Справа № 309/1311/17
Провадження № 1-кп/309/259/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000883 від 01.10.2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2016 року біля 17 години, обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи технічно справним трактором марки «Т-16 МГ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в с. Рокосово по вул. Рокосівській Хустського району, під`їжджаючи до будинку № 34, грубо порушив вимоги п.п. 1.5; 13.1, 13.3 та 1.10 ПДР України, що виразились у недотриманні безпечного бічного інтервалу, допустив зіткнення з дерев`яною драбиною, яка знаходилась на правому узбіччі біля паркану та на якій знаходився ОСОБА_5 , який обрізав виноградник.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 впав з драбини та відповідно до висновку експерта № 586 від 28 жовтня 2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого багато уламкового внутрісуглобного перелому дистального метаепіфіза правої променевої кістки із зміщенням. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок ударяння об тупі тверді предмети при падінні тіла з певної висоти (з драбини) і вкладаються в час події, що мала місце 30.09.2016 року, та які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.5; 13.1, 13.3 та 1.10 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками ДТП, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи фактичні обставини, щиро розкаявся у скоєному.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій просить суд кримінальне провадження розглядати у його відсутності. Обвинуваченим завдану ні матеріальну ні моральну шкоду не відшкодовано. Міру покарання просить застосувати сувору.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважає, що досліджувати інші докази не має необхідності, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, його показання відповідають суті пред`явленого обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, роз`яснивши при цьому учасникам судового розгляду наслідки застосування даної статті КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні обвинувачений ОСОБА_4 визнає повністю, щиро розкаюється у скоєному.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобами, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують або обтяжують покарання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до категорії середньої тяжкості. Останній офіційно ніде не працює, одружений, завдану шкоду потерпілому добровільно не відшкодував, веде догляд за пристарілою матір`ю. Згідно досудової доповіді органу пробації, особа обвинуваченого має низький рівень вчинення повторного правопорушення та небезпеки для суспільства.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину проти життя та здоров`я особи, його наслідки, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин: визнання обвинуваченим вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добру характеристику по місцю проживання, раніше не судимий, а також ті обставини, що скоєний злочин відноситься до середньої тяжкості, завдану шкоду потерпілому не відшкодовано, наявність претензій зі сторони потерпілого, суд приходить до висновку, що підсудному з метою виправлення і перевиховання та запобігання вчиненню ним нових злочинів, слід призначити покарання у вигляді арешту, та з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом він веде догляд за пристарілою матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших працездатних дітей немає.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнанні інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину веде догляд за пристарілою матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших працездатних дітей немає, вперше вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказаний злочин він вчинив 30.09.2016 року, тобто до дня набрання чинності (06.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного злочину обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну злочином шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Судові витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи в ході досудового розслідування, а саме судової автотехнічної експертизи № 34/04 від 18.04.2016 року вартістю 820 грн. необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Цивільного позову не заявлено.

Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді п`яти місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

На підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування основного та додаткового призначеного покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в сумі 820 /вісімсот двадцять/ гривень.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис: ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1