Справа № 712/6942/16-к
Провадження № 1кс/712/3450/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

06 жовтня 2017 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув винесене в кримінальному провадженні № 0008053 від 04.10.2017року, слідчим СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_4 та погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури класу ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новошепеличі Чорнобильського району Київської області, українець, громадянин України, освіта вища, розлучений, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимий, невійськовозобов`язаного, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:

До Соснівського районного суду м. Черкаси 06.10.2017 звернувся слідчий СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_4 , із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04 жовтня 2017 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись неподалік від будинку № 62, що по вул. Різдвяній в м. Черкаси, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за раптово виниклим умислом, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігав відкрито, умисно, з корисливих мотивів вирішив заволодіти її майном, а саме жіночою сумкою, темно фіолетового кольору, вартістю 480 грн. та грошовими коштами в сумі 186 грн., але від причин, що не залежали від його волі свій злочинний умисел до кінця не довів так, як був затриманий випадковими очевидцями вказаної події.

У ході досудового розслідування було встановлено, що до вчинення даного кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новошепеличі Чорнобильського району Київської області, українець, громадянин України, освіта вища, розлучений, проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Під час проведення оперативних заходів, неподалік від місця вчинення злочину за ст. 208 КПК України був затриманий 04.10.2017 ОСОБА_6 .

05.10.2017 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.

Причетність ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, за який законодавством передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Слідчий в поданому до суду клопотанні посилається на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) можливе переховування від органів досудового розслідування та/або суду; 2) можливий незаконний вплив на свідків, потерпілого, іншого підозрюваного, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; 3) можливе перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; 4) можливе вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий мотивує тим, що в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо попередження можливості підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, шляхом умовляння, погроз, підкупу чи інше, перешкоджати кримінальному провадженню, користуючись своїми злочинними зв`язками, азапобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, так, як ОСОБА_6 постійного місця проживання не має, а тому застосувати міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали дане клопотання та просили обрати заможний захід в вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 , вину свою у вчиненому злочинові визнав та просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник просив не застосовувати до підозрюваної міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, посилаючись на те, що не наведені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання вважає наступне.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, встановив, що підозрюваний ОСОБА_8 на даний час підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, тобто вчинив тяжкий злочин, санкція згідно якого передбачає позбавлення волі строком до десяти років.

В своєму клопотанні слідчий та прокурор вказує, що до ОСОБА_8 , необхідно обрати міру запобіжного заходу тримання під вартою, що дасть необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, слідчого судді, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

В даному випадку слідчим з прокурором не доведено та не надано доказів того, що в даному випадку виникли ризики передбачені вимоги ст.177 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний має постійне місце проживання та з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним ризикам будь-яким із передбачених ч.1 п.1,3,4,5 ст. 177 КПК України, тому за таких суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_8 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.

ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочин середньої тяжкості, за який законодавством передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, встановив, що підозрюваний ОСОБА_8 на даний час підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, тобто вчинив тяжкий злочин, санкція згідно якого передбачає позбавлення волі строком до десяти років.

В своєму клопотанні слідчий та прокурор вказує, що до ОСОБА_8 , необхідно обрати міру запобіжного заходу тримання під вартою, що дасть необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, слідчого судді, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція Європейського суду з прав людини, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

В даному випадку слідчим з прокурором не доведено та не надано доказів того, що в даному випадку виникли ризики передбачені вимоги ст.177 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний має постійне місце проживання, працює та з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним ризикам будь-яким із передбачених ч.1 п.1,3,4,5 ст. 177 КПК України, тому за таких суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту .

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 194, 195 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 04 грудня 2017 року, включно.
Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали, тобто з 06 жовтня 2017 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 год. до 07.00 год., без дозволу слідчого, прокурора, або суду без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_6 , слідчому, та прокурору для контролю за її виконанням.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію цієї ухвали мені вручено « » червня 2016 року о « » год. « » хв.
Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.
Підозрюваий: ОСОБА_6
Адвокат: