Справа № 598/867/17
провадження № 1-кп/598/87/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" вересня 2017 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження за №598/867/17 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жителя АДРЕСА_1 , громадянки України, що має на утриманні дитину інваліда І-ї групи, не працюючої, раніше не судимої,

за ч.1 ст.185 КК України,-

встановив:
06 травня 2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку, що по АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 спав, усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер та значення своїх дій, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрала з кишені його штанів мобільний телефон марки «XVO:Р8 (GRA-UL10 CMIІT)» ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 вартістю 700 грн. із сім карткою оператора «Київстар» вартістю 25 грн., спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 725 грн..
Суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_4 є винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки).

Під час досудового розслідування, а саме, 29 червня 2017 року, між підозрюваною ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди, потерпілий ОСОБА_5 та підозрювана ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.185 КК України. При цьому підозрювана ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Також, сторони узгодили покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.. При цьому ОСОБА_4 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено підозрюваній.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченим. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченою може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ч.3 ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкоду завдано потерпілому ОСОБА_5 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено під час досудового розслідування, завдана шкода потерплому відшкодована, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкримінується, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, судом встановлено не було, що не заперечували у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 і обвинувачена ОСОБА_4 ..

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про примирення і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Разом з тим, обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про застосуваня до неї Закону України «Про амністію в 2016 році», оскільки в неї на утриманні є повнолітній син інвалід І групи.
Судом встановлено, що на день набрання чинності Закону України «Про амністію в 2016 році» у ОСОБА_4 на утриманні перебуває повнолітній син інвалід І групи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого вона не позбавлена батьківських прав, вчинене нею суспільно небезпечне діяння є умисним середньої тяжкості кримінальним правопорушенням. Судом не встановлено обмежень щодо застосування до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому на обвинувачену поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», і її необхідно звільнити від відбування призначеного за цим вироком покарання, на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме, речові докази, які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Збаразького ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, підлягають поверненню потерпілому.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94, 369-371, 314, 373-374, 471, 473-475 КПК України, суд,-

засудив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 29 червня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №598/867/17.

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за даним вироком на підставі п.«в» ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році».
Мобільний телефон марки «XVO:Р8 (GRA-UL10 CMIІT)» ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Збаразького ВП Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1