Справа № 333/2197/16-к
Провадження №1-кп/333/498/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001573 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньо освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 289 КК України та ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 02.04.2016 р. о 01 годині 00 хвилин, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , де обравши в якості об`єкту вчинення кримінального правопорушення автомобіль «ЗАЗ-968 М» зеленого кольору д.н.з. « НОМЕР_1 » вартістю 2500 грн., що належить потерпілому ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до водійських дверей вказаного автомобіля та за допомогою каменя розбив скло лівої хвіртки вказаного автомобілю, відчинив двері і сів у його салон, де намагався завести двигун, шляхом з`єднання електричних дротів запалювання двигуна. Після кількох спроб, запустити двигун вказаного автомобіля не вдалося, але ОСОБА_6 не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свої активні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, застосовуючи фізичне зусилля рук та ніг, перемістив даний автомобіль з двору вищевказаного будинку, шляхом кочення, рухаючись у напрямку вул. Чумаченко в м. Запоріжжя. Однак, прокотивши автомобіль приблизно на відстані 10 метрів, рульову колонку зазначеного транспортного засобу заклинило та останній його покинув на проїзній частині, тим самим не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 289 КК України, що кваліфікується як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Крім того, ОСОБА_6 02.04.2016 р. о 01 годині 10 хвилин, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись у дворі будинку №23-б по вул.. Чумаченка в м. Запоріжжя, де обравши в якості об`єкту вчинення кримінального правопорушення автомобіль «ВАЗ 2107» сірого кольору д.н.з. « НОМЕР_2 » вартістю 25000 грн., що належить потерпілому ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до водійських дверей вказаного автомобіля та відчинив незачинені двері і сів у його салон, де намагався завести двигун, шляхом з`єднання електричних дротів запалювання двигуна. Після кількох спроб, запустити двигун вказаного автомобіля не вдалося, але ОСОБА_6 не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свої активні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, застосовуючи фізичне зусилля рук та ніг, перемістив даний автомобіль з двору вищевказаного будинку, шляхом кочення, рухаючись у напрямку вул. Чумаченко в м. Запоріжжя. Однак, прокотивши автомобіль приблизно на відстані 5 метрів, рульову колонку зазначеного транспортного засобу заклинило та останній його покинув на проїзній частині, тим самим не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України, що кваліфікується як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 при допиті в судовому засіданні визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення в повному обсязі, розкаявся у вчиненому. Показав, що дійсно він вночі 02.04.2016 року знаходячись у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 з метою викрадення автомобіля, за допомогою каменю розбив скло на водійській двері «ЗАЗ» зеленого кольору, відчинив двері та сів за кермо автомобіля. Намагався завести цей автомобіль шляхом з`єднання дротів запалювання двигуна, але це не вдалося, тоді він намагався завести автомобіль «з толкача». Проштовхав автомобіль декілька метрів, рульове колесо заклинило, тоді він вийшов з цього автомобіля та підійшов до іншого автомобіля, який також перебував у дворі цього багатоквартирного будинку. В автомобілі ВАЗ сірого кольору були незачинені водійські двері. Він сів за кермо і також намагався завести двигун шляхом з`єднання дротів запалювання двигуна, але це не вдалося, тоді він намагався завести автомобіль «з толкача». Проштовхав автомобіль декілька метрів, рульове колесо заклинило, тоді він вийшов з цього автомобіля і був затриманий працівниками поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав свою провину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 289 та ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували, фактичні обставини справи ніким не оспорюються та визнаються сторонами. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, не знаходячи обставин, що обтяжують покарання. До пом`якшуючих обставин суд відносить щире каяття.

Суд враховує, що скоєне ОСОБА_6 кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 289 КК України є злочином середньої тяжкості, а за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України тяжким злочином, він раніше не судимий, не обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, що передбачена санкціями ст. 289 КК України, що згідно ст.. 75 КК України є підставою до звільнення його від основного покарання з іспитовим строком.

По справі потерпілими цивільний позов не заявлений.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 ч.9 КПК України.

Згідно зі ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за залучення експертів на проведення дактилоскопічної експертизи складають 527 гривень 76 коп.

Вищезазначені процесуальні витрати документально підтверджені у матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 289 та ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за:

-ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 289 КК України три роки позбавлення волі;

-ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України п`ять років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 527 грн. 76 коп.

Речові докази:

-автомобіль «ЗАЗ-968 М» зеленого кольору д.н.з. « НОМЕР_1 », який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 залишити останньому;

-автомобіль «ВАЗ 2107» сірого кольору д.н.з. « НОМЕР_2 », який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя: ОСОБА_1