В И Р О К
іменем України
15 листопада 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000885 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сєвєродонецьк Луганської області, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, розлучений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимий: вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.07.2006 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільнений 18.06.2010 року умовно-достроково на не відбутий термін 1 рік 3 місяці 24 дні; вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.01.2014 року за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, в силу ст. 75 КК України звільнений з випробуванням на строк 2 роки; вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.10.2014 року за ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, звільнений 24.09.2016 року у зв`язку з відбуттям терміну покарання; вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.04.2017 року за ч. 2 ст. 190, ст. 395 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до обмеження волі на строк 3 роки, не відбута частина покарання складає 1 рік 2 місяці 12 днів,

у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 390 КК України,

у с т а н о в и в:
21 червня 2017 року ОСОБА_5 прибув для відбування покарання до "Хролівського виправного центру (№140)" із Старобільського слідчого ізолятору для відбування покарання, призначеного вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.04.2017 року за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ст. 395 КК України, у виді обмеження волі на строк 3 роки,

05 липня 2017 року між державною установою "Хролівський виправний центр (№140)" в особі начальника ОСОБА_6 та засудженим ОСОБА_5 було укладено строковий трудовий договір №139 (в порядку ст. 60 КВК України), який діє протягом періоду відбуття покарання. 21.04.2017 року між державною установою "Хролівський виправний центр (№140)". в особі начальника ОСОБА_6 , та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 було укладено договір №Г-118 на залучення засуджених до оплачуваної праці.

12 вересня 2017 року на підставі рознарядки на вивід засуджених на роботу на контрагентські об`єкти у першу зміну до ФОП ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , було направлено п`ятнадцятеро засуджених, серед яких був і ОСОБА_5 .

Того ж числа, близько 16:20 години ОСОБА_5 , на порушення п. 3 розділу III Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року за № 2186/5, маючи умисел на самовільне залишення місця обмеження волі, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, після закінчення виконання робіт, під приводом купівлі телефону прослідував до одного з приміщень підприємця, після чого, розуміючи протиправність своєї поведінки, самовільно пішов з території ФОП ОСОБА_7 у невстановленому напрямку.

Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення місця обмеження волі особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 390 КК України.
Крім того, 12 вересня 2017 року ОСОБА_5 , засуджений вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.04.2017 року за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ст. 395 КК України, під час відбування покарання у виді обмеження волі у державній установі "Хролівський виправний центр (№140)", на підставі рознарядки на вивід засуджених на роботу на контрагентський об`єкт у першу зміну до ФОП ОСОБА_7 перебував у АДРЕСА_3 , де маючи на меті корисливий мотив, повторно, шляхом зловживання довірою, запевнив ОСОБА_7 у тому, що має намір придбати в останнього мобільний телефон "Lenovo А789" після його огляду іншою особою на предмет технічного стану, після чого заволодів вказаним мобільним телефоном та зарядним пристроєм і пакунком до даного телефону, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму949 грн.

Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив повторно заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.
Під час судового розгляду учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо наступних обставин: місця, часу, способу вчинення злочинів та їх наслідків, які ніким не оспорюються.
З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується його показаннями про зазначені вище обставини, за яких він 12.09.2017 року під час відбування покарання у виді обмеження волі вчинив заволодіння мобільним телефоном із зарядним пристроєм шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 . Після вчинення шахрайства він самовільно залишив місце обмеження волі, де виконував роботи за строковим трудовим договором №139. У вчинених злочинах щиро розкаявся.

Оцінивши досліджені докази, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 винен: у самовільному залишенні місця обмеження волі особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, і його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 390 КК України; у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 66 КК України, визнається щире каяття обвинуваченого, відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілого. (а. п. 18).
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.
Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості; обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання; особу винного, який неодноразово судимий (а. п. 28-32, 51), нові злочини вчинив під час відбування покарання у виді обмеження волі, призначеного за останнім вироком; на спеціальних обліках не перебував; за місцем відбування покарання у виді обмеження волі характеризувався задовільно (а. п. 35), суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.
Остаточне покарання ОСОБА_5 належить призначити за сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, а також за сукупністю вироків відповідно до ст. 71 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк тримання під вартою ОСОБА_5 в період часу з 22.09.2017 року по день ухвалення даного вироку, належить зарахувати у строк відбуття покарання.
З метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили, належить залишити у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківська установа виконання покарань (№ 27)".

Долю речового доказу, що переданий на зберігання потерпілому (а. п. 41, 42), слід вирішити у відповідності до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_5 , винним у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 390 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст. 390 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання, призначеного за даним вироком, у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, приєднати 2 місяці обмеження волі, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 1 місяцю позбавлення волі, та є частиною не відбутого покарання, призначеного вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.04.2017 року за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ст. 395 КК України, і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 7 (сім) місяців.

До набрання вироком законної сили залишити у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківська установа виконання покарань (№ 27)".

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , із заліком часу тримання під вартою, рахувати з дня затримання - 22 вересня 2017 року.

Речовий доказ: пакунок від телефону Lenovo A789 imei: НОМЕР_1 , що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 - вважати йому повернутим.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: