ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/848/17

18 жовтня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора прокуратури Костопільського відділу Здолбунівській місцевої прокуратури ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , інспектора Костопільського РВ ППЗМ Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньо освітою, неодруженої, непрацюючої, немаючої судимості, маючої на утриманні двох малолітніх дітей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Судовим слідством суд,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 21 грудня 2015 року о 04:20 год., перебуваючи поблизу кафе «Диско», що за адресою м. Костопіль вул. Проектова, 1, Костопільського району, Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла потерпілій ОСОБА_4 нанесла один удар ногою в область живота та один удар ногою в район лівої сідниці.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, у вигляді, синців лівої пахової ділянки та лівої сідниці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №420 від 25.12.2015, утворилися від дії тупих предметів приблизно за 2-3 доби до моменту огляду. Отримані громадянкою ОСОБА_4 кожен синець окремо, за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченої заявлено цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди на суми 20000 грн. і 27000 грн. відповідно.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 винною себе у пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю і, підтвердила фактичні обставини скоєння злочину.

В зв`язку з тим, що покази обвинуваченої повністю узгоджуються з доказами стосовно фактичних обставин справи, які були зібрані в ході досудового розслідування, і які ні ким з учасників судового розгляду не оспорювались, а також враховуючи клопотання останніх, відповідно до ч.3 ст. 249 КПК України, дослідження доказів в судовому засіданні було обмежено допитом обвинуваченої та потерпілої, а також дослідженням характеризуючи документів і досудової доповіді. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Щодо дослідження заявленого цивільним позивачем позову на суму 47000 грн. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди судом, постановлено провести повний порядок з`ясування доказів, які підтверджують чи спростовують наявність вини обвинуваченої у завданні шкоди на заявлену суму позову.

Потерпіла ОСОБА_4 , показала що 21 грудня 2015 року близько 04:20 год., поблизу кафе «Диско», що за адресою м. Костопіль, вул. Проектова, 1, Костопільського району, Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, обвинувачена ОСОБА_6 нанесла їй один удар ногою в область живота, та один удар ногою в район сідниці.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 21 грудня 2015 року умисно нанесла легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , а тому ці її дії суд, кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди не підлягає до задоволення у повному об`ємі, а про відшкодування заподіяної моральної шкоди частково, на суму 2000 грн. з наступних підстав.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , нею було витрачені кошти на медикаменти та кваліфіковане медичне обстеження в м.Рівному, також протиправними діями обвинуваченої було повністю пошкоджено та приведено в непридатний стан одяг потерпілої, а саме: зимову дублянку, зимові чоботи, спідницю, кофту, також зник телефон, а тому загальна сума збитків становить 27000 грн., у зв`язку з чим, вона просить суд стягнути з обвинуваченої на її користь вказану суму, в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю заперечувала, щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року, при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Потерпілою ОСОБА_4 ні при подачі позовної заяви, ні в судовому засіданні, жодних доказів на підтвердження того, що неправомірними діями ОСОБА_6 їй було завдано матеріальної шкоди в розмірі 27 000 грн. суду не надала. Не містять жодних доказів щодо завданої матеріальної шкоди потерпілій і матеріали кримінального провадження №0000254.

Окрім того, у своїй позовній заяві потерпіла зазначає, що у розмір зазначеної нею матеріальної шкоди входить вартість телефону, який зник. В той же час, з дослідженого обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у злочині передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України, жодної згадки щодо зниклого телефону, чи причетності обвинуваченої до його зникнення обвинувальний акт не містить, таких фактів в судовому засіданні також встановлено не було.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1989 р. № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" із послідуючими змінами і доповненнями, суд у вироку має навести мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження викладених ОСОБА_4 обставин у позовній заяві, щодо завданої діями ОСОБА_6 їй матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про відмову позивачці у задоволенні позовних вимог у цій частині повністю за недоведеністю.

Щодо позовних вимог про відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпіла заявила, що ОСОБА_6 своїми неправомірними діями спричинила її моральні і фізичні страждання, принизила її гідність і честь, заподіяла шкоду її здоров`ю.

Враховуючи обставини справи, а саме характер та обсяг страждань потерпілої, теперішній стан здоров`я потерпілої, тяжкість завданих їй побоїв, істотності вимушених змін у житті останньої, суд визнає моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а в задоволені решти сум позовних вимог останньої, щодо відшкодування моральної шкоди, на суму 18000 грн., відмовити.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 виду та розміру покарання, суд в якості обставин, які його пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, приймає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні двох малолітніх дітей.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 і обвинувачена виявила бажання, щоб до неї було застосовано Закон України „Про амністію від 22 грудня 2016 року, тому суд вважає за необхідне звільнити останню від призначеного покарання на підставі п.в ст.1 Закону України „Про амністію від 22 грудня 2016 року та ст.74, 85, 86 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,374,395 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 , визнати винною у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі якої, призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Застосувати до ОСОБА_6 п.в ст. 1 Закону України Про амністію від 22 грудня 2016 року , статті 74,85,86 КК України та звільнити її від відбування даного покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до засудженої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 2000 грн., в решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 сплачений останньою судовий збір в розмірі 1600 грн..

Речові докази по справі - оптоволоконний диск OMEGA CD-R 700MB, який зберігається в матеріалах справи після набрання вироком законної сили, залишити в ній.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору

СуддяОСОБА_1