Справа № 347/771/17
Провадження № 11-кп/779/459/2017
Категорія ч.2 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

законного представника

потерпілого ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , закінчив Кутський професійний ліцей, не одружений, не працює, українець, громадянин України, раніше не судимий, -

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Згідно вироку суду, 25.02.2017р. близько 03год. на подвір`ї нічного клубу «Галерея» в селищі Кути, Косівського району, Івано-Франківської області між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи умисел на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень підняв із землі тротуарну плитку та наніс нею два удари по голові ОСОБА_10 в область обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа із зміщенням, садно носа та верхньої губи, які згідно з висновком судово-медичного експерта №32 від 12.04.2017р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав, повністю та послідовно підтвердив обставини вчинення ним злочину, щиро розкаявся, частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілому та просив суворо не карати.

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, потерпілий подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність призначеного судом покарання, ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Потерпілий вказує на те, що на час судового розгляду справи він був неповнолітнім, і його інтереси в суді представляла мати, а відтак вважає, що його було позбавлено можливості отримати правову допомогу адвоката.

Крім того, на думку потерпілого судом не взято до уваги, що у нього були наявними всі квитанції на підтвердження завданої матеріальної шкоди, однак суд безпідставно вказав про відсутність таких квитанцій у вироку, та не обґрунтував рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Також потерпілий ОСОБА_10 вказує на негативну характеристику обвинуваченого, та відсутність щирого каяття в діях, а тому вважає, що обвинуваченому слід призначити більш суворішу міру покарання.

З цих підстав, вирок суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_10 просив скасувати, та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому більш сувору міру покарання.

В суді апеляційної інстанції, потерпілий та його представники доводи апеляційної скарги підтримали, та просили про її задоволення.

Прокурор, обвинувачений та його захисник проти задоволення апеляційної скарги заперечили, оскільки вважають вирок законним та обґрунтованим, а тому, просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а також правильність кваліфікації дій прокурором не оскаржуються, і докази в силу ст. 349 КПК не досліджувалися, то вирок суду, в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується посилання потерпілого на безпідставне призначення обвинуваченому покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого, та тяжкості вчиненого ним злочину, то колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до змісту ст. ст.50, 65 КК України покарання має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, раніше не судимий, позитивну характеристику за місцем навчання.

Судом першої інстанції також враховано обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відніс повне визнання вини, сприяння встановленню істини у справі, щире каяття та часткове відшкодування шкоди потерпілому.

Отже, колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області вважає, що суд першої інстанції призначивши покарання, належним чином врахував всі обставини, які впливають на вид і розмір покарання, і призначив покарання у відповідності з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, і таке покарання є обґрунтованим, законним, достатнім та справедливим.

Що стосується доводів потерпілого щодо наявності у нього квитанцій на підтвердження завданої матеріальної шкоди, то колегія суддів вважає за необхідним зазначити. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

На підставі технічного запису, що міститься в матеріалах справи, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції з`ясовувалось питання завданої матеріальної шкоди, однак потерпілий вказував на відсутність в нього квитанцій під час судового засідання. Разом з тим, за весь час судового розгляду справи, потерпілий не скористався правом передбаченим ст. 128 КПК України (пред`явлення цивільного позову) та не надав будь яких документів підтверджуючих завдану матеріальну шкоду документів.

Слід також зазначити, що на час апеляційного розгляду справи, потерпілий звернувся з позовом про відшкодування завданої матеріальної шкоди злочином, в порядку цивільно-процесуального судочинства.

Безпідставними також є доводи потерпілого, щодо незабезпечення судом можливості йому скористатися правовою допомогою адвоката. Оскільки як встановлено колегією суддів, та підтверджується технічним звукозаписом в матеріалах справи, під час підготовчого засідання судом першої інстанції, з`ясовувалось дане питання, та надавався відповідний час для залучення потерпілим адвоката. Однак ні після підготовчого засідання, ні під час судового розгляду справи, потерпілий не скористався даним правом та не залучив до участі захисника. Інтереси потерпілого в суді першої інстанції представляла його мати, що відповідає вимогам ст. 59 КПК України.

Доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5