Справа № 148/1691/16-к
Провадження №1-кп/148/26/17
27 листопада 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю сторін кримінального провадження -
з боку обвинувачення прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
07.07.2016 року приблизно о 22.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Тульчині на ставку «Бровар», помітив ОСОБА_8 . Грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з прагненням очевидно показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві ОСОБА_6 почав зухвало себе поводити та шукати нікчемні мотиви для провокування конфліктної ситуації. Того ж дня через невеликий проміжок часу в м. Тульчин по вул. Джерельній ОСОБА_6 знову зустрів ОСОБА_8 та з метою самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб під мнимим мотивом підбіг до нього після чого умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, виражаючи особливу зухвалість, грубо порушуючи громадський порядок та встановлені правила поведінки і норми моралі, наніс удар підібраною неподалік палицею по лівій руці ОСОБА_8 , від чого останній впав на землю. Після цього ОСОБА_6 наніс останньому ще декілька ударів кулаками по тулубу та обличчі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини в інкримінованому йому злочині не визнав, визнав свою винуватість у спричиненні ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень. Суду пояснив, що 07.07.2016 року він разом зі своєю дружиною та двома друзями відпочивали на ставі «Бровар» у м. Тульчин, сиділи за столиком. За іншим столиком сиділа інша компанія, серед якої була його сусідка ОСОБА_10 та її хлопець ОСОБА_8 . Він підійшов до них, присів біля них та попросив, щоб дали підкурити. Віка та ОСОБА_8 почала відразу виказувати своє незадоволення, що він до них підійшов, попросили їх залишити, інші хлопці нічого з приводу цього не говорили. ОСОБА_11 підійшов до нього, потягнув за шию, скинувши з лавки, розбив йому носа, у нього почала йти крові. Його друзі допомогли йому піднятися. ОСОБА_11 з компанією відразу пішли додому. Він також пішов звідти додому, був вдома близько 22.00 год. Сидів на подвір`ї та курив. Коли ОСОБА_11 повертався, побачив його та зайшов до нього на подвір`я і хотів з`ясовувати стосунки, почав за руку витягувати його на вулицю. На вулиці біля подвір`я ОСОБА_12 між ними виникла бійка. Першим удар наніс йому ОСОБА_13 . Він теж наніс йому удари, куди вже точно не пам`ятає. Наносив йому удари в голову, груди, можливо, що й по руках бив. Розборонили їх сусіди та викликали поліцію. Зазначив, що шкодує про те, що сталося та розкаюється. Просив суворо не карати його та звільнити від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він є батьком малолітнього сина, який знаходиться на його утриманні.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини в інкримінованому йому злочині не визнав, його вина доводиться дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема показами потерпілого, свідків.
Так, потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що 07 липня 2016 року у вечірній час він разом зі своєю нареченою ОСОБА_14 , двома друзями: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відпочивали на ставку «Бровар» у м. Тульчині. Коли вони сиділи за столиком та спілкувалися, до них підійшов обвинувачений ОСОБА_17 , без запрошення сів за їх столик та почав перед ними вихвалятись. Він зробив йому зауваження та наголосив, що його ніхто не запрошував сюди і попросив їх залишити. Однак після цього ОСОБА_17 тільки ще більше почав говорити та погрожувати. Оскільки обвинувачений на зауваження не відреагував, він його взяв та виштовхав «викинув» із-за столика. ОСОБА_18 він особисто не знав та не був знайомий, йому відомо лише, що він сусід його нареченої ОСОБА_19 . Коли повертався зі ставу додому, то побачив, що ОСОБА_17 зі своїм другом перебували в нього на подвірї. ОСОБА_17 почав вибігати та кидати в нього камінням. Близько 21-22 год., коли він стояв з нареченою на вулиці біля її будинку, ОСОБА_17 вибіг зі свого подвіря з тонкою палицею, підбіг до нього та почав наносити нею удари: вдарив по лівій руці, від чого в нього був перелом, також наніс йому тілесні ушкодження по тулубу та обличчі. Він змушений був півтора місяці лікуватись. Зазначив, що у відповідь також наносив тілесні ушкодження ОСОБА_20 . На крики почали виходити сусіди, які і викликали поліцію.
Свідок ОСОБА_21 пояснила суду, що 07.07.2016 року разом зі своїм нареченим ОСОБА_22 та його двома друзями відпочивали на ставі « ОСОБА_23 ». Там без запрошення до них підійшов її сусід ОСОБА_17 та сів за їх столик, почав вихвалятися перед ними та погрожувати, що він «крутий», при цьому висловлювався нецензурно. Її хлопець зробив ОСОБА_24 зауваження та попросив їх залишити, однак обвинувачений проігнорував зауваження. Тоді ОСОБА_11 виштовхав його з-за столу. Цю суперечку бачили і інші люди, які там відпочивали. Після цього вони зібралися та пішли додому. По дорозі ОСОБА_17 зі своїм другом їх переслідував, казав, що буде чекати, щоб з`ясувати стосунки. Після цього, близько 21-22. год, коли вона з ОСОБА_22 стояла на вулиці біля свого будинку, ОСОБА_17 вибіг зі свого подвір`я та з палицею підбіг до них і почав наносити ОСОБА_9 удари, зокрема наніс удари по лівій руці, від чого останній отримав перелом. Цей конфлікт бачили її батьки та сусідка ОСОБА_25 , які і викликали поліцію.
Свідок ОСОБА_15 пояснив, що обставин події він не пам`ятає, тому що напередодні 06.07.2016 року та 07.07.2016 року він разом з ОСОБА_22 та ОСОБА_26 вживали цілий день спиртні напої. Він не пам`ятає, як до них підходив ОСОБА_17 , та того, що відбувалося на «Броварі».
Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що 07.07.2016 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_22 , дівчиною останнього ОСОБА_27 відпочивали на ставку «Бровар» за столиком, розпивали пиво. Несподівано до них підсів незнайомий йому хлопець, пізніше він дізнався, що це ОСОБА_17 , сусід ОСОБА_28 . Він підсів до них без запрошення, почав погрожувати, що він «крутий», розбереться з ними. ОСОБА_11 зробив ОСОБА_24 зауваження, попросив їх залишити та не заважати їм відпочивати, так як його ніхто до них не запрошував. Однак ОСОБА_17 на це не реагував і продовжував свою поведінку в тому ж дусі. Тоді ОСОБА_11 взяв його за верхній одяг і виштовхав з-за столу. Після цього ОСОБА_17 відійшов. Не бачив, що б ОСОБА_11 наносив ОСОБА_24 якісь тілесні ушкодження, і щоб у останнього йшла кров. Після цього вони почали збиратися додому. По дорозі ОСОБА_17 з другом переслідували їх, щось кричали їм у слід, однак не наближались. Що сталося на вулиці Джерельній, йому не відомо, так як вони розійшлись: він пішов до себе додому, а ОСОБА_11 проводив ОСОБА_29 .
Свідок ОСОБА_30 суду пояснив, що він разом з ОСОБА_31 відпочивали 07.07.2016 року на ставку «Бровар» у м. Тульчині. ОСОБА_17 підійшов до іншого столика, де сиділи ОСОБА_11 з компанією. З якою метою ОСОБА_17 пішов до іншого столика йому невідомо. Він бачив, як ОСОБА_11 виштовхав ОСОБА_18 з-за столика та розбив йому носа. Після цього всі розійшлись по домах. Близько 21-22 год., коли ОСОБА_17 та він перебували у останнього вдома на подвірї, то ОСОБА_11 , йдучи по вулиці, підійшов до воріт і сказав до ОСОБА_18 , щоб той виходив поговорити. На вулиці між ними теж стався конфлікт та бійка. Однак, щоб ОСОБА_17 наносив ОСОБА_9 удари палицею, він не бачив. На крики вибігли сусіди та викликали поліцію. Це все, що він пояснити.
Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_17 є її сусідом, так само її сусідкою є ОСОБА_21 , дружина потерпілого ОСОБА_8 07.07.2016 року у вечірній час, коли вона перебувала у себе на подвір`ї, побачила, як ОСОБА_32 проводжав ОСОБА_33 додому, вони стояли на вулиці біля дому останньої. Потім вона побачила, як зі свого подвір`я вискочив ОСОБА_17 з палицею і попрямував з нею на ОСОБА_8 . Вони зчепилися, почали битися. Інші сусіди побачивши це все, викликали поліцію. Пізніше їй стало відомо, що у ОСОБА_8 після цього був перелом руки. Нічого поганого про ОСОБА_18 сказати не може, а ОСОБА_8 вона знає погано.
Вина обвинуваченого ОСОБА_18 в інкримінованому йому злочині доводиться також дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами, зокрема:
-заявою ОСОБА_8 від 07.07.2016 року, адресованою начальнику Тульчинського ВП, про вжиття заходів до невідомої йому особи на ім`я ОСОБА_34 , який 07.07.2016 року наніс йому тілесні ушкодження;
-висновком експерта № 75 від 08.07.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді садни, поверхневої рани в області обличчя, правої верхньої кінцівки, а також перелому лівої ліктьової кістки на рівні нижньої третини. Тілесні ушкодження у вигляді садни та поверхневої рани в області обличчя, правої верхньої кінцівки по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Перелом лівої ліктьової кістки на рівні нижньої третини відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, що спричинили тривалий (більш як 21 день) розлад здоров`я. Тілесні ушкодження виникли від дії твердого тупого предмета (предметів).
Надаючи оцінку дослідженим в ході судового розгляду доказам з точки зору їх належності та допустимості, суд вважає, що протоколи слідчих експериментів від 27.07.2016 року за участі потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_35 і відеозаписи до слідчих експериментів слід визнати недопустими доказами, оскільки з них вбачається, що слідчі експерименти проводились в денний час доби з 11.15 до 12.00 год. в приміщенні спортивного залу Тульчинського ВП, що не є найбільш наближеним до обстановки події, яка сталася 07.07.2016 року, як встановлено в судовому засіданні, у вечірній час.
Разом з тим визнання вказаних доказів недопустимими не спростовує висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 , які ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні інших доказів, які суд вважає належними та допустимими, що у своїй сукупності з достовірністю доводять те, що ОСОБА_6 07.07.2017 року грубо порушив громадський порядок з особливою зухвалістю. Про це на думку суду свідчить те, що свої дії ОСОБА_6 вчинив в людному місці, завдавши при цьому потерпілому тілесних ушкоджень.
При встановлених обставинах та досліджених доказах у їх сукупності, суд вважає, що зібраних доказів достатньо для визнання ОСОБА_6 винуватим.
Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що їх слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітнього сина.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі.
Признаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що інкримінований йому злочин він вчинив, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.06.2015 року, однак не вбачає підстав для призначення покарання за сукупністю вироків, оскільки скоєний ним злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, що дає підставу для застосування відносно нього Закону України «Про амністію в 2016 році», який в даному випадку має пріоритет над ст. 71 КК України.
Статтею 9 цього закону окреслено коло осіб, до яких не може застосовуватись амністія, зокрема, до тих, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Приймаючи до уваги викладене, а також, що обвинувачений ОСОБА_6 є батьком малолітнього ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 17.11.2017 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тульчинського РУЮ у Вінницькій області, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, батьківських прав не позбавлений, звернувся до суду з заявою про звільнення його від покарання на підставі акту амністії та надав на це свою згоду, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він вчинив злочин, що не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України.
Звільняючи ОСОБА_6 від покарання на підставі акта амністії суд виходить з того, що амністія це вид звільнення від відбування покарання певної, але індивідуально невизначеної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочинів. Завдяки амністії реалізується принцип гуманізму та економії кримінально-правової репресії, без яких не обійтись в реалізації правової політики будь-якої держави. Акт амністії не скасовує і не змінює відповідного кримінального закону, не означає декриміналізацію і не ставить під сумнів законність і обґрунтованість постановлених обвинувальних вироків. Акт про амністію носить нормативний характер, оскільки він розрахований на неодноразове застосування, а його приписи є обов`язковими для всіх органів і службових осіб, що мають відношення до кримінально-правової сфери.
Крім того суд враховує рекомендації, викладені в п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, згідно яких у випадках вчинення особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, нового злочину після закінчення іспитового строку суди повинні долучати до справи копію судового рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання або про направлення його для відбування останнього. Якщо таке рішення не ухвалювалось, суд при розгляді справи про новий злочин не вправі призначати покарання за сукупністю вироків.
Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
У відповідності до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1