Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 531/542/17
Номер провадження 1-кп/540/13/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2018 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000311 від 13.05.2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Нижня Ланна Карлівського району Полтавської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, неодруженої, має на утриманні малолітню дитину, працездатної, непрацюючої, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
в с т а н о в и в :

згідно обвинувального акта від 23 травня 2017 року ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона, 28.04.2017 року близько 11:00 год., з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, прийшла до господарства гр. ОСОБА_4 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де викликавши останнього для розмови, шляхом обману, який виразився у повідомленні завідомо неправдивих відомостей інформації з приводу того, що вона перебуває в пошуках роботи та прохання останнього допомогти їй в цьому, зловживаючи довірою потерпілого, переконала ОСОБА_4 надати їй в користування належний йому мобільний телефон марки «Nokia X1-01» чорного кольору Imei 1 НОМЕР_1 та Imei 2 НОМЕР_2 , вартістю 326 грн для того, аби мати з ним зв`язок та приїхати за викликом на роботу, хоча заздалегідь планувала не їхати працювати. Після того, як ОСОБА_4 добровільно надав ОСОБА_5 в користування вказаний телефон, попередньо вийнявши з нього сім картки та флеш картку пам`яті, остання, з корисливих мотивів, завідомо знаючи, що вказаний телефон вона не поверне, заволоділа мобільним телефоном ОСОБА_4 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

За таких обставин, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

23.05.2017 року між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_5 укладена угода про примирення, за умовами якої, в зв`язку з тим, що матеріальні збитки потерпілому відшкодовано в повному обсязі, шляхом повернення викраденого майна, будь-яких претензій майнового чи іншого характеру до підозрюваної ОСОБА_5 у потерпілої сторони немає, підозрювана зобов`язується негайно, після затвердження угоди судом, принести офіційні вибачення потерпілому ОСОБА_4 за скоєні нею неправомірні дії.

Обставинами, що пом`якшують покарання є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання не вбачається.

За таких обставин, у відповідності до ст. 65 КК України, сторони узгодили обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт строком шістдесят годин.

Також сторони зазначили, що обізнані про правові наслідки укладення та затвердження угоди визначені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, що визначені ст. 476 КПК України, що відобразили в угоді та засвідчили своїми підписами.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується класифікується, як злочин невеликої тяжкості.

При цьому судом установлено, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.1 КПК України, характер обвинувачення, інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди та погоджується на призначення узгодженого покарання.

В судовому засіданні обвинувачена зазначила, що фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності та він повністю визнає винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України і просить суд затвердити угоду.

Потерпілий угоду підтримує та просить її затвердити.

Прокурор вважає, що угода відповідає вимогам закону та може бути затверджена судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом установлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права і свободи сторін.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 , призначивши узгодженого покарання.

В той час, обвинувачена заявила клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки вона в грудні 2017 року народила дитину, тобто у вересні 2017 року перебувала у стані вагітності, яка підтримана потерпілим та прокурором.

Так, відповідно до п. б ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі жінки, вагітні на день набрання чинності цим Законом, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.

Як убачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 29 грудня 2017 року, ОСОБА_5 являється матір`ю малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.53).

Таким чином, вказані обставини свідчать, що обвинувачена ОСОБА_5 підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році» та підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі п.б ст.1 вищезазначеного Закону.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази у справі: мобільний телефон марки «Nokia X1-01» чорного кольору Imei 1 НОМЕР_1 та Imei 2 НОМЕР_2 , що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 слід залишити останньому як власнику.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 370, 371, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

затвердити угоду про примирення, укладену 23.05.2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити узгоджене покарання у виді громадських робіт строком 60 (шістдесят) годин.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді громадських робіт строком 60 (шістдесят) годин на підставі п. б ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речові докази у справі: мобільний телефон марки «Nokia X1-01» чорного кольору Imei 1 НОМЕР_1 та Imei 2 НОМЕР_2 ,, що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 - залишити ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1