09.11.2017
Справа № 359/8737/17
Провадження № 1-кп/359/561/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2017 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_3 ,
за участю потерпілої ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002222 від 07.10.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка, Великописарівського р-н., Сумської обл., громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.06.2012 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді виправних робіт строком на 2 роки, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
30 вересня 2017 року, близько 15 години, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в житловій кімнаті першого поверху кватири 1 будинку АДРЕСА_2 , де проводив будівельні та ремонтні роботи, побачив електролобзик марки «Black and Decker». В цей момент, ОСОБА_3 , вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна, а саме електролобзика марки «Black and Decker», належного ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно таємно викрав електролобзик марки «Black and Decker», модель KS900E, серійний номер: 2013 38-58, вартістю 1430 грн. Після чого ОСОБА_3 залишив домоволодіння розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Даною крадіжкою ОСОБА_3 заподіяв майнову шкоду потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) грн.
У такий спосіб, ОСОБА_3 , своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України.
В ході досудового розслідування кримінального провадження, 30.10.2017 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , було укладено угоду про примирення. Із змісту якої вбачається, що сторони визначили істотні для кримінального провадження обставини; констатовано факт примирення між потерпілою та підозрюваним, а також щире каяття підозрюваного та активне сприяння підозрюваного розкриттю злочину, а також повне відшкодування підозрюваним завданої ним матеріальної шкоди.
Також узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначено покарання у виді позбавлення волі на строком 3 (три) роки. Враховуючи пом`якшуючі обставини та характеризуючі матеріали встановлено, що ОСОБА_3 в силу ст. 75 КК України слід звільнити від відбування покарання з випробуванням. Наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зрозумілі та роз`яснені наслідки невиконання угоди. Потерпіла повідомила, що укладена нею угода є добровільною, ні фізичного ні психологічного тиску до неї не застосовувалось.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав укладену угоду про примирення, визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілою угоду про примирення, пояснивши, що наслідки затвердження даної угоди йому відомі.
Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні зазначила, що вона підтримує угоду про примирення, укладену між нею та ОСОБА_3 , а також вказала, що претензій до обвинуваченого ні морального, ні матеріального характеру немає. Зі ст. 473 КПК України ознайомлена, наслідки угоди їй зрозумілі. Угода укладена нею добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь яких інших обставин, ніж ті що передбачені в угоді.
Прокурор вважає можливим затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засіданні, як такої, що відповідає вимогам КПК України.
Суд в даному випадку не перевіряє фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, так як і не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за ч. 2 ст. 185 КК України. Згідно з положеннями ст. 12 КК України, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відносяться до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 474 КПК України з`ясовано, що обвинувачений визнає вину в обсязі підозри, а також цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам потерпілої, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Також судом встановлено, що покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень КК України. Узгоджена сторонами міра покарання передбачена в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, визначена з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_3 , даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, та є достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Таким чином, перевіривши угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та (підозрюваним) обвинувачуваним ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що умови угоди: не суперечать вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи сторін та інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, сторони дійсно примирились, що підтверджено в судовому засіданні, і як вбачаться з матеріалів кримінального провадження та погодили вид покарання.
Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення, яка укладена, на досудовому розслідуванні кримінального провадження, 30 жовтня 2017 року між потерпілою ОСОБА_4 , з одного боку, та (підозрюваним) обвинувачуваним ОСОБА_3 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України та призначити обвинувачуваному ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки з покладенням обов`язківпередбачених ст. 76 КК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Речові докази прокурором не заявлялись.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 368-371, ч. 2, ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 1 ч. 1 ст. 468, ст.ст. 471, 474, 475 КПК України, ч. 2 ст. 185, КК України, суд
у х в а л и в:
Угоду про примирення, укладену 30 жовтня 2017 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, затвердити.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обов`язки передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1