АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/740/17 Справа № 702/731/16-к Категорія: ч. 2 ст. 187 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фронтівці Оратівського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працює, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України в редакції Закону, чинного на час вчинення злочину, покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції (до уповноваженого органу з питань пробації), повідомляти кримінально виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Богуслава Київської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працює, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого: 18.09.2015 р. Богуславським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Богуславського районного суду Київської області від 18.09.2015 р. у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Строк відбуття покарання вирішено відраховувати з моменту його затримання, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону, чинного на час відбуття попереднього ув`язнення, в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення 8 (вісім) місяців 14 днів за період з 31.05.2016 року до 14.02.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працює, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України в редакції Закону, чинного на час скоєння злочину, покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції (до уповноваженого органу з питань пробації), повідомляти кримінально виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили вирішено не обирати. Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком суду, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , обвинувачуються у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а саме в тому, що вони 31.05.2016 р. близько 02 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою, знаходячись на тротуарі біля парку неподалік будівлі по вул. Соборній, 121 в м. Монастирищі, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів та з метою заволодіння майном ОСОБА_13 , який рухався попереду них по даному тротуару, вчинили напад на ОСОБА_13 та, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, в ході якого нанесли ОСОБА_13 ряд ударів руками та ногами в область обличчя та тулубу, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови, крововиливу правої параорбітальної ділянки, саден роту та підборіддя, синця правої завушної ділянки, синця лівої завушної ділянки, які відповідно до висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-10/538 від 31.05.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та у вигляді синця грудної клітки, який відповідно до вказаного висновку експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень, після чого заволоділи особистими речами потерпілого ОСОБА_13 , а саме: мобільним телефоном марки «Флай DS130», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , ринковою вартістю 342 грн., в якому знаходилася сім - картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» ринковою вартістю 25 грн., золотою каблучкою вагою 2,6 грамів 585 проби, ринковою вартістю 2 337 грн., срібною каблучкою вагою 4,86 грамів 925 проби, ринковою вартістю 530 грн., що встановлено висновком судової товарознавчої експертизи від 31.05.2016 р., та грошовими коштами в сумі 26 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 3 260 грн.

Відповідно до обвинувального акта обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 обвинувачуються за ч. 2 ст. 187 КК України з кваліфікуючою ознакою вчинення розбою за попередньою змовою групою осіб.

Суд першої інстанції перекваліфікував дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України, мотивуючи це тим, що за результатами дослідження доказів кваліфікуюча ознака вчинення обвинуваченими розбою за попередньою змовою групою осіб не знайшла свого підтвердження, оскільки обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить як показанням обвинувачених, так і самого потерпілого, та іншим матеріалам кримінального провадження.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор спершу просив скасувати вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 27.07.2017 р. та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Богулавського районного суду Київської області від 18.09.2015 у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначити йому покарання у виді 7 років і 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Також просив повторно дослідити фактичні обставини справи та слідчі (розшукові) дії.

Пізніше прокурор 10.10.2017 р. подав зміни до апеляційної скарги, в яких просить скасувати вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Не заперечуючи правильності доводів, наведених в апеляційній скарзі, щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження в частині кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор вважає, що вирок є незаконним та підлягає скасуванню з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що суд виклав в мотивувальній частині вироку не формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а зазначив лише обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 обвинувачуються органом досудового розслідування, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема ч. 3 ст. 374 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 27.07.2017 р. в частині визнання винним ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та ухвалити виправдувальний вирок, яким виправдати ОСОБА_8 .

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що вирок в частині визнання винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права та кримінального процесуального законодавства, судовий розгляд було проведено однобічно та неповно, викладені в обвинувальній частині висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим під час судового розгляду, суд не в повній мірі оцінив їх з точки зору їх допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Указує, що фактично вирок в частині доведенні винуватості ОСОБА_8 ґрунтується лише на показаннях потерпілого ОСОБА_13 та протоколах слідчих експериментів за участю останнього та обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_7 . При цьому судом не взяті до уваги та належним чином не оцінені показання обвинувачених в сукупності з іншими доказами у справі. Під час судового розгляду ОСОБА_8 надавав пояснення про те, що до вчинення розбійного нападу він не причетний, напад вчинив ОСОБА_7 , а він лише намагався припинити його протиправні дії. Показання ОСОБА_8 повністю підтверджують інші обвинувачені. Також суд не взяв до уваги, що потерпілий ОСОБА_13 в ході судового розгляду підтвердив, що бачив трьох осіб біля себе й ОСОБА_8 він не пам`ятає.

В ході судового розгляду не підтвердилась попередня змова обвинувачених з метою заволодіння майном потерпілого. Не знайшов підтвердження й факт незаконного заволодіння ОСОБА_8 безпосередньо на місці вчинення злочину грошима та майном потерпілого.

У судовому засіданні прокурор, підтримавши змінену апеляційну скаргу, просив скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Просив відхилити апеляцію захисника, вбачаючи її необґрунтованою та безпідставною.

Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали подану захисником апеляційну скаргу, просили її задовольнити, з наведених в ній мотивів, та заперечили проти апеляції прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поклалися на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.90 року, мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Якщо підсудний визнається винним у замаху на вчинення злочину, необхідно зазначити причини, з яких злочин не доведено до кінця. В цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочину, а після цього - докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Постановляючи вирок щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог закону.

Так, місцевий суд, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК, та призначив їм покарання, передбачене санкцією даної норми закону.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, місцевий суд виклав у ній не формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, а зазначив лише обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 обвинувачується органом досудового розслідування відповідно до обвинувального акту, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги правову позицію суду касаційної інстанції щодо дотримання в цій частині положень ст. 374 КПК України, викладену в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_14 , у якій вказано на істотне порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, оскільки місцевий суд, ухвалюючи вирок, не навів формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а лише зазначив про обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких особа обвинувачується органами досудового слідства, а апеляційним судом вказану обставину залишено без належного реагування, вказавши на формальність зазначених прокурором порушень вимог закону.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, оскільки власних висновків щодо висунутого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 обвинувачення не зробив, чим позбавив суд апеляційної інстанції можливості перевірити правильність висновків про доведеність обвинувачення в ході перегляду вироку апеляційним судом.

Щодо інших доводів апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає доцільним давати їм оцінку з метою недопущення будь-якого впливу на позицію суду першої інстанції в ході нового розгляду кримінального провадження.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки і постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону, й за умови належного підтвердження винуватості осіб призначити покарання відповідно до положень ст. ст. 65-67 КК України.

Тому, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :