233 № 233/5890/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000090 від 26 квітня 2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, працездатного, який зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03 жовтня 2013 року Дружківським міським судом Донецької області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.15, ч.2 ст.199, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 28 жовтня 2014 року по відбуттю строку покарання,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000090 від 26 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Строк дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 05 лютого 2018 року, з огляду на що судом на обговорення учасників процесу поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на 60 днів зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив, що клопотання прокурором йому не вручено за три години до його розгляду. Відповідно до ст.ст. 184, 194 КПК України клопотання прокурора не може бути розглянуто. Все що, каже прокурор в судовому засіданні не відповідає дійсності.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, що підтверджується довідкою, яка надана суду. Крім того, обвинувачений має хвору мати, яка потребує догляду.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до таких висновків.
Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 309, ч.2 ст. 307 КК України триває. На даний час судом не досліджені письмові докази, не допитані обвинувачений і свідки, не проведені інші обов`язкові процесуальні дії, у зв`язку з чим закінчити судовий розгляд кримінального провадження до спливу дії запобіжного заходу до 05 лютого 2018 року не можливо.
Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 05 лютого 2018 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 , не даючи оцінки наданим доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме - ризику втечі та переховування від суду з огляду на суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання винним; ризику незаконного впливу на свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які ще не допитані судом та ризику можливого викриття ОСОБА_9 який виступав в якості оперативного покупця; ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що ОСОБА_5 в короткий проміжок часу двічі збув особливо небезпечний наркотичний засіб, а також раніше був судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину, та вчинив вказані кримінальні правопорушення в період не знятої та непогашеної судимості; суд дійшов висновку про доцільність продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначені ризики виправдовують продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.
Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п.п.1,3,5 ст. 177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації, Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 судом на теперішній час не встановлено.
Стійкість соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_5 , саме по собі, не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, з урахуванням існування вищенаведених ризиків, переховування від суду, незаконного впливу на свідків і вчинення інших кримінальних правопорушень.
Щодо доводів сторони захисту про невручення клопотання прокурором за три години до розгляду клопотання по суті, суд звертає увагу на те, що питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою розглянуто судом згідно ч.3 статті 331 КПК України відповідно до якої суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою незалежно від наявності клопотань до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб по 31 березня 2018 року.
Зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, підлягає продовженню, слід залишити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 100 (ста) розмірів мінімальних заробітних плат, тобто у сумі 372300 гривень з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянину України, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань №6» Донецькій області строком 60 (шестидесяти) днів, тобто по 31 березня 2018 року включно.
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, у сумі 372300 (триста сімдесят дві тисячі триста) гривень.
У випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися зі свого місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну строком до 31 березня 2018 року.
Копії ухвали вручити прокурору, обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1