490/6546/17 29.11.2017
н/п 1-кп/490/796/2017
Справа № 490/6546/17
У Х В А Л А
29 листопада 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
встановив:
В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться обвинувальний акт з кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Під час судового засідання суд в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України ініціював питання про вирішення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою оскільки судове провадження не було завершено до його спливу.
Прокурор просила продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою оскільки ризики які існували на момент обрання запобіжного заходу не змінились, обвинувачений є раніше судимим за скоєння корисливого злочину, може ухилитися від суду та не має міцних соціальних зв`язків.
Обвинувачений проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечував.
Вислухавши думку сторін у кримінальному провадженні, дослідивши в цій частині матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, у тому числі переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, є раніше судимим за скоєння корисливого злочину, а також враховуючи те, що під час досудового розслідування останній переховувався від слідства та оголошувався у розшук, суд дійшов висновку щодо існування ризиків з боку обвинуваченого, що перебуваючи на свободі може ухилитись від суду.
Таким чином, суд приходить до висновку про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись положеннями гл. 18 КПК України, ч. 1 ст. 177, ст. 183, ст. 197, ст. 331 КПК України, суд, -
постановив:
Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Миколаївській слідчий ізолятор" строком на 60 діб, а саме до 28.01.2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1