Ухвала
іменем україни
08 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 04 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 09 серпня 2016 року.

Вироком Ямпільського районного суду Сумської області

від 04 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 09 серпня 2016 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Середина Буда Сумської області, зареєстрованого та мешканця цього АДРЕСА_1 , раніше не судимого

засуджено за ч. 2 ст. 332 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Речовий доказ автомобіль марки TOYOTA " Land Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , конфісковано в дохід держави, як засіб вчинення злочину, а техпаспорт на автомобіль УАЗ та дві довіреності і страховий поліс повернуто ОСОБА_7 .

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 30 травня 2015 року приблизно о 22.55 год., сприяючи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (засуджених вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 25 листопада 2015 року) у незаконному переправленні осіб (громадянина Королівства Марокко ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Федеративної Демократичної Республіки Непал ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 ) через державний кордон України, за обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, діючи за попередньою змовою групою осіб, на власному автомобілі марки TOYOTA Land Cruiser, прибув до заздалегідь обумовленого місця, а саме: інформаційного покажчика № 2402 поблизу державного кордону України з Російською Федерацією, де зустрівся з невстановленими досудовим слідством особами, які передали йому групу згаданих нелегальних мігрантів, яких, напередодні, провідник потягу № 61 сполученням МоскваМиколаїв ОСОБА_9 висадив на залізничний станції «Суземка» Брянківської області Російської Федерації, а ці особи за дорученням ОСОБА_7 , незаконно, у пішому порядку, переправили поза пунктом пропуску через державний кордон України на територію України з Російської Федерації.

Після чого, ОСОБА_7 на своєму автомобілі перевіз зазначених мігрантів до м. Середина-Буда Сумської області, де вони були розміщені ОСОБА_13 з відома ОСОБА_7 у місці тимчасового переховування, а саме у будинку АДРЕСА_2 , де 31 травня 2015 року вони й були виявлені співробітниками Середньо-Будського районного відділу УМВС України в Сумській області та військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У касаційній скарзі захисник вважає, що судові рішення підлягають скасуванню, а кримінальне провадження закриттю у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що судові рішення не базуються на беззаперечних доказах вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК, а також в них відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона інкримінованого злочину, а саме: прямий умисел. Також, посилається на неповноту судового розгляду, неправильну оцінку судом доказів і, як наслідок, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність вказує, що на момент ухвалення вироку, санкція статті не передбачала конфіскацію майна, а тому судами, на думку захисника, застосовано більш суворе покарання, ніж те, що передбачене ч. 2 ст. 332 КК (конфісковано належний засудженому автомобіль марки TOYOTA Land Cruiser). Зазначає, що суд апеляційної інстанції наведеним порушенням не дав оцінки, помилку суду першої інстанції не виправив та т безпідставно залишив вирок суду щодо ОСОБА_7 без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали касаційну скаргу з підстав, викладених у ній, заперечення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі захисника, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у ст. 410, 411 КПК щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, неповноту фактичним обставинам провадження. У зв`язку з наведеним, доводи захисника та засудженого в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.
Згідно зі ст. 94 КПК, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, і ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів провадження, висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК, суд зробив на підставі зібраних у провадженні та детально досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.
При цьому, суд в обґрунтування обвинувачення вмотивовано послався на показання ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , які були засуджені

вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 25 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 332 КК.

Зокрема, ОСОБА_13 пояснював, що він звернувся за допомогою до ОСОБА_7 , як до колишнього працівника прикордонної служби щодо вирішення питання про переправлення трьох нелегалів з Російської Федерації через державний кордон України, на що останній надав свою згоду. Вранці, 31 травня 2015 року, ОСОБА_7 зателефонував йому та повідомив, що іноземці вже на території України. Після чого всі разом поїхали до будинку для їх розміщення.

ОСОБА_9 пояснював, що телефонував ОСОБА_13 для вирішення питання щодо переправлення трьох нелегалів з Російської Федерації через державний кордон України, на що останній відповів, що людей готові зустріти.

Факт незаконного перетину державного кордону України зафіксовано протоколом огляду місця події від 31 травня 2015 року (т. 2 а.п. 3-5), про що вказували допитані в порядку ст. 225 КПК, в якості свідків громадяни ОСОБА_14 ОСОБА_10 , громадяни Федеративної Демократичної Республіки Непал ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вони ж, детально розповідали суду про обставини їх переміщення через державний кордон України, в тому числі із зазначенням видів транспортних засобів.

Цих же осіб в подальшому було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у виді штрафу, постанови відносно яких набрали законної сили і є чинними.

Крім того, відповідно до пояснень свідків, працівників прикордонної служби, протоколів проведення слідчих експериментів, витягу з схеми ділянки відповідальності ВПС «Зноб-Новгородське» з позначенням лінії кордону, обшуку житла та іншого володіння, було встановлено, що їх перевозив саме ОСОБА_7 на автомобілі TOYOTA Land Cruiser, без належних документів для перетину державного кордону України.

Відповідно до технічних даних, отриманих в результаті дослідження вилучених мобільних телефонів, засуджений ОСОБА_7 в період незаконного перетину та наступного перевезення порушників регулярно спілкувалися з ОСОБА_13 . Також було визначено його маршрут пересування з зазначенням часу та місця його перебування.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суд всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, кожний доказ у ньому дослідив з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності і взаємозв`язку.

Суди першої та апеляційної інстанцій ретельно перевіряли доводи засудженого та захисника про недоведеність скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК.
Викладені в судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими, такими, що відповідають матеріалам справи.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора (щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання) та обвинуваченого ОСОБА_7 (щодо безпідставного засудження) та, у відповідності до ст. 419 КПК, виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції щодо останнього законним і обґрунтованим.
Викладені в ухвалі мотиви про визнання доводів (щодо суперечливості показань свідків, недопустимості доказів) скаржника безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими, такими, що відповідають матеріалам провадження.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
На думку колегії суддів, не ґрунтуються на законі й доводи захисника про неправильне призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді конфіскації майна автомобіля марки TOYOTA Land Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до вироку цей автомобіль визнаний речовим доказом (знаряддям злочину), про що під час касаційного розгляду не заперечував захисник і його долю вирішено в порядку ст. 100 КПК. Додаткове покарання у виді конфіскації майна ОСОБА_7 судом не призначалося.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно розглянути провадження і постановити законні та обґрунтовані рішення, не встановлено.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 434, 436 КПК,

п. 6 розділу ХII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України

від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката

ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 04 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 09 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

і скарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3