Справа № 466/5808/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«14» листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

у серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про зняття арешту з майна та скасування запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд.

В обгрунтування клопотання зіслалася на те, що постановою слідчого з ОВС ВРКС СВ ПМ ДПА у Львівській області від 05 жовтня 2007 року було накладено арешт на цінності та інше майно підозрюваного ОСОБА_4 . Крім того, протоколом накладення арешту на майно від 06 листопада 2007 року було накладено арешт на майно, а саме:

- будинок площею 200кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль марки «ВАЗ -2107», д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2009 року щодо ОСОБА_4 було застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

30 липня 2010 року Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено постанову, якою ОСОБА_4 продовжено примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом, застосовані постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.12.2009 року.

26 січня 2011 року постановою Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 було змінено примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні, встановлені постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.12.2009 року, зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

20 липня 2017 року постановою Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_4 було припинено примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та передано його на піклування дружині ОСОБА_3 .

З огляду на вищенаведене просить постановити ухвалу про зняття арешту з вищевказаного майна та скасувати запобіжний захід.

В судове засідання, яке було призначено на 14 листопада 2017 року о 11.30 год., заявник ОСОБА_3 та прокурор Львівської місцевої прокуратури №2 не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та дату судового засідання. Однак, від заявника ОСОБА_3 на адресу суду поступила заява, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу за її відсутності.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно з приписами ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Судом встановлено, що постановою слідчого з ОВС ВРКС СВ ПМ ДПА у Львівській області від 05 жовтня 2007 року було накладено арешт на цінності та інше майно підозрюваного ОСОБА_4 . Крім того, протоколом накладення арешту на майно від 06 листопада 2007 року було накладено арешт на майно, а саме:

- будинок площею 200кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль марки «ВАЗ -2107», д.н.з. НОМЕР_1 .

В ході розгляду клопотання встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2009 року щодо ОСОБА_4 було застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

30 липня 2010 року Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено постанову, якою ОСОБА_4 продовжено примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом, застосовані постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.12.2009 року.

26 січня 2011 року постановою Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 було змінено примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні, встановлені постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.12.2009 року, зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

20 липня 2017 року постановою Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_4 було припинено примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги примусовому порядку та передано його на піклування дружині ОСОБА_3 .

З огляду на те, що ОСОБА_4 не було призначено додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд приходить до висновку, що необхідність в арешті майна, власником якого є ОСОБА_4 , відпала, а тому такий слід скасувати.

Відповідно до ст. 148 КПК України (в редакції 1960 року) запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Згідно з ст. 151 КПК України (в редакції 1960 року) підписка про невиїзд полягає у відібранні від підозрюваного або обвинуваченого письмового зобов`язання не відлучатися із зареєстрованого місця проживання чи перебування або з місця тимчасового знаходження без дозволу слідчого.

Частиною 3 статті 165 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або в раніше обраному запобіжному заході.

Постановою слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Львівській області ОСОБА_5 від 27 вересня 2007 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

У постанові Шевченківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2009 року зазначено, що раніше обраний ОСОБА_4 запобіжний захід підписку про невиїзд - залишити без зміни до вступу постанови в законну силу. Оскільки, постанова від 21 грудня 2009 року не оскаржувалася і набрала законної сили, тому і запобіжний захід втратив свою дію.

Керуючись ст.ст. 174, 368, 372 КПК України, ст. 148,151,165 КПК України (в редакції 1960 року), суд,

у х в а л и в :

клопотання ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зняти арешт з майна, а саме:

- будинку площею 200кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіля марки «ВАЗ -2107», д.н.з. НОМЕР_1 ,

власником якого є ОСОБА_6 , який був накладений постановою слідчого з ОВС ВРКС СВ ПМ ДПА у Львівській області від 05 жовтня 2007 року та протоколом накладення арешту на майно від 06 листопада 2007 року.

В іншій частині клопотання ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1