Провадження № 1-кп/369/766/17
В И Р О К
іменем України
06.11.17 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сваром`є Вишгородського району Київської області, який має вищу освіту, не працює, пенсіонер, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілій ОСОБА_7 , за наступних обставин.

07 серпня 2017 року о 10 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Білогородська в м. Боярка Київської області, поблизу будинку № 43, в напрямку вул. Магістральна, в порушення вимог пунктів 1.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі Правила дорожнього руху), згідно з яким «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган» та 2.3 б) «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», проявив недбалість, не був уважний до дорожньої обстановки, порушуючи вимоги пункту 12.3. Правил дорожнього руху «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», при виникненні небезпеки для його руху пішохода ОСОБА_7 , котра перетинала проїзну частину вул. Білогородська, зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вжив всіх заходів для зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження та була доставлена в лікарню. 17серпня 2017 ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №4/73-Д від 12.09.2017 смерть ОСОБА_7 настала від поєднаної травми голови, тазу та правої верхньої кінцівки у вигляді крововиливу під м`яку мозкову оболонку, розтрощення правої тазової кістки та перелому правої плечової кістки основи черепу з розвитком поліорганої недостатності.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 пунктів 1.5., 2.3 б) та 12.3 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій ОСОБА_7 ..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив суду, що 07.08.2017 він їхав на своєму автомобілі по м. Боярка, проявив неуважність та здійснив наїзд на потерпілу. У вчиненому кається.

Суд визнає, що обвинувачений давав правдиві показання, які відповідають встановленим обставинам справи і ці фактичні обставини ніким не оспорюються.
Судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи які ніким не оспорюються на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд визнає, що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винних та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому за вчинення злочину, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином вчинений з необережності, враховуючи особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризуються посередньо, на обліку у психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, враховуючий думку потерпілої, яка просила суд не позбавляти волі обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинений злочини у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України без додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до п.г ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вислухавши думку обвинуваченого, який просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», суд дійшов до висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі п. «г» ч. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід не обирався.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Доля речових доказів вирішується у відповідності зі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 - 374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році» суд, -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного цим вироком покарання на підставі п. «Г» ч. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2474 (дві тисячі чотириста сімдесят чотири) грн. за проведення експертиз.

Речові доказі по справі: автомобіль марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано під розписку власнику, залишити у його користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1