Справа № 504/3216/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" жовтня 2017 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт. Доброслав кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таврія Скадовського району Херсонської області, українця, громадянина України, одруженого, начальника радіорелейної станції польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , старшину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

09.08.2014 ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та у подальшому направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2014 №169 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду начальника радіорелейної станції польового вузла зв`язку.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 09.08.2014, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника),на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

12.12.2014 старшину ОСОБА_4 госпіталізовано до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де він проходив стаціонарне лікування до 24.12.2014.
Після проходження лікування у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону старшина ОСОБА_4 повинен був прибути для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .
Проте, старшина ОСОБА_4 , всупереч вищезазначених вимог закону, будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією тапроходячи військову службу на посаді начальника радіорелейної станції польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, о 14 год. 00 хв. 24.12.2014 вчинив нез`явлення вчасно без поважних причин з лікувального закладу на військову службу до вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 14 год. 00 хв. 15.09.2017, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

15.09.2017 о 14 год. 00 хв. самостійно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , заявив про себе та вчинений ним злочин та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.3 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді начальника радіорелейної станції польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старшина, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, о 14 год. 00 хв. 24.12.2014 вчинив нез`явлення вчасно без поважних причин з лікувального закладу на військову службу до вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 14 год. 00 хв. 15.09.2017, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, доведена, а дії обвинуваченогоОСОБА_4 правильно кваліфіковані як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно з лікувального закладу на військову службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

Крім того, судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, має на утриманні сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості, згідно ст.12 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують покаранняОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.407 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України - звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.ст.76 КК України - зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1