Номер провадження: 11-кп/785/261/18
Номер справи місцевого суду: 511/2450/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

та адвоката: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.12.2017 року про повернення обвинувального акту, -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.119 та ч. 1 ст. 122 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 000923 від 24.07.2017 року повернуто прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, в зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На зазначену ухвалу прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції та вказує, що обвинувальний вирок відповідає вимогам КПК України.

Крім того до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 діб.

Заслухавши доповідь судді, твердження прокурора і адвоката які підтримали апеляційні вимоги, та прокурор підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання, проти чого адвокат заперечував, вивчив доводи, викладені в апеляційній скарзі та перевіривши матеріали провадження в її межах, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, не підлягає і продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання, виходячи з таких підстав.

Аналіз ст. 291 КПК України свідчить про те, що обвинувальний акт має бути чітким, логічним, переконливим то мотивованим, у ньому вказуються тільки конкретні, достовірно встановлені факти.

Відповідно до п. 5 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як обґрунтовано вказав районний суд, аналіз змісту вказаного обвинувального акту показав, що він формально містить підрозділи: «Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення», «Формулювання обвинувачення» та «Правова кваліфікація кримінального правопорушення» з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але формулювання обвинувачення є формальним, а обвинувачення є неконкретним, обставини справи не відповідають кваліфікації злочину з огляду на наступне.

Обвинувальний акт, що надійшов до суду, не містить чіткого (конкретного) викладення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які згідно положень ст. 91 КПК України та з огляду на правову кваліфікацію дій обвинуваченого, зазначену в обвинувальному акту, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так, згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_8 24.07.2017 року о 4 години двічі вдарив потерпілу: один раз табуретом в область грудної клітини та долонею лівої руки в праву частину обличчя ОСОБА_9 , в наслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, а саме: двобічного переламу 8-10 ребер та закриту черепно-мозкової травму з крововиливом під тверді і м`які мозкові оболонки, масивного поширеного крововиливу у м`які тканини волосистої частини голови, від останніх тілесних ушкоджень настала смерть потерпілої.

Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство вчинене через необережність та за ч. 1 ст. 122 КК України, що кваліфікуються як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Крім того, згідно обвинувального акту у ОСОБА_10 також виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців і садна шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та пов`язані з настанням смерті ОСОБА_10 , які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 75/84Д1 від 10.11.2017 вона могла отримати в наслідок падіння з висоти власного зросту.
Але механізм отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпілою та правова кваліфікація кримінального правопорушення в цій частині свого відображення в обвинувальному акті не знайшла.

Тому обґрунтовано, на думку районного суду, зазначення вказаного в обвинувальному акті є неконкретним та таким, що не дає суду можливість зіставити кожний елемент складу кримінального правопорушення з фактичними складовими обвинувачення та з його юридичною формулою; деякі тілесні ушкодження взагалі не кваліфіковані, крім того вказане містить протиріччя, оскільки не зрозумілим є виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців і садна шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та пов`язані з настанням смерті ОСОБА_10 та як вона могла отримати вказані тілесні ушкодження внаслідок падіння з висоти власного зросту, якщо обвинувачений її двічі вдарив один раз тумбочкою в область груди, а другий раз долонею по обличчю; тобто їх локалізацією та механізм спричинення вказаних тілесних ушкоджень в системному розумінні зі складом необережного злочину.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийшов до правильного висновку про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону та неможливістю проведення судом першої інстанції підготовчого судового засідання у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції навів в ухвалі ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акта прокурору, а тому підстав для її скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Що стосується неправильної вказівки номера провадження і особу підозрюваного, то колегія суддів вважає, що судом була допущена описка, яка не може вплинути на кваліфікацію його дій.

Не може колегія прийняти до уваги ствердження прокурора, про допущену описку в обвинувальному акті, що до вказівки, що легкі тілесні ушкодження пов`язані з настанням смерті ОСОБА_10 , бо прокурор не може надати висновок судово-медичного експерта № 75/84Д1 від 10.11.2017 року.

Згідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З матеріалі провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше не судимий. Підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років. Прокурором не надано підстав, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 переховувався від органу досудового розслідування чи суду та перешкоджав кримінальному провадженню.

Відповідно ст. 183 КПК України до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Приймаючи до уваги вищевикладене колегія суддів вважає, що клопотанняпрокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Колегія суддівприходить до висновку про наявність достатніх підстав у застосуванні у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 183, 291, 314,331, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області і його клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.12.2017 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.119 та ч. 1 ст. 122 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 000923 від 24.07.2017року прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, залишити без змін.

Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів який обчислюється з 18.01.2018 року, звільнивши з під варти і поклавши на підозрюваного обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою;
-не залишати місце постійного проживання в АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 7.00 год, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- утриматись від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню;

Ухвалу про застосування до запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4