МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальні провадження № 0000152 від 01.04.2017 року, № 0000173 від 12.04.2017 року та № 0000227 від 12.05.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, має на утриманні мати - інваліда І групи по зору, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

?15.01.2008 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком три роки;

?08.09.2008 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі, звільнений 23.11.2010 року умовно-достроково, не відбуте покарання 10 місяців 16 днів;

?11.01.2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки, вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.04.2013 року засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі, 12.08.2014 року звільнений на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 року;

?05.04.2017 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік;

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 , 29 березня 2017 року близько 01 години 00 хвилин в смт. Магдалинівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , у стані алкогольного сп`яніння, після спільного розпивання спиртних напоїв разом із запрошеним ним у гості ОСОБА_8 , у ході раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, переслідуючи корисливий мотив, скориставшись тим, що потерпілий заснув в кімнаті вказаного житла та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки "iPhone 4s Black 16 GB" чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 2 500 грн. 00 коп.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_6 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викрадене майно присвоїв та розпорядився ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на вказану суму.

10 квітня 2017 року близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , на порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої гарантується недоторканість іншого володіння особи, діючи умисно, таємно, усвідомлюючи, що він порушує недоторканість іншого володіння особи, без дозволу власника та скориставшись його відсутністю, шляхом зриву навісного замка, незаконно проник в приміщення житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_4 , який є житловим будинком ОСОБА_9 та перебуває у її володінні, чим порушив Конституційне право потерпілої на недоторканість житла громадян.

11 травня 2017 року близько 03 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, пройшов на неогороджену територію подвір`я ОСОБА_4 , що розташоване по АДРЕСА_5 , звідки таємно, повторно викрав мотоблок Кентавр МБ 1070Д, належний потерпілому.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, викрадене майно присвоїв та розпорядився ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальний збиток, який згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 14/12.1/539 від 23.05.2017 року становить 7 500 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину інкримінованих йому злочинах визнав повністю, фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень не оспорював та пояснив, що дійсно при вказаних в обвинувальних актах обставинах, вчинив крадіжку мобільного телефону марки "iPhone 4s Black 16 GB" чорного кольору у ОСОБА_8 та мотоблоку Кентавр НОМЕР_2 у ОСОБА_4 , а також обставини проникнення до житлового будинку по АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_9 . У вчиненому він щиро розкаявся, повідомив, що став на шлях виправлення та проходить програму позбавлення від наркозалежності, просив не позбавляти його волі.

Потерпілий ОСОБА_4 , суду пояснив, що 11 травня 2017 року близько 01.30, ОСОБА_6 викрав з його подвір`я мотоблок Кентавр МБ 1070Д. На даний час викрадене йому повернуто, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не бажає, просив надати останньому шанс для виправлення.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судовий розгляд за погодженням всіх учасників судового провадження проведено у відсутність потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які звернулися до суду з письмовими заявами, в яких прохали розглянути кримінальне провадження без їх участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, цивільний позов заявляти не бажають, покарання ОСОБА_6 призначити згідно закону.

В ході судового розгляду кримінального провадження, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого, потерпілого, оголошенням даних, які характеризують особу ОСОБА_6 та дійшов до переконання, що його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.

Оцінивши в сукупності досліджені у судовому засіданні докази, які є достовірними, допустимими й достатніми, суд дійшов висновку про те, що за вказаних у обвинувальному акті обставин були вчинені кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , і ці кримінальні правопорушення вчинено саме ним, а його умисні дії правильно кваліфіковані: за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, що порушує недоторканість житла громадян; за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Конституцією України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч. 1 ст. 1).

Завданням кримінального провадження зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених злочинів та необхідність призначення йому покарання, передбаченого законом.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які в силу ст. 12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується негативно, за місцем проходження програми позбавлення від наркозалежності характеризується виключно позитивно, ніде не працює, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, інвалідом не являється, має на утриманні мати - інваліда І групи по зору, раніше судимий за умисні злочини, вчинив нові умисні корисливі злочини, один з яких вчинений до винесення попереднього вироку, а інші в період іспитового строку. Обставинами, які пом`якшують покарання і часткового зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи міркування прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинуваченого до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність та обставин, що її обтяжують, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті закону, встановленої Особливою частиною КК України за вчинені злочини у виді позбавлення волі реально. Виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, чи його відбування, судом не встановлено.

Крім того, при визначенні остаточної міри покарання суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_6 був судимий 05.04.2017 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік і скоїв один злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України до винесення цього вироку і два нових злочину, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 185 КК України після винесення вироку, а тому суд призначає покарання із застосуванням лише ч. 1 ст. 70 та ч. 1 ст. 71 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової експертизи в сумі 2 286 грн. 50 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме - мобільний телефон марки "iPhone 4s Black 16 GB" чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , мотоблок марки Кентавр НОМЕР_2 та автомобіль марки ВАЗ 2107 р/н НОМЕР_3 - вважати повернутими; три сліди пальців рук та поліетиленову перчатку - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень та призначити йому покарання:

?за ч. 1 ст. 162 КК України ? у виді обмеження волі строком на один рік;

?за ч. 2 ст. 185 КК України ? у виді позбавлення волі строком один рік шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком один рік шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, призначеним Петриківським районним судом Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, остаточно шляхом часткового складення покарання, призначеного вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на два роки один місяць.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання.

Міра запобіжного заходу не обиралася. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертних досліджень за експертизи № 14/12.1/387 від 10.04.2017 року в сумі 703 грн. 68 коп., № 27/4.6-4686 від 25.04.2017 року в сумі 989 грн. 60 коп. та № 14/12.1/539 від 23.05.2017 року в сумі 593 грн. 22 коп., а разом 2 286 грн. 50 коп.

Речові докази по справі:

?три сліди пальців рук та поліетиленову перчатку - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

?мобільний телефон марки "iPhone 4s Black 16 GB" чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , мотоблок марки Кентавр НОМЕР_2 та автомобіль марки ВАЗ 2107 р/н НОМЕР_3 - вважати повернутими власникам.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя ОСОБА_1