.с.12-20)

-висновком судово- хімічної експертизи № 681/х від 02.06.2010 року, згідно якого подана на дослідження сипуча речовина чорного кольору в металевій банці з художньо-оформленою етикеткою з надписом «Порох охотничий бездимний Сокол» є вибуховою речовиною- димним порохом, вагою 390 грамів. Подана на дослідження сипуча речовина сіро-зеленого кольору в металевій банці з художньо- оформленою етикеткою з надписом «Порох охотничий бездимний Сокол» та сипуча речовина сірого кольору з металевим блиском в металевій банці з художньо оформленою етикеткою з надписами «Піроксиліновий мисливський порох Крук» - є вибуховою речовиною- бездимним порохом вагою відповідно 130 та 150 грамів. ( а.с.45-49)

-висновком вибухотехнічної експертизи № 21-В, від 09.06.2010 року, відповідно до якого представлений на дослідження порох придатний для використання за цільовим призначенням. Представлений на дослідження порох являється вибухонебезпечним за умови спалювання та горіння в замкненому просторі (жорсткій ємності) (а.с.54-59).

Згідної характеристик, що мається в справі., за місцем проживання підсудний ОСОБА_1 характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває., раніше не судимий

Суд вважає, що вина підсудного доведена, а його злочинні дії органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ст. 263 ч.1 КК України, як зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу. Обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, яка пом'ягшує покарання підсудного, суд вважає його щире каяття. Обставин, що передбачені ст. 67 КК України, які обтяжують покарання підсудного, судом не виявлено.

Обираючи покарання підсудному, суд приймає до уваги ступінь і характер скоєного злочину, особу підсудного, обставину, що пом'ягшує покарання і вважає що йому слід обрати мінімальне покарання в межах санкції ст.263 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі.

Суд вважає, що до підсудного слід застосувати положення ст.75, 76 КК України, оскільки вбачає, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання, без реального позбавлення волі.

Мірою запобіжного заходу підсудному до вступу вироку в законну силу слід залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

У відповідності із ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання із випробовуванням, встановивши йому однорічний іспитовий строк.

Покласти на ОСОБА_1 обов'язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме не виїзжати за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну свого місця проживання та роботи.

Строк відбування покарання засудженому обчислювати з часу звернення вироку до виконання. Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу - залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання

Мірою запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд на протязі 15 днів з дня його проголошення в суді.

Суддя: