Справа № 172/522/14-к
Провадження № 1-кп/172/86/14
У Х В А Л А
06.11.2014 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого-судді - ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Васильківка кримінальну справу за кримінальними провадженнями №0000078 від 31.01.2014року, №0000040 від 16 січня 2014року, №0000235 від 31.03.2014року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2ст.185, ч.3ст.185, ч. 3ст.15, ч.3 ст. 297 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2ст.185, ч.3ст.185, ч. 3ст.15, ч.3 ст. 297 КК України. ОСОБА_4 слідчим суддею обрано запобіжний захід в ході досудового розслідування у вигляді тримання під вартою з 02 квітня 2014року. Запобіжний захід продовжено в ході судового розгляду до 25 листопада 2014року.

В судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий. Обгрунтовуючи клопотання, вказує, що ОСОБА_4 обвинувачується в наступних злочинах: В другій декаді жовтня 2013 року близько 8:30 г через відчинене вікно проник в домоволодіння ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , звідки викрав майно на суму 4640 грн, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду. Дії кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно в період невідбутої частини покарання, за ч.З ст. 185 КК України. В третій декаді листопада 2013 року , близько 16:00 годин на вул. Новій в с Васильківка викрав козу чорної масті вартістю 300 грн, разом з цепом, прикорнем та ошийником, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Дії кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за ч. 2 ст. 185 КК України. 30.03.2014 року близько 11.00 години на цвинтарі розташованому по АДРЕСА_2 таємно витягнув з під основ пам`ятників могил металеві конструкції, однак через причини які не залежали від його волі, був затриманий на місці злочину, свій злочинний задум не довів до кінця . Дії кваліфіковані як незакінчений замах на наругу над могилою з корисних мотивів за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 297 КК України.

Захисник вказує, що ОСОБА_4 тривалий час перебуває під вартою, фактично дослідження доказів по кримінальному провадженню закінчено, тому вплинути на свідків чи іншим чином перешкоджати судовому розгляду обвинувачений не зможе. Він визнаний інвалідом 11-ї групи і перебуває на диспансерному обліку у лікаря - терапевта з приводу хвороби серця. Перебування під вартою негативно впливає на загальний стан здоров`я ОСОБА_4 . Захисник вважає, що підстави які були вказані в ухвалі про продовження строку тримання під вартою на даний час вичерпані. Крім того, відповідно до наданих суду документів підзахисний ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні і потребує подальшого лікування.

Посилаючись на норми ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та ст. 12 КПК України зазначає, що відсутні підстави для подальшого тримання під вартою ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав зазначене клопотання захисника.

Прокурор вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 надається належна медична допомога в умовах трмання під вартою і підстав для зміни запобіжного заходу не має.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши надані медичні документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 177 КПК, і його належної поведінки.

Згідно п. 1. постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.03 р №4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадії дізнання та досудового слідства передбачено, при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (ст. 177 КПК) і продовження строків тримання під вартою (ст. 156 КПК), суди мають додержуватися вимог ст. 29 Конститції України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та ст. 12 КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу крім наявності ризиків зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі надах сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вік та стан здоров`я обвинуваченого, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини.

ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не висловлював намірів заховатися, ухилитися від виконання процесуальних рішень, зізнається у вчинені злочину, не може перешкоджати встановленню істини по справі, оскільки в ході судового слідства допитані потерпілі та свідки, зазначені стороною обвинувачення.

Згідно наданих суду медичних документів вбачається, що ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Васильківської ЦРЛ з 04.11.2014 по 06.11.2014р. і йому рекомендовано подальше лікування у психіатра та кардіолога в обласній лікарні ім.Мечнікова.

В Рішенні Європейського суду з прав людини по справі Бєлєвіцкій проти Росії від 01.03.2007 р. вказано, що будь-яка законодавчо закріплена практика обов`язкового тримання особи під вартою, під час провадження сама по собі не відповідає п.З ст. 5 Конвенції, оскільки національні органи влади зобов`язані встановити й навести конкретні факти, які обґрунтовують застосування винятків щодо дотримання правил поваги до свободи особи.

Згідно п.4 ст. 5 Конвенції передбачено право затриманих осіб, які тримаються під вартою, на судовий контроль щодо дотримання процесуальних і матеріально - правових умов, які, з погляду Конвенції, є неодмінними умовами забезпечення законності позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та законність мети цього затримання, та мети, яку арешт або тримання під вартою переслідують, і подальшого тримання під вартою(рішення у справі Буткевічюс проти Литви, заява №48297/99 п.43,ЄСПЛ 2002-11).

Європейський суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі Єчюс проти Литви, заява №34578, п.94).

Доводи за і проти звільнення особи з під варти не повинні бути загальними й абстрактними (рішення Смирнов проти Росії, заява №461/99 і 48183/99).

За таких обставин, суд вважає можливим змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов"язання.

На підставі викладеного та керуючись ст.176-179, 331 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти в залі суду.

Запобіжний захід - особисте забов`язання встановити ОСОБА_4 строком на два місяці з дня винесення даної ухвали з покладанням на нього наступних обов`язків:

1) Прибувати по першому виклику до суду;

2) Не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_3 ) без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених, згідно ухвали суду, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль, за виконанням особистого зобов`язання, згідно ч.3 ст. 179 КПК України, покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: