Справа №: 398/2576/15-к
провадження №: 1-кп/398/47/17
УХВАЛА
"28" грудня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених,захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судовому засіданні по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні виникла необхідність вирішити питання про доцільність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, оскільки строк його дії закінчується.
Прокурор заявила клопотання продовжити на 60 днів строк тримання під вартою, оскільки не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме обвинувачені можуть продовжити злочинну діяльність, ухилитись від суду, а також незаконно впливати на свідків, які ще судом не допитані.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти продовження строку тримання під вартою та заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби в будинку по АДРЕСА_1 , де проживає його цивільна дружина ОСОБА_8 , оскільки він має постійне місце проживання, до затримання працював неофіційно. Запевнив суд, що буде з`являтись до суду за першою ж вимогою, не буде впливати на свідків по справі, а також не продовжуватиме злочинну діяльність. Пояснив суду, що до затримання він два тижні знав про кримінальне провадження відносно нього, проте не ухилявся від слідства, а тому буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Захисник ОСОБА_6 ОСОБА_4 також просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби, оскільки обвинувачений тривалий час перебуває під вартою.
Обвинувачена ОСОБА_7 заперечила проти продовження строку тримання під вартою та просила застосувати до неї домашній арешт за попереднім її місцем проживання та реєстрації, оскільки вона не має наміру впливати на свідків, ухилятись від суду та вчиняти нові злочини. Повідомила, що у неї погіршився стан здоров`я та їй в місці виконання покарання не мають можливості надати належну медичну допомогу. В судовому засіданні батько обвинуваченої ОСОБА_9 не заперечив проти відбування домашнього арешту у квартирі, де вона проживала до затримання.
Захисник ОСОБА_7 ОСОБА_5 також просив суд змінити обвинуваченій запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби, оскільки ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою та має поганий стан здоров`я.
Заслухавши думку учасників процесу, суд враховує, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, один із злочинів тяжкий, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а тому по справ наявний ризик переховуватись від суду. Обвинувачені до затримання не працювали, не одружені, перебувають на обліку лікаря-нарколога з приводу вживання опіоїдів, а тому є ризик продовжити злочинну діяльність.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 5 ст. 199, ч. 2 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
В ч. 3 ст. 199 КПК України міститься вказівка на обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також на обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Суд враховує, що обвинуваченим обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 09 квітня 2014 року та неодноразово продовжувався, а тому суд вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, суттєво зменшились.
Посилання прокурора на тяжкість злочину та ймовірне покарання, як мету продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, є недостатнім, що також зазначається в рішенні Європейського суду у справі «Мамедова проти Росії», Вемгофф проти Німеччини", "Летельє проти Франції"', "Смирнова проти Росії», "Харченко проти України".
Відповідно практики Європейського суду з прав людини та рішення Конституційного суду України від 08 липня 2003 року № И-рп/2003 року, ступінь небезпеки переховування не може встановлюватися тільки на підставі суворості можливого вироку, а тяжкість злочину не є самодостатньою підставою для обрання запобіжного заходу.
Із викладеного слідує, що «розумність» строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника.
Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 має місце реєстрації, колишня співмешканка обвинуваченого ОСОБА_8 не заперечує проти відбування домашнього арешту за її адресою проживання: АДРЕСА_1 .
Обвинувачена ОСОБА_7 також має постійне місце реєстрації, її батько ОСОБА_10 в судовому засіданні надав згоду на відбування домашнього арешту за адресою її реєстрації по АДРЕСА_2 .
Викладені обставини не вказують на наявність передбачених законом підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою, а тому суд вважає недоцільним продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою та відзначає необхідність змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на запобіжний захід у вигляді цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці.
Відповідно до ч.ч.3, 4, 5 ст. 194 КПК України обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід зобов`язати прибувати за кожною вимогою до суду, також на них необхідно покласти обов`язки: не залишати цілодобово визначене ухвалою житло без дозволу прокурора або суду; заборонити спілкуватись зі свідками у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на 2 місяці, починаючи з 28 грудня 2017 року до 28 лютого 2018 року, який полягає в забороні ОСОБА_7 без дозволу прокурора або суду цілодобовозалишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на 2 місяці, починаючи з 28 грудня 2017 року до 28 лютого 2018 року, який полягає в забороні ОСОБА_6 без дозволу прокурора або суду цілодобовозалишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Покласти на ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виконання наступних обов`язків:
-з`являтись до суду за першим викликом;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії цієї ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених закінчується 28 лютого 2018 року.
Ухвалу передати на виконання до Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд (ч.4ст.181 КПК України).
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, в звязку з чим звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з під варти негайно після оголошення даної ухвали.
Копію ухвали для відому направити до Кропивницької УВП (№14).
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя