Ухвала

Іменем України

09 листопада 2017 року смт. Слобожанське

Слідчий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного 04 листопада 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002035, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

встановив:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначив, що до Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_2 , про те, що 03 листопада 2017 року невідома особа, знаходячись за адресою: Дніпропетровська область Дніпровський район смт.Обухівка, територією Кіровського лісництва, здійснила розкопування земельної ділянки, за допомогою транспортного засобу екскаватору марки «НУNDAI», 320-LС-7, помаранчевого кольору на гусеничній основі, моделі ROBEX 320LС-7, S/N 90110726, 2006 року випуску, тим самим самовільно зайняли земельну ділянку, чим спричинила шкоду її законному володільцю. (ЖЕО №15588 від 03 листопада 2017 року).

04 листопада 2017 слідчим Дніпровського районного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

03 листопада 2017 близько 17:25 годин під час огляду ділянки місцевості розташованої між с/т «Здоров`я», р.Оріль та базою відпочинку «Лісова казка», вищевказана ділянка являється територією Кіровського лісництва, де на вищевказаній ділянці місцевості на момент огляду знаходилась траншея, котра заповнена водою, яка бере свій початок з р.Оріль та протікає в напрямку до бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». З лівої та правої сторони вищевказаної траншеї знаходяться насипи з ґрунту різної висоти, найвища близько 4,5 м. Вищевказана траншея зі сторони русла р.Оріль має ширину близько 15 м. Однак ближче до бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » змінює ширину до 5-6 м. Навколо траншеї спостерігаються лісові насадження, а саме хвойні дерева сосни та берези. Дана територія нічим не огороджується. В місці змінення ширини траншеї на момент огляду знаходиться екскаватор марки «НУNDAI», 320-LС-7, помаранчевого кольору на гусеничній основі, моделі ROBEX 320LС-7, S/N 90110726, характеристики: 235/173/1750, 2006 року випуску, під керуванням якого знаходився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий: АДРЕСА_1 , даний екскаватор марки «НУNDAI», 320-LС-7, помаранчевого кольору на гусеничній основі, моделі ROBEX 320LС-7, S/N 90110726, 2006 року випуску було опечатано, скріплено підписами понятих та слідчого, і залишено на території Кіровського лісництва у зв`язку з неможливості транспортування на майданчик тимчасового тримання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 6, 7 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Встановлено, що 04 листопада 2017 слідчим Дніпровського районного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Відповідно до ч. 1, ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ст. 172 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, слідує, що підставою для звернення до суду з вказаним клопотанням послугувала та обставина, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є засобом вчинення кримінального правопорушення, при цьому зберегло на собі сліди злочину, та з огляду на положення ст. 98 КПК України, є речовим доказом у даному провадженні.

Слідчий суддя дійшов висновку про те, що органом досудового розслідування в свою чергу не доведено що дане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та те, що саме накладення арешту є необхідним для його збереження, а також, що накладення арешту є найбільш доцільною процесуальною дією у даному випадку. Окрім того, цивільний позов у кримінальному провадженні ніким не заявлений, підозра нікому не пред`явлена, передбачених статтею 170 КПК України ризиків знищення чи пошкодження речових доказів не встановлено.

Обставини, якими слідчий обґрунтовує відповідний процесуальний документ та на підставі яких просить накласти арешт на майно, стосуються кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України у кримінальному провадженні №0002035, підозра за яким жодному з вказаних осіб не пред`являлася, що у сукупності з наведеними обставинами свідчить про те, що підстав для задоволення клопотання слідчого не вбачається. Санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна та можливості спеціальної конфіскації майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своє інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Оскільки слідчим не доведено необхідність арешту майна в межах доводів поданого клопотання, а тому на підставі ч. 1, ст. 173 КПК України у його задоволенні слід відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 173 і п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84-87, 131, 132, 167-173, 233, 234, 237 КПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного 04 листопада 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002035, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1