Номер провадження: 11-кп/785/785/17
Номер справи місцевого суду: 520/3235/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси, від 14 квітня 2017 року, стосовно ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000867, внесеному до ЄРДР 10.03.2017 року,

ВСТАНОВИВ:
Оскарженим вироком ОСОБА_10 засуджений :

- за ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на

4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_11 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань

пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця

проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з

питань пробації.

Згідно з оскарженим вироком суду, ОСОБА_10 засуджений за те, що він 10.03.2017 року о 15 год. 20 хв., з метою особистої наживи, діючи умисно та з корисливих спонукань, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , скористався тим, що за його діями ніхто не спостерігає, розбив скло правої двері автомобіля марки «SMART», д/н НОМЕР_1 , звідки намагався таємно викрасти майно, що належить ОСОБА_12 автомагнітолу «Pioneer DEH 1450UB» та флеш карту на 16 ГБ металевого кольору, однак був помічений громадянином ОСОБА_13 , у зв`язку з чим ОСОБА_14 , заволодівши флеш картою на 16 ГБ, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 200 грн.

10.03.2017 року о 15 год. 35 хв., ОСОБА_8 повторно, діючи з корисливих спонукань, з метою відкритого заволодіння чужим майном, знаходячись біля будинку № 19-А, що розташований по вул. Варненській в м. Одесі, з метою відкритого заволодіння чужим майном, вирвав з рук малолітнього ОСОБА_15 мобільний телефон марки «TM BLUE R1HD», вартістю 2 926 грн., однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг, з причин, які не залежали від його волі, оскільки при спробі втечі він був затриманий громадянами та співробітниками Національної поліції.

В апеляційній скарзі прокурор стверджує, що вирок суду першої інстанції є необґрунтованим у зв`язку із невідповідністю призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого злочину і особі через його надмірну м`якість.

Зокрема, прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що суд при призначенні обвинуваченому покарання, не врахував, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, раніше був засуджений за аналогічні злочини, у зв`язку з чим виправлення ОСОБА_8 можливе лише з ізоляцією від суспільства.

За таких обставин, прокурор просить скасувати оскаржений вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора є обгрунтованою і підлягає задоволенню з таких підстав.

Доведеність вини ОСОБА_8 , а також правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, встановлені судом першої інстанції і не оспорюються в апеляційній скарзі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про призначення обвинуваченому судом першої інстанції надмірно м`якого покарання, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обгрунтованими з таких підстав.

З оскарженого вироку вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції враховував як пом`якшуючі, так і обтяжуючі покарання обставини.

Зокрема в якості пом`якшуючих обставин суд першої інстанції зазначив щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

В якості обтяжуючої покарання обставини суд першої інстанції врахував вчинення злочину щодо малолітнього.

Також суд першої інстанції зазначив у вироку, що враховує суспільну небезпеку та характер вчинених злочинів, а також їх тяжкість.

Однак, апеляційний суд вважає, що вказані обставини суд першої інстанції лише формально зазначив у вироку, але фактично не взяв до уваги, що потягло призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого через його надмірну м`якість.

Зокрема ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні двох злочинів, які є тяжкими.

Посилання суду на позитивну характеристику обвинуваченого апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений раніше неодноразово був судимий за вчинення корисливих злочинів, на теперішній час засуджений вчетверте. Двічі до нього застосовувалось звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Викладені обставини апеляційний суд не розглядає як обтяжуючі покарання обставини, але враховує їх, як такі, що негативно характеризують особу ОСОБА_8 , тому твердження суду першої інстанції про каяття обвинуваченого та його позитивну характеристику не грунтуються на матеріалах провадження і, відповідно не можуть бути взяті до уваги.

Враховуючи, що з 2008 року ОСОБА_8 вчетверте засуджується за вчинення корисливих злочинів, апеляційний суд приходить до висновку про те, що обвинувачений не став на шлях виправлення і схильний до вчинення злочинів.

Посилання суду першої інстанції на думку потерпілих, які вважали можливим не позбавляти волі ОСОБА_8 , апеляційний суд приймає до уваги, але думка потерпілих не є для суду обов`язковою та вирішальною.

Також апеляційний суд враховує ті обставини, що ОСОБА_8 вчинив два злочини один з яких тяжкий, з проміжком часу в 15 хвилин, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції про те, що обвинувачений брав активну участь в розкритті злочинів, на що суд послався у вироку, як на пом`якшуючу покарання обставину, на думку апеляційного суду, суперечить фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що другий злочин, вчинений ОСОБА_8 , не був доведений ним до кінця через те, що обвинувачений був затриманий неподалік від місця вчинення злочину і фактично не встиг розпорядитись викраденим майном.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 не доклав жодних зусиль до розкриття вчинених ним злочинів, тому посилання суду першої інстанції у вироку на ці обставини, як на пом`якшуючі покарання, є безпідставними.

Крім того, апеляційний суд також враховує як обтяжуючу покарання обставину - вчинення обвинуваченим злочину стосовно малолітнього.

Викладені обставини дають апеляційному суду підстави дійти до висновку про те, що звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, не відповідає особі обвинуваченого та характеру і ступеню суспільної небезпеки вчинених ним злочинів і є явно несправедливим через його надмірну м`якість.

Згідно з положеннями ч. 2 ст.409, ст.414 КПК України невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, є підставою для скасування вироку.

Відповідно до положень п.3) ч.1 ст.407 КПК України апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду, має право скасувати вирок та ухвалити новий вирок.

Положеннями п.2) ч.1 ст. 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок, в разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання, яке належить відбувати реально, без застосування ст.75 КК України.

З оскарженого вироку вбачається, що за ч.1 ст.186 КК України суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі. В апеляційній скарзі прокурор, наполягаючи на скасуванні вироку в частині призначення обвинуваченому покарання, просив ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 за ч.1 ст.186 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі. При цьому прокурор ніяк не мотивував призначення обвинуваченому покарання менш суворого, ніж призначене судом першої інстанції.

Разом з тим, враховуючи незначну вартість викраденого обвинуваченим майна (флеш карта 16 Гб, вартістю 200 грн.), апеляційний суд вважає можливим, скасувавши оскаржений вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання, та ухваливши в цій частині новий вирок, призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.186 КК України менш суворе покарання, ніж призначене судом першої інстанції.

Керуючись ст. 370, 372, 404, 407, 409, 414, 419, 420 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 задовольнити.

Скасувати вирок Київського районного суду м. Одеси, від 14 квітня 2017 року, стосовно ОСОБА_8 , в частині призначення покарання.

Ухвалити в частині призначення покарання ОСОБА_8 новий вирок, яким призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.186 КК України 1 рік позбавлення волі;

-за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України -4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Для відбування покарання у виді позбавлення волі, взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду.

В решті оскаржений вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору після його проголошення.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2 .