Дата документу Справа № 337/920/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/1449/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/920/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2017 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, який не працює, є студентом 3-го курсу ЗНУ, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 08 лютого 2018 року включно із забороною залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 16 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, з покладенням на підозрюваного обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України: з`являтися до органів досудового розслідування, прокурора і суду за першим викликом в призначений час,

в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2017 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб

Апелянт вважає, що слідчим суддею належним чином не було враховано, що ОСОБА_7 вчинив протягом короткого проміжку часу два епізоди тяжкого злочину, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку та впевненість у безкарності своїх дій; хоча ОСОБА_7 і є студентом 3 курсу денного відділення вищого навчального закладу, проте, з наданих ним пояснень під час розгляду клопотання, заняття він прогулює, востаннє був на заняттях 27.11.2017 року, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурор вважає, що неможливість обрання до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обумовлена тим, що останній прописаний за однією адресою, фактично мешкає з батьками за іншою адресою, але, посварившись з батьками, переїхав мешкати на третю адресу, отже, за таких обставин обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання батьків є безпідставним.

Крім того, на думку апелянта, слідчим суддею не враховано, що, встановивши наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, у тому числі домашній арешт, не зможе запобігти вказаному ризику.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно зі змістом судового рішення, 07.12.2017 року старший слідчий Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 .

У клопотанні зазначено, що 01 грудня 2017 року о 00 годин 30 хвилин ОСОБА_11 разом з ОСОБА_7 та у присутності знайомих ОСОБА_12 і неповнолітнього ОСОБА_13 , знаходячись поблизу буд. 41 по вул. Запорізького козацтва в м. Запоріжжі, побачили раніше невідому їм ОСОБА_14 , та, діючи умисно, з корисливих мотивів, спільно, за попередньою змовою групою осіб, з метою відкритого заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, розраховуючи на потурання з боку присутніх ОСОБА_12 та неповнолітнього ОСОБА_13 , підбігли до ОСОБА_14 і ОСОБА_7 наніс останній удар кулаком в область потилиці та декілька ударів руками в область голови ОСОБА_14 , після чого, наніс удар, взутою у кросівки ногою в область спини, від чого ОСОБА_14 втратила рівновагу та впала на землю. У той же час ОСОБА_11 , діючи спільно з ОСОБА_7 , вихопив у ОСОБА_14 сумку з грошовими коштами та речами та почав втікати, а ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс ще декілька ударів ОСОБА_14 в область голови та тулуба, і також втік з місця злочину.

Таким чином, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_7 заволоділи майном ОСОБА_14 , тим самим спричинили потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 2 000 гривень.

01.12.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002680 за даним фактом були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками, передбаченими ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, і розпочато досудове розслідування.

06.12.2017 року ОСОБА_7 письмово повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилаючись на недоведення слідчим та прокурором неможливості застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, прокурор звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, за наслідками розгляду якої колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, з положень ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановивши наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшов разом з тим висновку про недоведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, при цьому, жодних обставин, які свідчили про таку можливість слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено не було.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про їх наявність з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести наявність заявлених ризиків.

Разом з тим, ані слідчим в клопотанні, ані прокурором в апеляційній скарзі не наведено виняткових обставин, які б давали підстави вважати, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 і запобігти існуючим ризикам в змозі лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, відповідно до наведеного вище, колегія суддів враховує в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, розмір покарання, який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, дані про особу підозрюваного, відсутність відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, та вважає, що такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт, в змозі запобігти існуючому ризику і забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , відповідає особі підозрюваного та є співмірним з існуючим ризиком.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що ані слідчий в поданому клопотанні, ані прокурор в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій, не змогли довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права ОСОБА_7 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого, як домашній арешт, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Також колегія суддів, виходячи з того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, вважає, що слідчий суддя, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, обґрунтовано не визначив під час розгляду клопотання розмір застави.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2017 року, якою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 08 лютого 2018 року включно із забороною залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 16 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, з покладенням на підозрюваного обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: