Справа № 405/6704/15-к
УХВАЛА
15 березня 2018 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

адвокатів: ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

потерпілого: ОСОБА_10

обвинувачених: ОСОБА_11

ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005461, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали Ленінського райсуду м. Кіровограда від 19 січня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_12 було продовжено термін перебування під вартою на шістдесят днів до 19 березня 2018 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою, оскільки такий термін спливає 19 березня 2018року.

Прокурор в судовому засіданні зазначив про необхідність продовження терміну перебування обвинуваченого під вартою, оскільки ОСОБА_12 раніше неодноразово судимий, що вказує на схильність до вчинення злочинів та є ризиком вчинення іншого кримінального правопорушення. Також прокурором зазначено, що ОСОБА_12 вчинив особливо тяжкий злочин, що є ризиком незаконного впливу на свідків та потерпілого. На думку прокурора жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_12 . За таких обставин, прокурор вважає, що обвинуваченому ОСОБА_12 доцільно продовжити термін тримання під вартою на строк 60 днів.

Адвокат потерпілого та потерпілий підтримали позицію прокурора щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Адвокати заперечили проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, зазначивши наступне. Прокурором наведені тільки загальні тези ризиків кримінального провадження, але не доведено, що обвинувачений може впливати на потерпілого та свідка. Крім цього, адвокатами зазначено, що ОСОБА_12 , тривалий час тримається під вартою, має незадовільний стан здоров`я, що підтверджено довідкою медичної частини Кропивницької УВП №14, має постійне місце проживання, що вказує на достатність підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав доводи адвокатів, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши доводи прокурора, думку потерпілого та його адвоката, думку адвокатів обвинуваченого та обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , колегією суддів взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України», в якому зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Разом з цим, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Крім цього, колегією суддів враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії») та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого та існування ризиків кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_12 раніше неодноразово судимий, що вказує на схильність до вчинення злочинів та є ризиком вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом з цим, колегія бере до уваги те, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства до потерпілого. Також колегія суддів враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_12 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, стан здоров`я обвинуваченого та міцність соціальних зв`язків. Так, обвинувачений не одружений, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних сталих соціальних зв`язків, та є ризиком переховуватися від суду.

За таких обставин колегія суддів прийшла до переконання про наявність ризиків кримінального провадження, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, передбачених статтею 177 КПК України.

З метою виконання обвинуваченим ОСОБА_12 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 13 травня 2018 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк шістдесят днів до 13 травня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3