Номер провадження: 11-сс/785/2056/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2017 року, якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Біліби Чукотського автономного округу РФ, з середньою освітою, громадянина РФ, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вказав, що з наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, яке є злочином середньої тяжкості, а у судовому засіданні прокурором доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення, свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_7 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.
Разом з тим, на думку слідчого судді, прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, його вік, стан здоров`я та міцність соціальних зв`язків, зокрема, наявність постійного місця проживання в м. Одесі та відсутність судимостей.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя визначив необхідність запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового слідства або суду.

Прокурор у апеляційній скарзі зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною з таких підстав:
- слідчий суддя не врахував, що підозрюваному відоме місце роботи потерпілої та свідків, а також те, що злочин вчинений ним під час перебування під дією запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що свідчить про те, що він може незаконно впливати на потерпілу та свідків і вчинити інше кримінальне правопорушення;
- слідчий суддя не врахував, що підозрюваний не працює, не навчається, а висновок про наявність постійного місця проживання є помилковим, адже стороною захисту не надано жодного документу на підтвердження наявності постійного місця проживання у ОСОБА_7 ;
- окрім того, слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів у двох кримінальних провадженнях, обвинувальні акти по яким направлені для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.
Посилаючись на такі доводи, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, але не більше строку досудового розслідування, тобто до 15 січня 2018 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.
Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя формально поставився до зазначених вище вимог кримінального процесуального закону та не врахував їх при постановленні судового рішення.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
З матеріалів провадження об`єктивно випливає, що на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, який відноситься до категорії середньої тяжкості, за вчинення якого, у разі визнання винуватим, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Окрім того, з матеріалів провадження випливає, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні навмисних злочинів передбачених ст.ст.186 ч.1, та 289 ч.2 КК України, у двох кримінальних провадженнях, обвинувальні акти по яким направлені для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси, а злочин, передбачений ч. 3 ст. 296 КК України, вчинений ним під час знаходження під запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, що беззаперечно свідчить про те, що такий запобіжний захід фактично не запобігає вчиненню підозрюваним нових злочинів.
Більш того, підозрюваний ОСОБА_7 є громадянином Російськоі Федерації, офіційно не працевлаштований, проживає на території України без документів, які посвідчують його особу, за різними адресами, тим самим не має міцних соціальних зав`язків.
Будь-які документи, які засвідчують право проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , по якій слідчим суддею було застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту відсутні.
Окрім того, апеляційний суд критично ставиться до характеристики, підписаної гр. ОСОБА_10 та наданої в судовому засіданні ОСОБА_7 , оскільки існування такого приватного підприємця та працевлаштування у нього ОСОБА_7 документально не підтверджено.
За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора підтверджуються відповідними матеріалами, дослідженими у суді апеляційної інстанції, а слідчий суддя не об`єктивно поставився до обставини справи, даних про особу підозрюваного та дійшов неправильного висновку про те, що під час досудового слідства та розгляду справи у суді, відносно нього може бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до приписів ч. 3 та 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Разом з тим, положеннями п. 1 ч. 4 зазначеної норми закону передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З матеріалів кримінального провадження очевидно випливає, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 296 КК України, вчинений ОСОБА_7 із застосуванням та погрозою застосування насильства, тому колегія суддів вважає, що у даному випадку, є усі підстави для того, щоб при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначати розмір застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Пункт 2 ч.1 ст. 409 КПК України, передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
При цьому, приписами п. 2 ч.1 ст. 411 КПК України, передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
Отже, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не взяв до уваги докази, щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення двох умисних злочинів, відсутності міцних соціальних зав`язків, та законних підстав проживання на території України, які могли істотно вплинути на його висновки.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Керуючись ст.ст. 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 ,- задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2017 року, якою стосовно ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» строком на 19 днів без визначення застави.
Строк дії ухвали апеляційного суду, в частині тримання під вартою ОСОБА_7 , обчислювати з 28.12.2017 року, по 15.01.2018 року, включно.
Виконання ухвали апеляційного суду в частині організації доставки підозрюваного ОСОБА_7 до ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, підлягає негайному виконанню і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4