АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_7 , кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Першотравневого районного суду міста Чернівців від 13 листопада 2017 року у кримінальному провадженні №0001051 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньо спеціальною освітою, розлученого,на утриманні малолітня дитина 2015 року народження, не працюючого, раніше судимого,в тому числі вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19.11.2015 року за ст. ст.185 ч.2, 71 КК України на два роки два місяці позбавлення волі,звільнився 28.03.2017 року по відбуттю покарання, обвинуваченого за ст.185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Першотравневого районного суду міста Чернівців від 13 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та йому призначене покарання у виді шести місяців арешту.

Застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання змінено на тримання під вартою ,взятий під варту у залі суду.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 із проханням скасувати таке судове рішення в частині призначення покарання з підстав його м`якості та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок,яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.

Провадження№11-кп/794/18/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9 Категорія:ст.185 ч.2КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
Посилається на неповне врахування судом при призначенні покарання тих обставин,що обвинувачений неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів,відбував реально покарання, вчинив новий злочин в період непогашеної судимості, що вказує на небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення.Також апелянт вказує,що обвинувачений у цьому провадженні порушив умови обраного відносно нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, був оголошений у розшук, що свідчить про бажання уникнути кримінальної відповідальності.Окрім того,прокурор посилається на необґрунтоване застосування судом вимог ст.69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність підстав для скасування судового рішення,дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вироком, 26 липня 2017 року приблизно о 15 год. 20 год. ОСОБА_7 ,умисно,повторно,шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає,таємно викрав із салону автомобіля «Mercedes Sprinter»,д.н. НОМЕР_1 ,припаркованого за адресою м.Чернівці вул. Винниченка, 116-А, матерчатий рюкзак марки «Nike», який належить ОСОБА_10 , в якому знаходились гроші в сумі 850 гривень, п`ять Євро( згідно офіційного курсу НБУ 1 євро- 30 грн. 22 коп.), посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Suzuki Grand Vitara», чоловічі джинсові шорти, вартістю 1200 гривень та ключі від квартири потерпілого, які матеріальної цінності не становлять, чим завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 2201 грн. 10 коп.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вироку в частині доведеності винуватості та кваліфікації дій ОСОБА_7 не оспорюється,а тому апеляційний суд не наводить в ухвалі доводів на підтвердження таких висновків.
Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначенні покарання у кожному конкретному випадку повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Судова колегія вважає, що таких вимог районний суд дотримався у повній мірі, оскільки при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які посилається апелянт.
Зокрема, суд зважив, що ОСОБА_7 повністю визнав вину у скоєному, щиро розкаявся, хворий на гепатит С та відшкодував завдану злочином шкоду,і такі обставини пом`якшують покарання.
Потерпілий(згідно письмової заяви) просив обвинуваченого суворо не карати(а.с.138)
Відповідно до наданої апеляційному суду копії свідоцтва про народження, ОСОБА_7 має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 ,а наявні у провадження медичні документи свідчать про те,що мати обвинуваченого має ряд захворювань.
Також судом першої інстанції враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий та вчинив новий умисний злочин в період непогашеної судимості, перебував у розшуку.
Обставин,які би обтяжували покарання,суд не встановив.
Належним чином врахувавши викладені вище обставини у їх сукупності,в тому числі і ті,на які посилається прокурор,зваживши на фактичні обставини,за яких був вчинений злочин,що є одноепізодним та не відноситься до категорії тяжких,врахувавши дані про стан здоров`я обвинуваченого,наявність у нього ряду захворювань,суд призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ст.185 ч.2 КК України,яке за видом та строком відповідає ступеню фактичної тяжкості скоєного та особі обвинуваченого,буде необхідним і достатнім для його виправлення.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на безпідставне застосування вимог ст.69 КК України суперечить змісту вироку.
Отже,підстав для задоволення поданої прокурором апеляційної скарги судова колегія не вбачає.
Клопотання обвинуваченого про звільнення від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 раніше двічі засуджений за умисні тяжкі злочини,а згідно ст.9 цього Закону,а також відповідно до п.«в» ст.4 «Про застосування амністії в Україні»(від 01.10.1996 року зі змінами) амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду міста Чернівців від 13 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Відмовити обвинуваченому ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про звільнення від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення,а засудженим-у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_2