Справа № № 581/851/17
Номер провадження 1-кп/585/375/17
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
01 грудня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000143 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни, Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, українця, громадянина України, раніше судимого: 05.05.1998 Роменським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 140 КК України 2001 р. до виправних робіт строком на 7 місяців з утриманням 15% заробітку; 04.06.2003 Романівським районним судом Житомирської області за ч. З ст. 142, ч. З ст. 215-3, ч. З ст. 140, ч. 2 ст. 142 КК України 1960 року та ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 262, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. З ст. 357, ст.ст. 70, 257 КК України 2001 р. до позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією майна (паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Шосткинським МВ УДМС України в Сумській області 20.05.2014);
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України та ст. 257 КК України ;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кутаїсі, Грузії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, грузина, громадянина Грузії, раніше не судимого (паспорт громадянина Грузії НОМЕР_2 ), одруженого, має двох неповнолітніх дітей ;
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України та ст. 257 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженеця с. Цинарети, Швахевського району, не працюючого, грузина, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України не судимого (паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Оріхівським РВ ГУМВС України в Запорізькій області 24.07.2012);
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України та ст. 257 КК України ;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженеця с. Новоіванівка, Оріховського району. Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 не працюючого, українець, громадянина України, раніше судимого: 01.06.2010 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України 2001 р. до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
01.06.2016 року Івано-Франківським міським судом Івано- Франківської області за ч. 1 ст. 185 КК України 2001 р. до громадських робіт на 200 годин (паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий Оріхівським РС УДМС України в Запорізькій області 07.03.2014).
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України та ст. 257 КК України .
В С Т А Н О В И В:
27 листопада 2017 року до Роменського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000143 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187 , ст.257 КК України.

Ухвалою суду від 27.11.2017 року було призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив справу призначити до судового розгляду . В судове засідання викликати обвинувачених, їх захисників, потерпілих та свідків згідно Реєстру. Крім того прокурорром подано клопотання про обрання обвинуваченим міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що існують ризики передбачені п.1,3,5 ст.177 КПК України, а саме: із-за тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченим, не визнання ними вини, наявність судимостей за корисливі злочини, віддаленість місця проживання, існує ризик, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 проти призначення справи до судового розгляду не заперечували, але заперечували проти продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свою позицію стосовно відмови в задоволенні клопотання прокурора обґрунтували тим, що останнім не доведено існування зазначених в клопотанні ризиків, та не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому просила, у випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, то обрати його більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_13 проти призначення справи до судового розгляду не заперечували, але заперечували проти продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свою позицію стосовно відмови в задоволенні клопотання прокурора обґрунтували тим, що останнім не доведено існування зазначених в клопотанні ризиків, та не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому просили відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_11 проти призначення справи до судового розгляду не заперечували, але заперечували проти продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свою позицію стосовно відмови в задоволенні клопотання прокурора обґрунтували тим, що останнім не доведено існування зазначених в клопотанні ризиків, та не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу,а тому просили обрати обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід ніж просить прокурор. Захисником подано письмове заперечення на клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому він послався на позицію Європейського суду з прав людини та просив її врахувати під час вирішення клопотання прокурора, та зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 хворіє на цукровий діабет, а тому потребує спеціалізованого лікування, яке в умовах СІЗО йому не можливо забезпечити.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_12 проти призначення справи до судового розгляду не заперечували, але заперечували проти продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свою позицію стосовно відмови в задоволенні клопотання прокурора обґрунтували тим, що останнім не доведено існування зазначених в клопотанні ризиків, та не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Захисник подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, за місцем проживання АДРЕСА_3 , оскільки обвинувачений ОСОБА_9 має неповнолітню доньку, одружений, позитивно характеризується по місцю проживання, а тому є всі підстави для зміни йому запобіжного заходу.

В підготовче судове засідання потерпіі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не з`явилися надали заяви про розгляд справи в підготовчому судовому засіданні без їх участі.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, з наступних підстав.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Роменському міськрайонному суду Сумської області.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду .

Згідно ст. 314 КПК України, упідготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь

та обрати змінити, сксувати запобіжний захід.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченим суд приходить до наступних висновків.

Відомості про кількість судимостей та тяжкість злочинів, за які ОСОБА_6 засуджувався та про відсутність постійного місця роботи відображених в клопотанні прокурора та обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, свідчать про достатні підстави для висновку про можливе існування ризику - вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відомості про ОСОБА_7 , який є громадянином Грузії, зареєстрований в м.Кутаїсі, не працюючий , та не має зареєстровано місця проживання в Україні , свідчать про достатні підстави для висновку про можливе існування ризику переховуватись від суду.

Відомості про ОСОБА_16 , який є жителем Запорізької області, ніде не працює, не судимий в силу ст.89 КК України, свідчать про достатні підстави для висновку про можливе існування ризику переховуватись від суду.

Відомості про ОСОБА_17 , який є жителем Запорізької області, ніде не працює, раніше неодноразово засуджувався за корисливі злочини, свідчать про достатні підстави для висновку про можливе існування ризику переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються в особливо тяжких злочинах , передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України, за який законом встановлене кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15-ти років, та із-за тяжкості покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винуватими у злочинах, у вчиненні яких вони підозрюються, можуть переховуватися від суду, а також впливати на свідків та потерпілих.

При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цих осіб та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності їх поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилитися від суду.

Колегія суддів не може погодитися з доводами захисників про можливість застосування відносно обвинувачених менш суворого запобіжного заходу .

Так, при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними ( рішенні ЄСПЛ у справі «Ходорковський проти Росії»).

З характеру кримінальних правопорушень в яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кількості злочинів, суми шкоди завданої кримінальними правопорушеннями у вчиненні яких вони обвинувачуються, відсутність постійного місця роботи, вказують на те, що особа обвинувчених не може бути визнана такою, що заслуговує на довіру, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для застосування найменш суворішого запобіжного заходу - особистого зобов`язання.

Що стосується домашнього арешту, то вказаний запобіжний захід в даному випадку, на думку колегії суддів, також не підлягає застосуванню, оскільки обвинувачені ніде не працюють та їх місце проживання віддалене від суду, а тому такий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинувачених, яка полягає в своєчасній явці до суду.

З наведених вище підстав, та оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних про будь - яких осіб, які заслуговують на довіру і готові поручитися за виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, то запобіжний захід у вигляді особистої поруки в даному випадку, на думку колегії суддів, також не підлягає застосуванню.

Застава, також на думку колегії суддів не підлягає застосуванню, оскільки обвинувачені ніде не працюють, а матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про їх фінансову спроможність.

Вказані в клопотанні захисника ОСОБА_12 обставини як те, що ОСОБА_9 одружений, має неповнолітню доньку, має зареєстроване місце проживання, позитивно характеризується по місцю проживання, а доводи захисника ОСОБА_11 стосовно того, що у ОСОБА_8 проблеми зі здоров`ям, та він потребує лікування, хоча і знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду клопотання, але вони не є тими безумовними і беззаперечними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування тримання під вартою.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про доцільність застосування щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, зможе забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Із урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.177, 183, 194,314-316 КПК України суд,-

у х в а л и в:
Призначити кримінальне провадження № 0000143по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Роменського міськрайонного суду на 07 грудня 2017 року на 13 годину 00 хвилин.

В судове засідання викликати прокурора . ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - задовольнити.

Обрати обвинуваченим ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 60 днів - до 29 січня 2018 року до 14 год. 00 хв.
В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: підпис...
Судді :підписи…
Копія вірна:
СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1