Справа № 464/7233/17
пр.№ 1-кп/464/95/18
У Х В А Л А
10 квітня 2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

при розгляді у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувального акту у кримінальному у провадженні №0003527 від 24.10.2017 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:
у провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 13 лютого 2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 квітня 2018 року включно.

У судовому засіданні прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки такий закінчується 13 квітня 2018 року та на даний час не відпали жодні з підстав, які були на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник та обвинувачений заперечили проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

При продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було враховано його особу, та тяжкість вчиненого ним злочину, не має стабільних соціальних зв`язків, немає постійного доходу, підстави застосування запобіжного заходу та обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, передбачених ст.ст.177 КПК України та відповідно ст.178 цього Кодексу. На даний час, жодна із зазначених обставин не змінилась та ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу повністю не відпали, а відтак спроби, що передбачені ст.177 КПК України існують на даний час, у зв`язку з чим підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Обрання обвинуваченому іншого, більш м`якого запобіжного заходу, з врахуванням того, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання на певний строк, не забезпечить його належну процесуальну поведінку і виконання ним процесуальних обов`язків.

Доводи захисника та обвинуваченого про те, що обвинувачений здійснює постійний догляд за ОСОБА_6 , 1942 р.н., яка є його бабусею, є безпідставними та спростовуються довідкою Соколянської сільської ради Буського району Львівської області №85 від 07.08.2017р.

Із врахуванням наведеного, а також обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків; підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, суд приходить висновку, що строк тримання під вартою останньому необхідно продовжити на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 10 червня 2018 року включно.

Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою строком, що не перевищує двох місяців, тобто до 10 червня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1