У Х В А Л А

20 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, перевіривши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 6 липня 2010 року щодо нього,

у с т а н о в и в:

Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 5 березня 2010 року ОСОБА_1 засуджено: за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК ) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за частиною четвертою статті 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років із конфіскацією всього особистого майна; за пунктами 1, 6 7, 12, 13 частини другої статті 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів, остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 6 липня 2010 року вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 5 березня 2010 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

У заяві засуджений ОСОБА_1 порушує питання про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 6 липня 2010 року щодо нього на підставі пункту 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Заявник зазначає, що на досудовому слідстві на нього чинився тиск, унаслідок чого він за відсутності захисника написав явку з повинною, чим було порушено його право на захист. Просить скасувати зазначене рішення щодо нього, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції. При цьому, посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кулик проти України» (заява № 3451504) та постанову Верховного Суду України від 9 жовтня 2017 року № 5-159кз(15)17.

Процедура перегляду Верховним Судом України рішень касаційної інстанції регулюється виключно нормами глави 33 КПК. Тому заявники мають дотримуватись цих норм процесуального закону і тих, що регулюють процесуальну форму подання заяви про перегляд судового рішення. Відповідно до вимог статті 449 КПК у заяві про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, вимоги мають ґрунтуватися на предметі перегляду та обов'язково враховувати повноваження Верховного Суду України. У заяві особа має зазначати: а) два і більше різні за змістом судові рішення, в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального чи процесуального права у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (рішення, яке оспорюється, і конкретне рішення, яке має бути порівнюваним); б) конкретну норму (норми) матеріального чи процесуального права, яка (які) у подібних правовідносинах застосована касаційним судом неоднаково.

Перевіривши відповідність заяви засудженого ОСОБА_1 вимогам статей 448 і 449 КПК, вважаю, що вона містить недоліки, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України.

Статтею 448 КПК встановлено вимоги до заяви про перегляд судового рішення. У заяві серед іншого зазначається обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 КПК.

Тобто у заяві, повинно бути наведено, яка саме норма права, передбачена законом України про кримінальну відповідальність неоднаково застосована судом касаційної інстанції в двох і більше рішеннях цього суду, у чому полягає різниця змісту цих рішень з обґрунтуванням неправильності висновків суду касаційної інстанції в оспореному рішенні у порівнянні з іншими.

Відповідно до вимог статті 449 КПК до заяви про перегляд судового рішення додаються, зокрема: її копії відповідно до кількості учасників судового провадження (крім випадку, якщо заява подається особою, яка тримається під вартою); копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву; копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК; копія постанови Верховного Суду України, якщо заява подається з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК; копія рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, або клопотання про витребування такої копії рішення, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подає заяву, - якщо заява про перегляд судових рішень подається з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК.

Як убачається зі змісту скарги, її подано без додержання зазначених вище вимог закону.

Так, у заяві засуджений ОСОБА_1 ставить питання про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК, а саме неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, зокрема вказує на порушення його права на захист. Однак, взагалі не зазначає конкретну норму закону України про кримінальну відповідальність, яка на його думку неоднаково застосована, не обґрунтовує у чому саме полягає ця неоднаковість і не додає до заяви різні за змістом рішення суду касаційної інстанції на підтвердження неоднакового застосування матеріальної норми у подібних правовідносинах.

Крім того, засуджений ОСОБА_1 надав копії судових рішень не завірені відповідно до вимог Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173.

Також, на обґрунтування підстави для перегляду судового рішення Верховним Судом України заявником додано до заяви постанову Верховного Суду України, яка не містить вказівки на джерело її походження. Проте, за змістом частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року № 3262-IV прийнятними для використання при здійсненні правосуддя є лише копії судових рішень, отримані з офіційного джерела (Єдиного державного реєстру судових рішень або офіційного друкованого видання).

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

Крім того, перегляд судових рішень Верховним Судом України здійснюється виключно з питань права, для реалізації якого заявнику може бути надано правову допомогу, відповідно до статті 59 Конституції України, рішення Конституційного Суду України у справі (про право на правову допомогу) від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, частини 3 пункту «с» статті 6 Конвенції 1950 р., практики Суду та Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 2 червня 2011 року № 3460-VI.

Статтею 17 згаданого Закону передбачено надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідним територіальним центром.

Для реалізації свого права на звернення до Верховного Суду України засудженому ОСОБА_1 слід звернутися до територіального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Про зазначені недоліки заяви повідомити засудженому ОСОБА_1 та установити заявнику строк до 15 грудня 2017 року для усунення зазначених недоліків.

У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2