490/6940/17 27.11.2017
н/п 1-кп/490/833/2017
Справа № 490/6940/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
кримінальне провадження №0002089 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , 1994 року народження, січня місця, 11 числа, уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5
встановив:
14 травня 2013 року Очаківським РВК Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_3 був призваний на строкову військову службу. З 15 травня 2013 року проходив військову службу у Внутрішніх військах України, в подальшому Національної гвардії України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України по стройовій частині №56 від 26.11.2014 обвинувачений ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира 2-го відділення 1-ої патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується на за адресою: АДРЕСА_2 .
Разом з ним у військовій частині НОМЕР_1 проходив військову службу старший солдат ОСОБА_6 , який 15 травня 2013 року призваний на строкову військову службу Центрально- ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31 грудня 2014 року №91 поза штатом 2-ої патрульної роти патрульного батальйону, який з обвинуваченим ОСОБА_3 у відносинах підлеглості не перебував.
01 квітня 2015 року в період часу з 13 до 14 години, обвинувачений ОСОБА_3 знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 в приміщенні спортзалу військової частини, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, прагнучи продемонструвати старшому солдату ОСОБА_6 свою уявну перевагу над ним та фізичну силу, підкорити ОСОБА_6 своєї волі, шляхом застосування щодо останнього насильства підняти свій авторитет у військовому колективі, а також будучи невдоволеним тією обставиною, що ОСОБА_6 02 квітня 2015 року запланований на звільнення у зв`язку з демобілізацією, вчинив порушення наведених вище статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, яке виразилося в завданні старшому солдату військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 не менш десяти ударів кулаками в область голови та тулубу, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку легкого ступеня, перелом зовнішньої пластинки лобової кістки зліва відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк понад 21 день; тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа які відносяться до категорії легких телесніх пошкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоровя; та тілесні пошкодження у виді ушибу грудної клітини зліва, крововиливів, ссаден обличчя які відносяться до категорії легкіх тілесниї пошкоджень.
З приводу отриманих тілесних ушкоджень старший солдат ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у Миколаївській ЦРБ та Миколаївській ЛШМД з 02 квітня 2015 року до 29 квітня 2015 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд за згодою сторін дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються. При цьому, роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений суду показав, що у день і час який не пам`ятає, знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , у нього із ОСОБА_6 виник словесний конфлікт який переріз у бійку. В ході бійки він наніс ОСОБА_6 близько 10 ударів в область голови та тулубу, через які останній знаходився на лікуванні, у вчиненому кримінальному правопорушенні щиро кається.

Згідно висновку експерта №751 від 05.06.2015р. у громадянина ОСОБА_6 1992 року народження, мали місце телесні ушкодження у виді забою грудної клітини ліворуч, саден обличчя, крововиливів, легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я у вигляді перелому костей носу, середньої тяжкості, тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку легкого ступеню, перелому зовнішньої пластинки лобної кісті ліворуч. Тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів у строк і за обставин зазначених у постанові слідчого від 01.04.2015р.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_3 у порушенні статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що заподіяло легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 406 КК України.

При призначенні покарання суд в порядку ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання, роботи та проходження військової служби позитивно, працює барменом, раніше не судимий, у лікаря - психіатра та нарколога на обліку не перебуває, в період з 27.08.2014 по 06.10.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції у м. Маріуполь, Донецької області, є учасником бойових дій. Відповідно до наданої сектором з питань пробації досудової доповіді ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик його небезпеки для суспільства оцінюється як низький.

Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 406 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 в порядку ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно ст. 2 ЗУ "Про амністію у 2016 році" передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Оскільки, розуміючи наслідки звільнення від відбування покарання за цією підставою і право заперечувати проти цього, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти застосування до нього амністії, він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання на підставі ч. 1 ст. 74, ст. 85 КК України та ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році".

У кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я, Управління охорони здоров`я виконкому ММР, Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь державного лікувального закладу - Миколаївська МЛШМД кошти, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 6669,25 грн.

Крім цього, у кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я, Управління охорони здоров`я виконкому ММР, Миколаївської центральної районної лікарні заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь державного лікувального закладу - Миколаївська ЦРЛ кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 489,34 грн.

Вимоги позовних заяв обвинувачений визнав повністю.

Вирішуючи позовні вимоги суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню в повному обсязі.

Речові докази у кримінальному провадженні підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік з покладанням обов`язків, передбаченими ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На підставі ч. 1 ст. 74, ст. 85 КК України та ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році", ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я, Управління охорони здоров`я виконкому ММР, Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги про стягнення коштів - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь державного лікувального закладу - Миколаївська МЛШМД кошти, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 6669,25 грн.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я, Управління охорони здоров`я виконкому ММР, Миколаївської центральної районної лікарні про стягнення коштів - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь державного лікувального закладу - Миколаївська ЦРЛ кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 489,34 грн.

Речові докази: три рентген знімки ОСОБА_6 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1