АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6789/16-к Номер провадження 11-кп/786/507/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 186 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002395 за апеляційними скаргами прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 3 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, який проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за:

- ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.07.2016 до вступу даного вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 19.06.2016 приблизно о 01.30 год, перебуваючи по вул. І. Мазепи, 27 у м. Полтава, умисно, відкрито, шляхом ривка, з шиї потерпілої ОСОБА_10 викрав золотий ланцюжок вагою 7 грам вартістю 4 060 грн та золоту підвіску вагою 0,8 грам вартістю 464 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4 524 грн.
Повторно 6.07.2016 приблизно о 13.40 год ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Г. Сталінграду, 5 у м. Полтава, умисно, шляхом ривка, з шиї потерпілої ОСОБА_11 відкрито викрав золотий ланцюжок вагою 5,11 грам, вартістю 3 014,9 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду.
Повторно 10.07.2016 приблизно о 7.30 год ОСОБА_7 , перебуваючи на спортивному майданчику середньої школи № 29 по вул. Алмазна, 1 м. Полтава, умисно, шляхом ривка, з шиї потерпілої ОСОБА_12 намагався відкрито викрасти ланцюжок з золота 585 проби вагою 3,8 грами вартістю 2 242 грн з підвіскою з золота 585 проби вагою 0,9 грами вартістю 531 грн, однак потерпіла завадила йому в цьому, оскільки втримала ланцюжок у руці, тому обвинувачений з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказуючи на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання за:

- ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 років позбавлення волі,

- ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі,

- ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Речові докази повернути власникам, а саме : ланцюжок ОСОБА_12 , а фрагмент ланцюжка ОСОБА_10 .В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд, ухвалюючи вирок, не врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини провадження, кількість та характер посягань, задовільну характеристику обвинуваченого, відсутність роботи та постійного заробітку, те, що ОСОБА_7 не відшкодував завдану потерпілим шкоду.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого, вказуючи, що призначене покарання є надмірно суворе, просить змінити вирок суду та призначити більш м`яке покарання.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд не врахував те, що на утриманні ОСОБА_7 перебуває сім`я, троє неповнолітніх дітей, які потребують постійної матеріальної допомоги, відсутність скарг за місцем проживання, його відношення до вчиненого, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки були потрібні грошові кошти для неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Подія злочинів, доведеність винуватості та правильність кваліфікації судом за ч.1, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, відповідають фактичним обставинам провадження і в апеляційних скаргах не оскаржуються.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та врахував роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості та тяжкими злочинами; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, задовільно характеризується, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, ніде не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, те, що шкода не відшкодована; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів; відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Доводи захисника про безпідставне не врахування судом обставини, яка пом`якшує покарання вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки обвинуваченому потрібні були грошові кошти для неповнолітніх дітей є необґрунтованими.

Так, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин пом`якшує покарання, якщо злочин вчиняється під впливом особистих (хвороба), сімейних(загибель близьких) чи інших (складні житлові умови)обставин, які несприятливо склалися для винуватого. Захисником і обвинуваченим не надано доказів того, що діти обвинуваченого потребували коштів,таких даних не містять і матеріали провадження. Все інше, що просив врахувати захисник при призначенні покарання судом першої інстанції враховано.

Обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання колегія суддів окрім наведеного вище, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності і те, що ОСОБА_7 вчинив декілька злочинів проти власності протягом короткого періоду часу, що в цілому характеризує особу обвинуваченого як таку, що веде злочинний спосіб життя та схильна до продовження злочинної діяльності, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи.

З урахуванням усіх обставин провадження, даних про особу винуватого, серед яких й ті, про які йдеться в апеляційній скарзі, місцевий суд, дійшов правильного висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується, що призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, сприятиме його виправленню і перевихованню, попередженню вчинення ним нових злочинів, а тому не вбачає підстав для прийняття рішення про призначення більш суворого покарання, як про це просить прокурор так і призначення більш м`якого покарання, як про це просить захисник і обвинувачений.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 3 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.07.2016 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4