Справа № 461/4250/17
Провадження № 1-кп/461/375/17
УХВАЛА
16.11.2017 Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яким ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.06.2017 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Надалі ухвалами Галицького районного суду м. Львова запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим продовжено до 04 грудня 2017 року, включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскільки ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою не минули та не зменшились.
Захисники та обвинувачені кожний окремо в судовому засіданні проти продовження строків тримання під вартою заперечили, просили обрати альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
При вирішенні питання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 (п`яти) років, ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися та не відпали.
При розгляді справи судом з врахуванням матеріалів справи не встановлено обставин, які б виключали перебування обвинувачених під вартою.
Суд враховує те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає не лише особі обвинувачених, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого вони обвинувачуються, такий виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню їх від суду. При цьому, суд враховує також і те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, визначеного вироком Личаківського районного суду м. Львова від 01.09.2016 року, а ОСОБА_5 порушив умови умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що судове провадження по розгляду зазначеного кримінального провадження до 08 жовтня 2017 року не буде завершено, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою не відпали, а тому наявна необхідність у продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням визначеного строку.
Керуючись ст. ст. 314, 315, 331 КПК України, суд,
клопотання прокурора задовольнити.
Застосований відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити до двох місяців, тобто до 14.01.2018 року, включно.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та скерувати до Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1