Справа № 541/2281/17
Провадження № 1-кп/541/227/2017
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселий Кут Арцизького району Одеської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 09.06.2017 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, зараховано в строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк з 05.12.2014 по 09.06.2017, звільнений з-під варти з зали суду у зв`язку з відбуттям покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2017 року, близько 06.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на пероні залізничного вокзалу м. Миргород, що розташований по вул. Залізничній, маючи бажання та намір, направлені на відкрите викрадення чужого майна, а саме навушників марки «SONY MDR-ZX310» чорно-синього кольору, які належали ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та якими в той час користувався ОСОБА_7 , діючи повторно, з прямим умислом, тобто усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та ціллю використання у власних потребах, переслідуючи мету наживи та незаконного особистого збагачення, з метою реалізації своїх злочинних намірів, діючи відкрито відносно ОСОБА_7 , вихопив їх із сумки останнього, яка знаходилася у того на лівому плечі. Після цього, ОСОБА_5 з вищевказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим довів свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна до кінця, чим своїми протиправними діями завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на суму 800 грн.

Такі умисні та протиправнідії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно.

20 грудня 2017 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відповідно до статей 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у вчиненні кримінального правопорушення у судовому провадженні. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначеним судом. Також в угоді зазначено, що на день підписання цієї угоди між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 досягнуто примирення, претензії майнового чи морального характеру у потерпілого до обвинуваченого відсутні, потерпілий не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, що підтверджується підписом потерпілого. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Згідно із частиною 3 статті 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі статтею 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до письмової заяви від 20.12.2017 ОСОБА_4 надав прокурору свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який згідно із статтею 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, отже відсутні підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Згідно з ч.2 ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.3 ст.75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Враховуючи характеризуючі дані про особу обвинуваченого та період часу, який прошов з часу звільнення ОСОБА_5 після відбуття покарання до вчинення ним нового злочину, суд вважає за необхідне встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 469, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 грудня 2017 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у строк 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1