Справа№751/7376/17
Провадження №1-в/751/550/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , представника Чернігівської ВК № 44 ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії №44 клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання, -

в с т а н о в и в :

Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_5 клопотання підтримала, просила задовольнити.

У судовому засіданні представник Чернігівської виправної колонії №44 заперечила щодо застосування відносно засудженої умовно-дострокового звільнення, вважає, що на даний час засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення засудженої, представника Чернігівської виправної колонії №44, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженої, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Так, вироком Білопільського районного суду Сумської області від 19.11.2014 року ОСОБА_5 засуджена за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. В силу ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком і вироком Білопільського районного суду Сумської області від 03.09.2014 року шляхом часткового складання призначених покарань за правилами ст. 72 КК України призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Як вбачається з особової справи, початок строку покарання ОСОБА_5 з 26.01.2015 року, кінець строку 26.02.2018 року.

Відповідно до характеристики адміністрації Чернігівської виправної колонії №44 ОСОБА_5 відбула встановлену законом частину строку покарання, поведінка засудженої за весь час відбування покарання не є сумлінною. притягувалась до дисциплінарної відповідальності, не приймає участь у роботі самодіяльних організацій засуджених чи підготовці та проведенні культурно-масових заходів, не входить до складу ради колективу засуджених відділення чи установи, не є прикладом для інших засуджених, ставлення до праці засудженої за весь час відбування покарання загалом не є сумлінним, лише останні три місяці покращила свій показник виконання денного завдання, загалом до праці ставиться добре, враховуючи вищевикладене а також те, що держава вже неодноразово надавала засудженій можливість уникнути позбавлення волі, звільняла її двічі з іспитовим строком, умовно-достроково, засуджена правильних висновків для себе не зробила, направлялась в місця позбавлення волі за порушення іспитового строку, неодноразово вчиняла умисні злочини, має четверту судимість у сфері злочинів проти власності, а тому не має впевненості в її подальшій правослухняній поведінці, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

У 2016 році засуджена отримувала догани за порушення вимог встановленого порядку та попередження за порушення санітарно гігієнічних норм. 18 жовтня 2017 року отримала подяку за виконання покладених обов`язків, додержання ПВР та дотримання вимог трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Таким чином, суд, враховуючи всі докази в провадженні, дійшов висновку, що засуджена не довела своє виправлення, застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання буде передчасним.

За таких обставин, у задоволенні клопотання засудженої слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджена вправі подати апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1