11-сс/775/475/2017(м)
266/3608/17

Єдиний унікальний номер 266/3608/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/775/475/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000384 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2017 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1) 13 жовтня 2006 року Центрально-Міським районним судом м.Горлівки Донецької області за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, 24 липня 2015 року звільнений з ДУ «Торецька виправна колонія № 2», за відбуттям терміну покарання;

2) 24 листопада 2016 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з випробуванням на 2 роки;

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі із визначенням суми застави в розмірі 140960 грн. Визначений строк дії ухвали до 08 лютого 2018 року включно.

В с т а н о в и л а:

в провадженні СУ ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження №0000384 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 разом з іншими особами, розуміючи протиправний характер своїх дій, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини або прекурсори», керуючись корисним мотивом, займаються збутом наркотичних засобів.

За результатом отриманої в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій інформації а також проведених слідчих (розшукових) дій встановлено, що ОСОБА_9 організував збут психотропної речовини - метамфетамін на території Донецької області, яку за його проханням виготовляв ОСОБА_10 . Після виготовлення психотропної речовини, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_9 здійснювали її пересилання через відділення ТОВ «Нова Пошта», які знаходяться на території м. Дніпро Дніпропетровської області до м.Торецька Донецької області, де її отримувала ОСОБА_12 .

Під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено, що ОСОБА_8 здійснював збут психотропної речовини - метамфетамін не тільки на територію Донецької області, але й в інші міста Дніпропетровської області.

11 грудня 2017 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

12 грудня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

13 грудня 2017 року до слідчого судді Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області звернувся слідчий СУ ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_13 із клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Донецької області ОСОБА_6 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2017 року щодо ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі із визначенням суми застави в розмірі

140960 грн. Визначений строк дії ухвали до 08 лютого 2018 року включно.

Не погодившись із судовим рішенням, захисником ОСОБА_14 подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу слідчого судді скасувати й постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнивши останнього з Маріупольського слідчого ізолятора.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, слідчим та прокурором слідчому судді не надані належні та достатні докази що саме ОСОБА_8 мав попередню змову на збут наркотичної речовини, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України. Вказав, що ні слідчому судді, ні стороні захисту не були надані протоколи негласних слідчих дій. До матеріалів клопотання слідчий долучив висновок хімічної експертизи речовини, яку було отримано працівниками в ході тимчасового доступу до речей та документів у відділенні «Нова пошта» в м. Дружківка. Проте, згідно з документами, ця посилка направлялась ОСОБА_15 , а не ОСОБА_8 , як про це стверджує сторона обвинувачення. Факт вилучення в м. Дружківка психотропної речовини не підтверджує обставини збуту психотропної речовини, яке інкримінується ОСОБА_8 . Також, зазначає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не співрозмірне з ризиками, визначеними ст.177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати й постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнивши останнього з Маріупольського слідчого ізолятора; прокурора, який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , а ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_8 , як законну і обґрунтовану, просив залишити без зміни; перевіривши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні й обговоривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог статей 177, 178, 193 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, наявність ризиків зазначених у ст.177 цього Кодексу, а також доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст.178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена 12 грудня 2017 року, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст.177 КПК України.

Європейський суд в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в період умовно-дострокового звільнення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він є раніше судимою особою, судимість якої не знята та не погашена у встановленому законом порядку, яка раніше неодноразово скоювала умисні кримінальні правопорушення, не одружений, дітей не має, підозрюється у збуті психотропних речовин, що свідчить про відсутність стійких громадських зв`язків, що дає можливість останньому не зволікаючи, з метою уникнення кримінальної відповідальності і потрапляння у місця позбавлення волі, приховуватись від органів досудового слідства, офіційно ніде не працює, в зв`язку з чим не має стабільного заробітку, що може призвести до скоєння останнім нових злочинів; може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Таким чином колегія суддів вважає, що слідчий суддя, приймаючи рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів також звертає увагу, що слідчий суддя в повному обсязі дотримався практики Європейського суду з прав людини щодо забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів з огляду на тяжкість та специфіку самої підозри, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення ЄСПЛ у справах Летельє проти Франції, W проти Швейцарії).

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу саме в такий спосіб процесуального примусу.

Враховуючи наведене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри, відсутності ризиків є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, в тому числі і ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2017 року щодо ОСОБА_8 , залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4