Ухвала іменем україни 29 листопада 2017 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоОСОБА_1 , суддів: при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 15 вересня 2016 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 рішення суду щодо котрого прокурором не оскаржується.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 31 січня 2017 року вирок районного суду м. Маріуполя від 15 вересня 2016 року щодо засуджених залишено без зміни.
Як визнав встановленим суд, 25 серпня 2015 року о 5 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою разом із ОСОБА_7 , із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме, нанесення ударів руками та ногами по тілу ОСОБА_8 , відкрито заволоділи його особистими речами, чим спричинили матеріальну шкоду останньому на загальну суму 925 грн.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , просить ухвалу апеляційного суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, що потягнуло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок його м`якості. Стверджує, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, суд не перевірив усіх її доводів, якими обґрунтовано ухвалення нового вироку щодо винного. Ухвала апеляційного суду невмотивована, не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 186 КК України у касаційній скарзі прокурором не оспорюються і судом касаційної інстанції не перевіряються.
Доводи скарги прокурора про неправильне застосування ст. 75 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного ОСОБА_6 судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не підтверджено матеріалами кримінального провадження.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують й обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Як убачається з вироку, призначаючи покарання ОСОБА_6 суд врахував дані про особу засудженого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.
Зокрема, враховано, що ОСОБА_6 вперше вчинив тяжкий злочин, є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, активно сприяв його розкриттю, за місцем проживання та навчання в Маріупольському металургійному професійному училищі, характеризується позитивно.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а такою, що його пом`якшує, щире каяття у вчиненому.
Суд взявши до уваги всі встановлені обставини справи, дійшов висновку, що виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства, тому призначив йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнив від відбування покарання строком на 2 роки.
З огляду на зміст ст. 50 КК України, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, колегія суддів вважає, що визначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, доводи прокурора про постановлення нового вироку щодо ОСОБА_6 ретельно були перевірені судом апеляційної інстанції, який визнав їх необґрунтованими, навівши відповідні мотиви та прийшов до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.
З таким рішенням погоджується і суд касаційної інстанції.
Зміст ухвали суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Законних підстав для зміни чи скасування судових рішень у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання внаслідок його м`якості, як це вимагає ст. 414 КПК України колегія суддів не вбачає.

Будь-яких порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, судом не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3