Дата документу Справа № 315/448/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1259/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 315/448/17
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0000192 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добропілля Гуляйпільського району Запорізької області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, не депутата, не військовозобов`язаного, освіта середня-спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
- 12.05.2003 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 12.06.2004 року з Бердянської ВК по відбуттю строку покарання;
- 01.11.2005 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ст. 152 ч.1, 304, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.10.2007 року звільнений умовно-достроково на не відбутий термін 8 місяців 16 днів;
- 07.11.2008 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 05.05.2011 року звільнений умовно-достроково на не відбутий термін 7 місяців 2 дні;
- 04.10.2012 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ст. 186 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився 16.07.2014 року з Кам`янської ВК в Запорізькій області з заміною покарання за рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області на виправні роботи з відрахуванням заробітку у розмірі 15 %. Не відбутий термін покарання 6 місяців 9 днів,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29 травня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду занадто суворим, ще раз вказує, що він щиро розкаюється у скоєному, на його утриманні є мати пенсійного віку, троє неповнолітніх дітей, скоїти злочин його спонукало тяжке матеріальне становище.

Просить вирок суду змінити, застосувати до нього положення ст. ст. 69, 75 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_8 просить вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема в останньому слові, який просив апеляційну скаргу задовольнити; прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29 травня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з дня його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 32220 грн.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення в тому числі і корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, знову скоїв корисливі злочини.
Так, 29.01.2017 року близько 21-00 години, ОСОБА_6 , знаходячись на території складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливими мотивами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку однієї одиниці посівного матеріалу насіння соняшнику "Tunka LG", вартістю 3900 грн., чим спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на вищевказану суму.
31.01.2017 року близько 14-00 години, ОСОБА_6 , знаходячись на території складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливими мотивами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку двох одиниць посівного матеріалу насіння соняшнику "Tunka LG", вартість однієї одиниці становить 3900 грн., чим спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 7800 грн.
08.02.2017 року близько 14-00 години, ОСОБА_6 , знаходячись на території складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливими мотивами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку двох одиниць посівного матеріалу насіння соняшнику "Tunka LG", вартість однієї одиниці становить 3900 грн., чим спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 7800 грн.
10.02.2017 року близько 14-00 години, ОСОБА_6 , знаходячись на території складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливими мотивами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку двох одиниць посівного матеріалу насіння соняшнику "PR64LE20", вартість однієї одиниці становить 4200 грн., чим спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 8400 грн.
11.02.2017 року близько 14-00 години, ОСОБА_6 , знаходячись на території складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливими мотивами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку однієї одиниці посівного матеріалу насіння соняшнику "Tunka LG", вартістю 3900грн., чим спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на вищевказану суму.
24.02.2017 року близько 15-00 години, ОСОБА_6 , знаходячись на території складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливими мотивами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку 20л. дизельного пального по ціні 21 грн. за 1 л., чим спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 420 грн.
За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України, призначення основного покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

За змістом ст. 75 КК України звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. ст. 69, 75 КК України районним судом не встановлено і в апеляційній скарзі ним не приведено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано, що останній повністю визнав вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше неодноразово засуджений, а тому суд призначив йому покарання у виді позбавлення волі, близьке до мінімального, передбачене санкцію ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. ст. 69, 75 КК України, зокрема, і у зв`язку з тим, що суд не врахував, що на його утриманні є мати пенсійного віку, троє неповнолітніх дітей, оскільки будучи неодноразово судимим за вчинення тяжких умисних злочинів, він знову після звільнення з місць позбавлення волі, вчинив ряд нових корисливих злочинів, а тому, колегія судів вважає, що обвинувачений схильний до стійкої злочинної діяльності, що характеризує його, як негативну особу, а тому, по-перше, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, сама по собі ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, з урахуванням негативної особи винного, а по-друге, свідчить про відсутність можливості виправлення останнього без відбування реального покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29 травня 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.
Судді: