Справа №581/300/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/60/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 581/300/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 травня 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, оскільки він активно сприяв розкриттю злочину і тяжких наслідків від нього не настало.

За вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 18.05.2017 ОСОБА_9 був визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироками суду, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки вісім місяців.

Вироком суду ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 460 грн. майнової шкоди.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_9 у кінці березня 2016 р. близько 21 год. незаконно проник до належного ОСОБА_12 житлового будинку по АДРЕСА_2 , з якого викрав належні їй два супутникові тюнери з пультами та DVD-програвач з пультом, чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 750 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили пом`якшити покарання, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів обвинуваченого про порушення судом вимог кримінального закону при призначенні покарання та, як наслідок, визначення останньому занадто суворого покарання, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував щире каяття як обставину, що пом`якшує його покарання. Обтяжуючих покарання обставин судом встановлено не було.

Крім того, судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність невідшкодованих збитків, а також дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_9 раніше судимий, неодружений, дітей на утриманні не має та не працевлаштований.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він активно сприяв розкриттю злочину та відсутність тяжких наслідків від вчиненого ним злочину, то колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки самі по собі ці обставини істотно не впливають на визначення виду і розміру покарання та повинні враховуватися у сукупності з усіма іншими обставинами провадження, з якими кримінальний закон пов`язує призначення покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для пом`якшення ОСОБА_9 покарання шляхом застосування принципу поглинення менш суворого покарання за даним вироком суду, більш суворим покаранням, яке було призначено обвинуваченому за попереднім вироком суду, а не часткового складання покарань, при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, оскільки суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-66 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Призначене обвинуваченому покарання, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діяння, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових злочинів.

Разом з тим, приймаючи рішення про зарахування ОСОБА_9 в строк відбування покарання частину невідбутого покарання за попереднім вироком суду за період з 17.02.2017 по 18.05.2017, судом першої інстанції не було враховано того, що починаючи з 24.04.2017 на підставі ухвали Липоводолинського районного суду Сумської області від 04.04.2017 обвинувачений був переведений до слідчого ізолятора на час здійснення досудового розслідування для проведення з ним слідчих дій у даному кримінальному провадженні.

Тому, оскільки на підставі вказаного судового рішення ОСОБА_9 продовжував перебувати в установі попереднього ув`язнення до ухвалення судом вироку у даному кримінальному провадженні, то період часу з 24.04.2017 по 18.05.2017 включно повинен був бути зарахований останньому із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі п. «ґ» ч.5 ст.72 КК України (в ред. ЗУ № 838-VІІІ від 26.11.2015).

На підставі ж ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_9 підлягає зарахуванню час з 17.02.2017 по 23.04.2017 включно день за день, тобто відбута частина покарання за попереднім вироком суду до дня його переведення в установу попереднього ув`язнення для розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, обвинуваченому підлягає зарахуванню також і строк перебування в слідчому ізоляторі в період з 19.05.2017 по 16.01.2018 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки закон про кримінальну відповідальність, який будь-яким чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, а який погіршує становище особи (ч.5 ст.72 КК в ред. ЗУ № 2046-VІІІ від 18.05.2017), не має зворотної дії в часі. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що поліпшує становище особи (ч.1, ч.2 і ч.4 ст.5 КК).

Оскільки в апеляційній скарзі не порушуються зазначені вище питання, то колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст.404 КПК України вийти за межі її вимог та змінити вирок суду, оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого, задовольнивши таким чином частково його апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 травня 2017 року відносно ОСОБА_13 змінити.

На підставі ч.4 ст.70 КК України зарахувати в строк відбування покарання частину відбутого покарання за попереднім вироком суду в період з 17.02.2017 по 23.04.2017 включно.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_14 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 24.04.2017 по 16.01.2018 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4