Провадження № 1-кс/638/2832/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2017 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність працівників Харківської місцевої прокуратури №1, -
ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність працівників Харківської місцевої прокуратури №1.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2017 року було визначено слідчим суддею суддю ОСОБА_1 .
Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
В провадженні судді ОСОБА_1 , перебувала справа № 638/10266/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до посадової особи суб`єкта владних повноважень Харківського міського голови ОСОБА_3 , посадової особа суб`єкта владних повноважень голова Харківської міської виборчої комісії ОСОБА_4 , суб`єкта владних повноважень Харківської обласної виборчої комісії про встановлення відсутності повноважень Харківського міського голови, визнання протиправними дій голови Харківської міської виборчої комісії, бездіяльності Харківської обласної виборчої комісії.
Ухвалою суду від 17.07.2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до голови Харківської міської виборчої комісії ОСОБА_4 , Харківської обласної виборчої комісії, Харківського міського голови ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності та встановлення відсутності повноважень - залишити без розгляду, на підставі ч.1, 2 ст.100 КАС України.
03 серпня 2017 року зазначена справа направлена до Харківського Апеляційного адміністративного суду разом з апеляційногою скаргою ОСОБА_2 , на ухвалу суду від 17.07.2017 року.
Оскаржуючи ухвалу суду від 17 липня 2017 року ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі висловлював неповагу до судді та ставив сумніви щодо її об`єктивності та не упередженості , в зв`язку з чим, після надходження в провадження судді ОСОБА_1 , іншої адміністративної справи ОСОБА_2 , № 638/15198/17 суддею заявлено самовідвід , оскільки це стало підставою вважати, що і в даній справі позивач матиме сумніви щодо об`єктивності та не упередженості судді.
Згідно з вимогами ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.
В розумінні положень ч. 2 ст. 81 КПК України заяву про самовідвід судді може розглянути той же суддя, в провадженні якого знаходиться справа.
Враховуючи викладене, а також те, що суддя ОСОБА_1 , заявляла відвід у справі за позовом ОСОБА_2 , є всі підстави вважати, що і в даній справі позивач матиме сумніви щодо об`єктивності та не упередженості судді.
Сумніви в незалежності судді відсутні, коли, на думку ЄСПЛ, у «об`єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається ( «Кларк проти Сполученого Королівства»). Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини»). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).
Наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, має визначатись за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (вісник ВСУ № 4/2008 стор. 31).
Крім цього, в п.п.66,67,69,70 Рішення ЄСПЛ «Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року № N 4785/02, зазначено,що: «…п.66. Згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).
67.Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).
69. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).
70. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі "Кастільо Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).
Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності , про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.
На підставі викладеного, прихожу до переконливого висновку про неможливість моєї участі у розгляді даного судового провадження в зв`язку з наявністю обставин, які можуть викликати сумнів у моїй безсторонності, а тому вважаю за необхідне задовольнити самовідвід у відповідності до ч.1 ст. 80 КПК України.
На підставі викладеного, ст.ст. 75, 80-82 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Заявити та задовольнити самовідвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 по скарзі ОСОБА_2 на бездіяльність працівників Харківської місцевої прокуратури №1.
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність працівників Харківської місцевої прокуратури №1, передати до канцелярії суду для подальшого розподілу відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя