АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/496/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

представника власника майна, адвоката ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «Аргон-СХ» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт на сільськогосподарську продукцію, яка належить: ТОВ «Аргон СХ», (код 305041), а саме: зерно пшениці в кількості 3903,09 тонн та зерно ячменю в кількості 98,4 тонни, на даний час зберігається на території зернового терміналу ТОВ «Транссервіс 2008» за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Залізнична, 3, із передачею на відповідальне зберігання службовим особам ТОВ «Транссервіс 2008» (код 35818770), витрати на зберігання покласти на власника сільськогосподарської продукції.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на майно, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання та накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Аргон-СХ», адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що ТОВ «АРГОН-СХ» має статус третьої особи, відповідно до статті 64-2 КПК України, а тому має право на подачу апеляційної скарги.
Так, адвокат вказує, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам статті 173 КПК, оскільки не містить порядку виконання із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб. Додає, що відповідно до ухвали, метою арешту є пункти 3 та 4 частини 2 статті 170 КПК України, проте вказує, що сільськогосподарська продукція не є і не може бути знаряддям вчинення злочинів, не містить на собі слідів чи відомостей, не є об`єктом кримінально протиправних дій, не є набутим кримінально протиправним шляхом або отримано юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Також апелянт вказує, що оскаржувана ухвала не містить підстав для застосування арешту на майно та є невмотивованою.
Крім того, автор апеляційної скарги вказує, що ухвала не містить обґрунтування причетності товариства до розслідуваних злочинів, як і не містить доказів на підтвердження того, що ТОВ «Аргон-СХ» ніби-то відобразив у невідомій податковій звітності операції з придбання і продажу різних груп товарів, відмінних від тих, що у подальшому експортувалось підприємством. Додає, що ТОВ "АРГОН-СХ" не входить до кола осіб, зазначених у частинах 5 та б статті 170 КПК України, оскільки не є підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, фізичною чи юридичною особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, та щодо ТОВ "АРГОН-СХ" не здійснюється провадження, у зв`язку із чим, як стверджує адвокат, арешт з метою можливої конфіскації майна з метою відшкодування шкоди є необґрунтованим.
Далі в апеляційній скарзі апелянт вказує про те, що у даному кримінальному провадженні не встановлено жодної особи, яка можуть бути підозрюваною, у зв`язку із чим відсутні підстави для накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого.
У підсумку, адвокат зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не йдеться ні про розмір шкоди, ні про розумність, співмірність на наслідки арешту для інших осіб.
Одночасно автор апеляційної скарги ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування причин пропуску такого строку вказує, що оскаржувану ухвалу постановлено слідчим суддею без виклику у судове засідання власника майна, копію ухвали апелянтом не отримано.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представник участіу судовому засіданні не приймали, копію оскаржуваного судового рішення не отримували, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, з підстав, наведених у ньому, підлягає задоволенню, оскільки цей строк пропущений з поважних причин.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження № 0001712, відомості про яке 25.05.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України.
Старший слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 ,звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на сільськогосподарську продукцію, яка належить: ТОВ «Аргон СХ», (код 305041), на даний час зберігається на території зернового терміналу ТОВ «Транссервіс 2008», за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Залізнична, 3.

11 вересня 2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва дане клопотання слідчого задоволено.
Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0001712, про накладення арешту, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора, та прийшов до висновку, що вказане у клопотанні слідчого майновідповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

З таким рішенням слідчого судді неможливо погодитися, з огляду на такі обставини.
Згідно ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Відповідно до порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження, витрати на зберігання арештованого майна, а саме сільськогосподарської продукції, покладено на її власника, що суперечить наведеним вимогам Закону.

З урахуванням викладеного, на переконання колегії суддів, наведені обставини свідчать про помилковість рішення слідчого судді в частині покладення витрат на зберігання арештованого майна на його власника, у зв`язку із чим ухвала слідчого судді в цій частині підлягає скасуванню.

Посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала не містить порядку виконання із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб, не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.

Твердження адвоката про невідповідність арештованого майна критеріям визначеним статтею 98 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами доданими до клопотання слідчого, а саме постановою про приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 08 вересня 2017 року, відповідно до якої майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має значення для подальшого досудового розслідування у зв`язку з тим, що можливо одержане внаслідок вчинення кримінальних правопорушень та/або є доходом від них, та необхідне для призначення відповідних перевірок, судових експертиз та встановлення осіб, які мають відомості, що мають відомості, що можуть бути використані в якості доказів (а.с. 104-106).
Посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді не містить підстав для застосування арешту на майно та є невмотивованою, слід визнати необгрунтованими, оскільки слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження, врахував наявність правових підстав для накладення арешту, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення.
Доводи апеляційної скарги в частині відсутності обґрунтування причетності товариства ТОВ «Аргон СХ» до розслідуваних злочинів та відсутності доказів того, що товариство ніби то відобразило у податковій звітності операції з придбання і продажу різних груп товарів, відмінних від тих, що у подальшому експортувалось підприємством, слід визнати передчасними, оскільки дані обставини не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Твердження адвоката про те, що ТОВ «Аргон СХ» не входить до кола осіб, зазначених у частинах 5 та 6 статті 170 КПК України, не є визначеною законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце у даному випадку. З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження апелянта про те, що стосовно товариства не здійснюється дане кримінальне провадження, оскільки накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів не вимагає доведення причетності особи до кримінального правопорушення.

Не є підставою для задоволення апеляційної скарги і твердження апелянта про відсутність в ухвалі слідчого судді розміру шкоди, оскільки таке посилання є обов`язковим при накладенні арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, що в даному випадку не має місця.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуваннюв частині зобов`язання службових осіб ТОВ «Транссервіс 2008» здійснити відповідальне зберігання арештованої сільськогосподарської продукції, яка належить ТОВ «Аргон СХ».

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Поновити представнику ТОВ «Аргон СХ» - адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року.

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Аргон СХ» - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , та накладено арешт на сільськогосподарську продукцію, яка належить ТОВ «Аргон СХ» (код 305041), - скасувати в частині покладення витрат на зберігання на власника майна.
В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4