Справа № 591/4124/17
Провадження № 1-кп/591/454/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року м.Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0000084 від 04.07.2017 року щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Васильків, Київської обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не судимого, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, прийнятого 26.10.2016 на військову службу за контрактом, який перебував на посаді командира 1 взводу охорони 2 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , старший лейтенант, на даний час непрацюючого, і/н НОМЕР_2 ,
обвинуваченого за ст. 407 ч. 4 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , на підставі Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232 - ХІІ від 25 березня 1992 року, у добровільному порядку 26.10.2016 року прийнятий на військову службу за контрактом.
В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 №24 від 01.02.2017, старший лейтенант ОСОБА_4 призначений на посаду командира 1 взводу охорони 2 роти охорони батальйону охорони.
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 19, 20, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» старший лейтенант ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем військової служби за контрактом.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби старший лейтенант ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, на даний час в Україні діє особливий період (листи Міністерства оборони України від 20.10.2016 р. № 316/1/906, від 18.10.2016 р.
№ 322/2/6917, від 01.10.2015 р. № 322/2/8417). Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні настав особливий період. Рішення про демобілізацію з унесенням його на затвердження Верховною Радою приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалося.
Також Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 р. (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
19.06.2017 старший лейтенант ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 19, 20, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, займався справами не пов`язаними з проходженням військової служби.
30.06.2017 старший лейтенант ОСОБА_4 , усвідомивши злочинний характер своїх дій, добровільно повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 № 01 від 01.07.2017 старшого лейтенанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення.
У зв`язку з викладеним проведено службове розслідування, за результатами якого наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 старшого лейтенанта ОСОБА_4 визнано незаконно відсутнім на військовій службі у період з 19.06.2017 по 30.06.2017.
Оскільки покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
За таких обставин суд вважає, що вина доказана в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст. 407 КК України, оскільки він самовільно залишив місце служби в умовах особливого періоду.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжуютьпокарання.
Обтяжуючих обставин відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено . Пом`якшуючими обставинами відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнає, повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, враховує суд і той факт, що тяжких наслідків від скоєння злочину не настало, обвинувачений щиро кається у скоєному, скоїв злочин вперше, він добре характеризується за місцем проживання та за місцем несення служби, виховує 3- х дітей, одна з яких є неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
З урахуванням декількох обставин , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , з урахуванням особи винного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу і це покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення; попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому за цим законом покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 грн..
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1