1Справа № 335/9823/17 1-кс/335/6580/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2017 р. до суду за погодженням з прокурором звернувся слідчий СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва ОСОБА_3 про арешт майна, мотивуючи свої вимоги наступним.
16 серпня 2017 р. в межах даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук автомобіля «Volkswagen Transporter», 2008 р.в., д.н. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_6 , під час якого було виявлено та вилучено наступне майно: довіреність № 8 від 02.08.2017 на ім`я ОСОБА_7 на 2 арк., чекові книжки 2 шт. на ім`я ОСОБА_6 , заява на видачу готівки та банківські чеки на 37 арк., довіреність № 1 від 27.07.2017 на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на 3 арк. кожна на 1 арк., довіреність від 11.08.2017 на ім`я ОСОБА_11 на 1 арк., акти прийому-передачі грошових коштів на 28 аркушах, грошові кошти у сумі 825 005 (вісімсот двадцять п`ять тисяч п`ять) гривень 00 копійок, мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору, мобільний телефон «Самсунг дуос» чорного кольору, обидва з нульовими IMEI.
Вказані речі та документи визнані речовими доказами за постановою слідчого від 17.08.2017.
Посилаючись на вимоги статті 170 КПК України, слідчий просив накласти арешт на дане майно з метою забезпечення кримінального провадження.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Представник власника майна у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання з цих підстав, що ухвалою слідчого судді не було надано дозволу на вилучення вищезазначених документів та грошей. Судом не було накладено арешт на грошові кошти протягом 72 годин з дня надходження клопотання, а тому майно підлягає поверненню. Грошові кошти не були ідентифіковані родовими ознаками, а тому не можливо їх віднести до вчинення злочину та визнати речовими доказами.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як передбачено частиною 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Поряд із цим, відповідно до з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Надані слідчим матеріали кримінального провадження (протокол допиту свідка від 07.12.2016, рапорт ст. о/у УЗЕ в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 07.12.2016, схема ухилення від сплати податків, протоколи обшуку, дослідження фінансових операцій, проведених за участю ТОВ «МАЕСТРО ГРУП» та інших підприємств за період з 01.01.2016 по 30.06.2017, проведене Офісом великих платників податків державної фіскальної служби) посвідчують те, що вилучені слідчим речі та документи при проведенні обшуку 16.08.2017, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Поряд із цим, надані представником власника майна документи фінансової звітності не посвідчують факт неможливості використання вилучених слідчим речей та документів як речових доказів у кримінальному провадженні.
До того ж, вказані вище речі і документи визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні за постановою слідчого від 17.08.2017.
Також суд вважає неприйнятними посилання представника власника майна на те, що сплив визначений ч. 5 ст. 171 КПК України строк накладення арешту на майно, оскільки згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
У даному випадку майно було вилучене 16.08.2017 о 17:00 год. згідно із протоколом обшуку, а клопотання про накладення арешту на це майно подано слідчим 18.08.2017 о 14:38 год., тобто у встановлений законом строк.
Розгляд клопотання було призначено слідчим суддею на 19.08.2017 на 14:00 год., тобто у строк, визначений ч. 6 ст. 173 КПК України. в цей же час, по суті розгляд клопотання не відбувся, у т.ч. через заявлення представником власника майна клопотання про оголошення перерви у розгляді для підготовки письмових заперечень та надання доказів. Таким чином, посилання представника власника майна на те, що слідчим суддею не було постановлено ухвалу у встановлений ч. 6 ст. 173 КПК України строк, а тому майно підлягає безумовному поверненню, не ґрунтується на фактичних обставинах розгляду даного провадження. Вказані посилання представника власника майна, на переконання суду, є намаганням здійснити формальний підхід до розгляду даного питання з метою повернення речей та документів, що є речовими доказами та мають значення для встановленні істини у кримінальному провадженні. Тому, враховуючи, що вказаний строк було пропущено з поважних та об`єктивних причин, слідчий суддя поновлює його в порядку ст. 117 КПК України.
Підсумовуючи викладене, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вищезазначені речі та документи, задовольнивши клопотання слідчого у повному обсязі.
Керуючись вимогами ст.ст. 117, 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 4 вересня 2017 р.

Повний текст ухвали оголошено 8 вересня 2017 р. о 08:45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1