Справа № 639/2093/16-к
1-кп/639/136/17
В И Р О К
Іменем України
13 грудня 2017 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого: 30.05.2006 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.296, ч.1 ст.122ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 13.06.2007 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 06.05.2011 року за відбуттям строку покарання; 03.08.2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд,
встановив:
ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисних злочинів, на шлях перевиховання та виправлення не став, та знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності при наступних обставинах.
31 липня 2013 року, о 23 годині, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на викрадення чужого майна, перебуваючи на території Південного залізничного вокзалу м. Харкова за адресою: м. Харків, Привокзальна площа, 1, попросив у потерпілого ОСОБА_7 ключі від будинку, де він раніше проживав, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом забрати свої особисті речі.
ОСОБА_7 , не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_6 , добровільно віддав йому ключі від свого житла.
Надалі, для доведення свого злочинного умислу до кінця, у той же день ОСОБА_6 , приїхав до будинку ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, та крім нього у будинку нікого не має, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, діючи умисно, повторно, з корисних мотивів, шляхом вільного доступу зайшов до вказаного будинку, звідки таємно викрав систему домашнього кінотеатру DVD караоке «Samsung НТ - КХ20», вартістю 1485 грн. та плазмовий телевізор «Philips 32FL370SH», вартістю 2093 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3578 гривень, що підтверджується висновком судово - товарознавчої експертизи № 2496 від 30.08.2013р., після чого ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свою користь.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив суду, що до зазначених вище обставин, за яких ним скоєна крадіжка майна ОСОБА_7 , встановлених в судовому засіданні, йому добавити нічого. У скоєному щиро кається, так вчинив оскільки йому були потрібні гроші. Просить суд не призначати надто суворе покарання та звільнити від призначеного покарання на підставі ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утриманні неповнолітню дитину, сина ОСОБА_8 , 2014 року народження. Судові витрати визнає в повному обсягу.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні надав аналогічні пояснення щодо обставин вчинення крадіжки його майна обвинуваченим ОСОБА_6 - 31.07.2013 року.
До обвинуваченого претензій не має, при призначенні ОСОБА_6 покарання покладається на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів по справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд провів розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та вивченням матеріалів кримінального провадження в частині даних, які характеризують особу обвинуваченого, щодо долі речових доказів і судових витрат, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Суд вважає винність обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведеною в судовому засіданні і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він із середньо - спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий, судимість не погашена у встановленому законом порядку, має постійне місце реєстрації та мешкання в м.Харкові, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття у скоєному, сприяння правдивими показаннями встановленню істини у справі в ході судового слідства.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , у відповідності зі ст.67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що ним скоєний злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого і, вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину, із призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків, згідно з вимогами ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінським районним судом м. Харкова від 03.08.2012р. до знову призначеного покарання.
Крім того судом встановлені обставини для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі акту амністії.
08.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році», згідно із п. «в» ст.1 якого, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки не набрали законної сили , не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Як встановлено в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, 31 липня 2013 року тобто до набрання чинності зазначеним вище актом амністії. Вказаний злочин відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, оскільки передбачає покарання до 5 років позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину, сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Червонозаводським ВДРАЦС РС Харківського МУЮ - 15.10.2014 року, щодо якого згідно із інформацією наданою Червонозаводським ВДРАЦС ГТУЮ у Харківський області від 05.10.2016 року, батьківських прав не позбавлявся.
Таким чином обвинувачений ОСОБА_6 є суб`єктом зазначеного вище акту амністії.
На час винесення вироку ОСОБА_6 утримується під вартою в ДУ «ХУВП №27» та рахується за Червонозаводським районним судом м. Харкова у зв`язку із розглядом іншого кримінального провадження.
Таким чином суд, до набрання вироком законної сили залишає відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави.
Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати, вартість проведення експертних досліджень по справі суд покладає на обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд,
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до знову призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 03.08.2012р., у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного вироком покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити без змін у вигляді застави.
Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання, термін його попереднього ув`язнення з 05.02.2016 року по день внесення застави та звільнення з під варти 08.02.2016 року, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, за співвідношенням день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по кримінальному провадженню: дві статуетки-часи; домашній кінотеатр «Sumsung НТ-КН20»; ДВД програвач в корпусі чорного кольору, які передані на зберігання ОСОБА_10 , повернути потерпілому ОСОБА_7 , як законному власнику.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1