Номер провадження: 11-кп/785/156/18
Номер справи місцевого суду: 501/1530/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду кримінальну справу за апеляціями обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2015 року яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин Республіки Молдова, з неповною середньою освітою, не одружений, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 27 жовтня 2004 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч. 3 КК України засуджено до 3 років позбавлення волі, віповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; - 11 січня 2007 року Суворівським районним судом м. Одеси за ст.263 ч.1 КК України засуджено до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання 1 рік 1 місяць позбавлення волі; - 28 жовтня 2009 року Приморським районним судом м. Одеси за ст. 15, 185 ч. 2, 186 ч. 2 КК України засуджено до 3 років позбавлення волі; - 06 червня 2013 року Іллічівським міським судом Одеської області за ст. 185 ч. 2 КК України засуджено до 4 місяців арешту; - 04 вересня 2014 року Овідіопольським судом, Одеської області за ст. 185 ч.2 КК України засуджено до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 07 жовтня 2014 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»,
засуджений за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі; за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання обчислюється з 11 грудня 2015 року, зараховано в строк відбування покарання час затримання з 11 по 23 березня 2015 року та знаходження його під вартою з 08 липня по 11 грудня 2015 року.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілих: ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди 3094грн., моральної шкоди 1000грн; ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди 3000грн., моральної шкоди 1000грн.; ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди 3100грн., моральної шкоди 1000грн., ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з вироку, ОСОБА_8 , повторно, 16 січня 2015 року о 15.35 годин, знаходячись в торгівельному центрі «Таврія-В», розташованому за адресою: м. Іллічівськ Одеської області, вул. Леніна, 35/1, реалізуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав з кишені верхнього одягу ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Samsung», вартістю 2924,00 грн., з картою оператора мобільного зв`язку «Life» вартістю 40,00 грн., з 40,00 грн. на мобільному рахунку, картою оператора мобільного зв`язку «Кyivstar», вартістю 40,00 грн., з 50,00 грн. на мобільному рахунку, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3094,00 грн.
Далі, ОСОБА_8 , повторно, 17 січня 2015 року, знаходячись в приміщенні магазину «Територія», який розташований за адресою: м. Іллічівськ Одеської області, вул. Леніна, 29, реалізуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав з прилавку вказаного магазину мобільний телефон марки «LG», вартістю 3000грн., з картою оператора мобільного зв`язку «Life», що не представляє матеріальної цінності, які належать потерпілій ОСОБА_10 , чим спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 3000грн.
Крім того, ОСОБА_8 повторно, 17 лютого 2015 року, знаходячись в приміщенні торгівельного центру «Таврія-В», який розташований за адресою: м. Іллічівськ Одеської області, вул. Леніна № 35/1, реалізуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно викрав з сумки ОСОБА_11 гаманець, вартістю 200,00грн. з грошовими коштами у сумі 2900,00грн., перепустку на територію Іллічівського морського торгівельного порту, пластикову банківську карту «Марфінбанку» без грошових коштів на рахунку, які матеріальної цінності не представляють, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3100,00грн. Також, ОСОБА_8 повторно, 20 червня 2015 року, приблизно о 08.00 годині, заходячись в квартирі АДРЕСА_3 , реалізуючи злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, шляхом нанесення декілька ударів рукою та ногою своїй колишній співмешканці ОСОБА_12 та її неповнолітньому синові ОСОБА_13 . Під час нанесення ударів шляхом ривка, зірвав у неї з шиї ювелірні прикраси: золотий ланцюжок, вартістю 1000,00грн., золотий кулон із зображенням «Божої матері», вартістю 1170,00 грн., зняв з середнього пальця правої руки потерпілої ОСОБА_12 золоту каблучку, вартістю 3930,00 грн., чим спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 6100,00 грн. В апеляції обвинувачений просить перекваліфікувати його дії зі с. 186 ч. 2 КК України на самоуправство, оскільки відсутні докази на спричинення потерпілій будь-яких тілесних ушкоджень або психологічного тиску, потерпіла, яка є його дружиною, сама добровільно віддала йому подаровані ним прикраси, надав добровільно працівникам поліції квитанції з ломбарду на прикраси, що свідчить про його намір згодом викупили їх назад та повернути дружині.
В апеляції адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок, перекваліфікувати дії обвинуваченого зі ст. 186 ч. 2 КК України на ст. 356 КК України, пом`якшити призначене покарання за ст. 185 КК України, обмежившись відбутим строком, враховуючи пом`якшуючі обставини, а також посилаючись на те, що обвинувачений сприймав прикраси як спільне майно, придбане за час спільного проживання, прикраси взяв тимчасово, за термінової потреби, причиною нанесення тілесних ушкоджень були ревнощі, а не заволодіння прикрасами.
Заслухавши доповідача, адвоката, який підтримав свою апеляцію, прокурора, який вважає, що апеляційний суд, до скасування його ухвали ВССУ, безпідставно перекваліфіковував дії обвинуваченого зі ст. 186 ч. 2 КК України на ст. 356 КК України, оскільки, відповідно до ЦК України, подаровані прикраси є власністю одарованого, дослідивши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку про те, що зазначені апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав. Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повністю підтверджується його зізнавальними свідченнями, а також дослідженими судом доказами та матеріалами кримінального провадження.
Зауважень до викладення встановлених фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій ОСОБА_8 та доведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч. 2 КК України, ні в апеляції обвинуваченого, ні в апеляції захисника не міститься. У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє, підлягають перевірці лише доводи апеляції захисника щодо тяжкості призначеного покарання за ст. 185 ч. 2 КК України та неправильної, на думку апелянтів, кваліфікації дії винного за ч. 2 ст. 186 КК України. Стосовно епізоду відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_12 , винуватість ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, крім його зізнавальних свідчень, підтверджується також дослідженими судом доказами та матеріалами кримінального провадження, зокрема:
- свідченнями потерпілої ОСОБА_12 , про те, що вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 з 2012 року до весни 2015 року та вони мали спільний бюджет, 20 червня 2015 року, приблизно о 08 годині, ОСОБА_8 , заходячись в квартирі АДРЕСА_3 , де вони раніше проживали сумісно, ОСОБА_8 просив їх сумісні кошти використати на його лікування, але вона відмовила і він декілька разів вдарив її ногою по ногам, рукою по обличчю та спині, потім декілька разів вдарив її сина, зірвав у неї з шиї ювелірні прикраси: золотий ланцюжок, вартістю 1000,00грн., золотий кулон із зображенням «Божої матері», вартістю 1170,00 грн., зняв з середнього пальця правої руки потерпілої ОСОБА_12 золоту каблучку, вартістю 3930,00 грн., а також забрав сумісно нажиті кошти: 1700,00 доларів США, 60 євро та 6000,00 грн. Ці золоти прикраси були подаровані їй ОСОБА_14 ; - - протоколом прийняття заяви від ОСОБА_12 про вчинення злочину від 20 червня 2015 року (а.с.173-174); - - протоколом огляду квартири ОСОБА_12 від 20 червня 2015 року, в якому зафіксовані обставини події кримінального правопорушення (а.с.175-176);
- специфікаціями ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капітал» від 20 червня 2015 року, згідно яких ОСОБА_8 закладено золоті прикраси, які належать ОСОБА_12 (а.с.184-186); - - протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 14 липня 2015 року (а.с. 190-191);
-протоколом огляду предмета від 21 липня 2015 року, а саме, золотих прикрас, які належать ОСОБА_12 та були вкрадені ОСОБА_8 (а.с.192-194).
У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії винного за епізодом заволодіння майном ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 186 КК України і належним чином мотивував своє рішення, тож підстав для перекваліфікації його дії в цій частині на ст. 356 КК України не вбачається, оскільки, під час заволодіння ювелірними прикрасами потерпілої ОСОБА_8 застосував насильство, яке полягало в нанесенні побоїв потерпілій та її малолітньому сину. Крім того, відповідно до положень ст. 719-722 України, золоті прикраси потерпілій ОСОБА_12 були подаровані ОСОБА_8 , який на той час був її цивільним чоловіком, тож прикраси з моменту прийняття їх як подарунку стали власністю останньої і на момент скоєння злочину вже були власністю обдарованої, у зв`язку з чим апеляційний суд не може погодитись з доводами сторони захисту про, начебто, неправомірне використання обвинуваченим спільно нажитого майна.
Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виключення з обсягу майна відкрито викраденого ОСОБА_8 у ОСОБА_15 , грошових коштів в сумі 1700,00 доларів США, 60 євро та 6000 грн. відповідно, оскільки вони є спільним сумісним майном ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , що підтверджується їх показаннями щодо формування вказаних коштів за рахунок сумісного бюджету під час фактичних шлюбних відносин.
Всупереч доводів апеляційних скарг про суворість покарання, колегія суддів вважає, що при призначенні виду та міри покарання судом враховано характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини кримінального провадження і дані про особу винного, зокрема те, що він раніше був неодноразово судимий за скоєння умисних корисливих злочинів, що свідчить про наявність у нього стійкої позиції на вчинення злочинів, а також наявність обставин що пом`якшують відповідальність - щире каяття, сприяння слідству і суду у встановленні істини у справі. Покарання у вигляді позбавлення волі призначено у відповідності до ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром є законним і справедливим, оскільки виправлення і перевиховання ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства. Враховуючи що вирок судом першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, підстав для задоволення апеляцій обвинуваченого та його захисника стосовно перекваліфікації дій винного та пом`якшення призначеного судом покарання не вбачається.
Керуючись ст. 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2015 рокувідносно ОСОБА_8 за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2 КК України - без змін. Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення. Судді апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3