АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1088/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 636/720/17
Категорія: ч.2 ст.389 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000097 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 28 листопада 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Горлівка, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше засудженого 25.05.2015р. вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 25.05.2015р. і остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць.
Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Як встановив суд, 25 травня 2015 року ОСОБА_7 Чугуївським міським судом Харківської області засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. 26 червня 2015 року ОСОБА_7 поставлений на облік до Чугуївського МРВ КВІ УДПтС України в Харківській області районного сектору кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України у Харківській області. 10 листопада 2015 року відповідно до ст.ст. 36-37 КВК України ОСОБА_7 посадовими особами Чугуївського МРВ КВІ УДПтСУ у Харківській області ознайомлений та під підпис йому роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також наслідки ухилення від відбування даного виду покарання, та про те, що на підставі ч. 2 ст. 389 КК України він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов виконання покарання, встановленого судом, у вигляді громадських робіт.
ОСОБА_7 видане направлення для відбування громадських робіт до Леб`язької сільської ради Чугуївського району, Харківської області. Згідно із зазначеним направленням, ОСОБА_7 повинен прибути до Леб`язької сільської ради для відбуття громадських робіт 11 листопада 2016 року, а також для оформлення графіку виходу на роботи та проходження інструктажу з техніки безпеки при відбутті громадських робіт.
Відповідно до довідки в.о. старости Чкаловської селищної ради ОСОБА_8 від 17.11.2016р. ОСОБА_7 для відбування покарання не з`явився.
Будучи ознайомленим з умовами та порядком відбування покарання та попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності по ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання, встановленого судом, ОСОБА_7 згідно повідомлення довідки Чкаловської селищної ради від 17.11.2016 на відпрацювання не з`явився. Ігноруючи і порушуючи умови відбування покарання, передбачені ст. 37 КВК України, не виконуючи встановлених обов`язків, порушуючи порядок відбування покарання, встановленого судом, згідно інформації, наданої Чкаловської селищної ради, без поважних на те причин не прибув на відпрацювання взагалі.
В результаті чого ОСОБА_7 02 грудня 2016 року та 16 грудня 2016 року, відповідно до ч. 1 ст. 40 КВК України, посадовими особами Чугуївського МРВ КВІ УДПтСУ у Харківській області винесено застереження у вигляді письмового попередження та додатково роз`яснено про відповідальність при подальшому порушенні порядку та умов відбування покарання, та те, що при подальшому порушенні порядку та умов відбування покарання він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 40 КВК України, «...невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця...» свідчить про те, що ОСОБА_7 систематично і цілеспрямовано ухиляється від покладених на нього обов`язків, навмисне порушує порядок і умови відбування покарання, тобто злісно, свідомо і умисно ухиляється від відбування призначеного йому судом покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.
Так, станом на 01 лютого 2017р. ОСОБА_7 не відпрацював з невідомих причин покарання у виді громадських робіт 200 годин.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області ОСОБА_9 просить вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання - змінити, та вважати обвинуваченого засудженим за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 КК України остаточно за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 25.05.2015р призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 25 днів. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги прокурор вказує на те, що суд призначаючи обвинуваченому остаточне покарання на підставі положень ст. 71 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць, не врахував той факт, що відповідно до положень ст. 72 КК України одному дню обмеження волі відповідають 8 годин громадських робіт, а отже покарання у виді 200 годин громадських робіт, яке було призначено та не відбуто обвинуваченим, відповідає 25 дням обмеження волі. Таким чином, прокурор вважає, що необхідно змінити вирок та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 25 днів.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, та вважав за необхідне змінити вирок, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 належить задоволити частково, з наступних підстав.

Дотримуючись вимог норм ст.ст. 404, 421 КПК України, колегія суддів переглядає судове рішення стосовно ОСОБА_7 в межах апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 , який не оспорює формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, юридичну оцінку скоєного злочинного діяння кваліфікацію дій обвинуваченого, а також фактичні обставини кримінального провадження, внаслідок чого вирок в цій частині не перевіряється.

На думку колегії суддів апеляційні доводи апелянта, які стосуються необхідності зміни вироку в частині призначеного обвинуваченому остаточного покарання на підставі положень ст.ст. 71, 72 КК України, шляхом його пом`якшення не позбавлені правових та фактичних підстав.

Як вбачається з відомостей, що містяться в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_7 відповідно до вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 25.05.2015р. було призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вказане покарання на час ухвалення оскаржуваного вироку обвинувачений не відбув, ухилявся від його відбуття.

Відповідно до положень ч.1 ст. 72 КК України про правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків - менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення - одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Таким чином, суд першої інстанції, правильно визначивши покарання обвинуваченому за ч.2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, не вірно перевів менш суворий вид покарання громадські роботи, в більш суворий обмеження волі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг прокурора в тій частині, що необхідно змінити оскаржуваний вирок на підставі п.4 ч. 1 ст. 408 КПК України, внаслідок неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст.ст.71, 72 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, колегія суддів, дотримуючись вимог ст.ст. 12, 50, 53,61, 65, КК України та принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, дійшла висновку про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі положень ст. 71 КК України.

Погоджуючись з правильністю призначеного судом покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, на підставі положень ст. ст. 71,72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 25.05.2015р., - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 20 (двадцять) днів, де у відповідності до положень ст. 72 КК України, частково приєднано покарання у виді 160 годин громадських робіт відповідає 20 дням обмеження волі.

При визначенні такого виду і розміру остаточного покарання, колегія суддів враховує те, що обвинувачений раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, а також обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені. Крім того, колегією суддів, при призначенні такого остаточного покарання, також враховується і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

На думку колегії суддів таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись статтями : 404, 405, 407 ч.1 п. 2, 408 ч.1 п. 4, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 28 листопада 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання ОСОБА_7 - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 25.05.2015р., у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 20 (двадцять) днів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії повного тексту судового рішення.

Судді

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4