Справа №489/4716/15-к 13.12.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002911, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 лютого 2016 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Українка Жовтневого району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
13.03.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, 69 КК України до 1 року позбавлення волі з випробувальним строком на 1 рік,
визнаного винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Цим же вироком засуджені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , вирок відносно яких не оскаржується.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_10 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 лютого 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання, призначене вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.03.2015 р., та остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання ОСОБА_5 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 18.06.2015 р. по 19.06.2015 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2016 р. скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 зазначав, що судом допущені істотні порушення норм кримінального та кримінального процесуального права, вказував на однобічність, неповноту судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Вважав, що суд безпідставно визнав його винним на підставі свідчень обвинувачених та потерпілого, інших доказів у справі суд не досліджував.
Вказував на розбіжності у показаннях обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та вважав, що показання останніх надані під тиском працівників поліції.
На його думку, суд безпідставно відмовив у долучені до матеріалів кримінального провадження протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також в їх допиті.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
18.06.2015 р. приблизно о 01.50 год., ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 12 по пр. Жовтневому в м. Миколаєві, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось в нанесенні потерпілому ОСОБА_14 удару ззаду по голові та тулубу, від чого останній впав на землю, шляхом ривку, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_14 , а саме чоловічою сумочкою, двома пластиковими картками «Приват Банк», пластиковою карткою «ОщадБанк», паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , які майнової цінності не представляють, грошовими коштами в розмірі 100 грн. та мобільним телефоном марки «Iphone» вартістю 6000 грн.
Загальна вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_14 майна складає 6100 грн. З викраденим майном ОСОБА_5 ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим за власним розсудом.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 , який відмовився від поданої апеляційної скарги та просив закрити провадження, його захисника, який підтримав позицію обвинуваченого, думку прокурора, який не заперечував проти закриття провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від поданої ним апеляційної скарги про що написав відповідну заяву.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду та якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Отже, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від апеляційної скарги на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 лютого 2016 року до закінчення апеляційного розгляду і цей вирок іншими особами не був оскаржений, апеляційне провадження підлягає закриттю.
Керуючись ст. ст. 403, 405, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 лютого 2016 року закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ ___________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3