АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2018 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000112 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 22 листопада 2017 щодо:
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 22.01.2015 Садгірським районним судом м. Чернівців за ст. 185 ч. 1, ст. 105 КК України до громадських робіт строком 80 год., на підставі ст. 105 КК України від покарання звільнено і застосовано примусові заходи виховного характеру строком на 1 рік, 2) 21.10.2016 Садгірським районним судом м. Чернівців за ст. 186 ч. 2, ст. 75 КК України на строк 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, в силу ст. 89 КК України - не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 146 КК України,
_________________________________________________________________________________
ЄУНСС № 726/1160/17
Провадження №11-кп/794/488/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_9
Категорія ч. 2 ст. 127 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_1
за участю учасників судового засідання:
прокурора ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ОСОБА_11
В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 22 листопада 2017 року адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду змінити, а саме закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 146 КК України за відсутністю в його діянні складу даного кримінального правопорушення, виключити з мотивувальної частини вироку самовільно збільшений судом обсяг обвинувачення в частині посилання на обтяжуючу покарання обставину вчинення ОСОБА_6 злочину у стані алкогольного сп`яніння. За ст.ст. 127 ч.2 та 186 ч. 2 КК України просить призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 також подала апеляційну скаргу на вирок Садгірського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2017 року, в якій просить його змінити в частині призначення покарання, пом`якшити остаточне покарання за ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 146 КК України на рівні найнижчої межі, встановленої в санкції відповідної статті особливої частини КК України. Вказує на безпідставність посилання суду на обтяжуючу покарання обставину вчинення ОСОБА_12 злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 22 листопада 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 146 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст. 127 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 21.10.2016 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з дня його фактичного затримання, тобто з 24.05.2017 року. Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення - з 24.05.2017 року до 20.06.2017 року включно, за правилами, передбаченими ст.72 КК України (в редакції від 24.12.2015 р.) - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 22 листопада 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 146 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст. 127 КК України - у виді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України - у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 146 КК України - у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з дня його фактичного затримання, тобто з 29.06.2017 року.

Прийнято рішення щодо цивільного позову, речових доказів та судових витрат у справі.

Згідно з вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_8 , 23.02.2017 року близько 16:00 год., проходячи вулицею Учительською в місті Чернівцях разом із обвинуваченим ОСОБА_6 , неподалік магазину «Жаклін», зустріли потерпілого ОСОБА_13 , після чого в них виник умисел на безпричинне спричинення останньому тілесних ушкоджень, з метою приниження його людської гідності. З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, обвинувачений ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_6 , з метою залякування потерпілого ОСОБА_13 , викликати у нього почуття страху, пригніченості та неповноцінності, приниження, зламання його фізичного та морального опору, наніс потерпілому ОСОБА_13 два удари кулаком руки в область обличчя, спричинивши тим самим фізичного болю. Обвинувачений ОСОБА_6 , виконуючи свою злочинну роль, наніс один удар кулаком в задню частину голови потерпілого ОСОБА_13 , спричинивши фізичний біль останньому. Після нанесених ударів потерпілий ОСОБА_13 почав втрачати свідомість та не міг чинити фізичний опір останнім. Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , з метою подальшого залякування потерпілого ОСОБА_13 , з метою не бути викритими перехожими, вирішили продовжити незаконні насильницькі дії відносно останнього в приміщенні сараю за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , що розташований за адресою АДРЕСА_1 .
В подальшому обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , всупереч волі потерпілого ОСОБА_13 , застосовуючи до останнього фізичну силу, привели його в приміщення сараю, розташованого на території господарства ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 . Перебуваючи в сараї, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , продовжили наносити потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження, вчиняти інші насильницькі дії, що принижують його людську гідність, з метою примусити останнього вчиняти дії, що суперечать його волі, а саме наказали потерпілому ОСОБА_13 оголитися, тобто зняти весь одяг, в тому числі нижню білизну. В оголеному вигляді примусили потерпілого віджиматися від підлоги, поставили під час віджимання на плечі потерпілого дерев`яну колоду, спричиняючи тим самим потерпілому як фізичного, так і морального страждання. Зазначені незаконні дії, що принижували людську гідність потерпілого ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_6 фіксував на відео за допомогою мобільного телефону для того, щоб в подальшому шантажувати останнього фактом його розповсюдження широкому колу осіб. Під час перебування потерпілого ОСОБА_13 в сараї, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , виявили у потерпілого ОСОБА_13 мобільний телефон «Samsung Galaxy », після чого в них виник умисел на відкрите заволодіння ним. З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, обвинувачений ОСОБА_8 , взявши до рук металеву трубу, погрожуючи потерпілому нанесення удару даною трубою, примусив вийняти телефон з кишені та передати його ОСОБА_6 . Виконуючи свою злочинну роль, обвинувачений ОСОБА_14 , з метою незаконного відкритого заволодіння майном потерпілого, з руки останнього вирвав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в чохлі, із сім-картами оператора стільникового зв`язку «МТС Україна» № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , розпорядившись ним на власний розсуд.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_11 , які просили задовольнити повністю їхню апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_5 , які просили задовольнити їхню апеляцію частково, оскільки ОСОБА_6 повністю визнав свою вину за ч. 2 ст. 146 КК України, та відмовилися від апеляційних вимог в цій частині, прокурора, який заперечив проти задоволення вимог апеляцій та просив залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Обидва апелянти вказують на самовільно збільшений судом обсяг обвинувачення в частині посилання на обтяжуючу покарання обставину вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки така обставина не була зазначена в обвинувальному акті.
Пленум Верховного Суду України у п. 4 Постанови № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» розяснив, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та
обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його
призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали
справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви
прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю
самостійним і не ставитись у залежність від наведених в
обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують
покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими,
що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими
обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Висновок про вчинення обвинуваченими злочину у стані алкогольного сп`яніння суд першої інстанції зробив на підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , наданих ним безпосередньо в судовому засіданні (Т.2, а.с. 60). Крім того, ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 , підтвердили в судовому засіданні апеляційної інстанції, що вони дійсно вжили один літр горілки перед вчиненням злочину. Тому, враховуючи вище наведене, апеляційні доводи в цій частині колегія суддів визнає безпідставними.
Що стосується призначення покарання ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 , то колегія суддів вважає, що районний суд при вирішенні цього питання повністю дотримався вимог кримінального закону.
Згідно загальних принципів призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, та вимог п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - суд призначає покарання в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Зокрема, суд врахував, що скоєні обвинуваченими ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 злочини передбачені ч. 2 ст. 127 КК України, ч.2 ст. 186 КК України відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії злочинів середньої тяжкості. Завдану шкоду не відшкодували. ОСОБА_8 , ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимими. На обліку в лікаря - нарколога ОСОБА_8 зареєстрований в 2017 року з діагнозом гостра алкогольна інтоксикація, на обліку в лікаря - психіатра ОСОБА_8 не перебуває. ОСОБА_6 на обліку в лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, суд першої інстанції визнав рецидив злочину, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Окрім того, діяння обвинувачених утворює реальну сукупність злочинів, через що остаточне покарання Садгірський районний суду м. Чернівців змушений був призначити із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, що свідчить про схильність обвинувачених до сталої антисуспільної протиправної поведінки та підтверджує співмірність та справедливість призначеного судом остаточного покарання у даному провадженні.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , та адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 22 листопада 2017 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 146 КК України без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою, в той самий строк з дня отримання ними копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:
суддя апеляційного суду
Чернівецької області ОСОБА_1