Справа № 141/1080/17
У Х В А ЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2017 року смт. Оратів

Слідчий суддя Оратівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Оратів клопотання слідчого СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 05.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новов`язвівське Юр`ївського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Оратівського відділу Немирівської місцевої прокуратури юристом 1-класу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 05.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .
Клопотання мотивоване тим, що 04 листопада 2017 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння спільно із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись біля місцевого магазину, що розташований в центі с. Кошлани Оратівського району Вінницької області вчинили конфлікт із місцевими жителями вказаного села. В подальшому, ОСОБА_7 пішов на територію ФГ «Надія В.М.» с. Кошлани Оратівського району Вінницької області та із житлового фургона, у якому він проживав, який знаходився на території даного господарства, взяв мисливську гвинтівку моделі «ТОЗ-34Е» № НОМЕР_1 , яка належить йому та набої до неї, після чого пішов в напрямку вищевказаного магазину.
Прямуючи по вулиці Миру в с. Кошлани Оратівського району Вінницької області, ОСОБА_7 , безпричинно, діючи з хуліганських спонукань, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі правила поведінки в суспільстві, діючи наполегливо, з особливою зухвалістю, прагнучи самовиразитися таким чином у зухвальстві, неповазі до суспільства, умисно почав здійснювати постріли із вказаної мисливської гвинтівки. Так, ОСОБА_7 тривалий час не припиняючи своїх хуліганських дій здійснив близько 10 пострілів протягом 20 хвилин. Дані дії були помічені, жителями села, що відпочивали у магазині та біля будинку культури, які в свою чергу, злякавшись почали тікати від магазину, таким чином ОСОБА_7 змусив мешканців села які перебували біля магазину та будинку культури припинити свій відпочинок та залишити вказані місця.
Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням вогнепальної зброї.
04.11.2017 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та поміщений в ІТТ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області.
05.11.2017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Вина ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: допитами свідків, протоколами огляду місця події.
Підозрюваний ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки являється жителем іншої області, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному проваджені, вчинити інші кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі може продовжувати свою злочинну діяльність, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .
У судовому засіданні слідчий СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання та його мотиви підтримали повністю, просили задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04 листопада 2017 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння спільно із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись біля місцевого магазину, що розташований в центі с. Кошлани Оратівського району Вінницької області вчинили конфлікт із місцевими жителями вказаного села. В подальшому, ОСОБА_7 пішов на територію ФГ «Надія В.М.» с. Кошлани Оратівського району Вінницької області та із житлового фургона, у якому він проживав, який знаходився на території даного господарства, взяв мисливську гвинтівку моделі «ТОЗ-34Е» № НОМЕР_1 , яка належить йому та набої до неї, після чого пішов в напрямку вищевказаного магазину.
Прямуючи по вулиці Миру в с. Кошлани Оратівського району Вінницької області, ОСОБА_7 , безпричинно, діючи з хуліганських спонукань, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі правила поведінки в суспільстві, діючи наполегливо, з особливою зухвалістю, прагнучи самовиразитися таким чином у зухвальстві, неповазі до суспільства, умисно почав здійснювати постріли із вказаної мисливської гвинтівки. Так, ОСОБА_7 тривалий час не припиняючи своїх хуліганських дій здійснив близько 10 пострілів протягом 20 хвилин. Дані дії були помічені, жителями села, що відпочивали у магазині та біля будинку культури, які в свою чергу, злякавшись почали тікати від магазину, таким чином ОСОБА_7 змусив мешканців села які перебували біля магазину та будинку культури припинити свій відпочинок та залишити вказані місця.
04.11.2017 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та поміщений в ІТТ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області.
05.11.2017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого королівства»)».
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
Згідно з вимогами ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника (ч.1 ст.193 КПК України).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).
При цьому, суд виходить з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 звернуто увагу судів, що при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і продовженням строків тримання під вартою суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), далі Конвенції) і норм КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
За ч.ч. 1, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При зверненні до суду з клопотанням слідчий, як ризики, передбачені ст. 177 КПК України зазначає те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки являється жителем іншої області, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному проваджені, вчинити інші кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі може продовжувати свою злочинну діяльність.
Слідчим суддею дійсно встановлено, що ОСОБА_7 є мешканцем с. Новов`язвівське Юр`ївського району Дніпропетровської області.
Підозрюваний ОСОБА_7 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років.
Окрім цього, судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, на утриманні має малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно.
Посилаючись на необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий посилається на тяжкість підозри як головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний буде переховуватися може переховуватись від органів досудового розслідування.
Слідчий суддя не може погодитись з таким твердженнями слідчого та звертає увагу, що Вищі суди неодноразово відзначали, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від органів досудового розслідування, правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятком абстрактного погляду, беручу до уваги тільки тяжкість злочину.
Ризик того, що ОСОБА_7 може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Рішення Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови»).
Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено Рішення Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання обвинуваченого під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань ( Рішення Європейського суду з прав людини «Клоот проти Бельгії»).
Як вбачається з матеріалів клопотання свідки у вказаному кримінальному провадженні допитані, дали пояснення, що підтверджуються протоколами допиту свідків.
Ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування не може вимірятися від суворості можливого покарання; його треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити його настільки незначним, що він не може слугувати виправданням для тримання під вартою.
Відповідно до рішення ЄСПЛ, тягар доказування у цих питаннях не повинен перерозподілятися так, щоб на затриману особу покладався обов`язок доводити наявність підстав для її звільнення «Биков проти Росії».
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, при обставинах, які виникли на сьогодні, слідчий суддя, вважає тримання під вартою ОСОБА_7 є недоцільним, а застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, забезпечить його належну процесуальну поведінку, до вирішення кримінального провадження по суті.
Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч.1 ст. 176 КПК України.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді у тримання під вартою, слідчий суддя констатує, що слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, окрім тримання під вартою ОСОБА_7 .
Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що з метою забезпечення кримінального провадження, необхідно до ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановлює, що надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які доводять про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваного ОСОБА_7 кримінального правопорушення; наявні достатні підстави вважати, що існують певні ризики, передбачені статтею 177 КПК України , підозрюваний ОСОБА_7 є мешканцем іншої області; тому необхідно застосувати запобіжний захід для запобігання ризикам у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 05.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - відмовити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Новов`язвівське Юр`ївського району Дніпропетровської області, українцю, громадянину України, проживаючому по АДРЕСА_1 , не працюючому, раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням на нього наступних обов`язків:
1) не відлучатися із с. Новов`язвівське Юр`ївського району Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
3) прибувати до СВ Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП України у Вінницькій області за першою вимогою.
Попередити підозрюваного ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ознайомити та вручити підозрюваному ОСОБА_7 під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя
Оратівського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1