Справа № 214/6674/15-к
1-кп/214/73/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0002150 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження, які приймають участь в судовому розгляді: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

встановив:
ОСОБА_3 , 08.03.2015 року, приблизно о 21:00 годині, спільно з ОСОБА_6 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Ювілейна», що в Саксаганському районі м. Кривого Рогу побачив раніше не знайому йому ОСОБА_7 , котра йшла у напрямку житлового масиву, розташованого за ринком, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, діючи спільно та з корисливих мотивів направилися за нею. Після чого пройшовши за потерпілою до під`їзду №5 будинку АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_6 усвідомлюючи те, що їхні дії носять відкритий для потерпілої характер, скоїв відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, розподіливши свої дії наступним чином. Так, ОСОБА_6 підбіг ззаду до потерпілої ОСОБА_7 та наніс їй один удар долонями в плече, від чого остання впала, після чого підійшовши до потерпілої з іншого боку вирвав у неї з рук належну їй сумку вартістю 180 гривень, в якій знаходився гаманець вартістю 50 гривень, окуляри вартістю 250 гривень, футляр для окулярів, вартістю 15 гривень, косметичка вартістю 50 гривень, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Starplus» вартістю 1700 гривень, парфуми «Ейвон» вартістю 180 гривень, та грошові кошти в сумі 1680 гривень. ОСОБА_3 в цей час знаходився поруч з ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_7 спостерігаючи за тим, щоб сторонні особи не завадили скоєнню даного кримінального правопорушення. Після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, відкрито викраденим майном розпорядилися спільно, на власний розсуд.
Внаслідок спільних, злочинних, умисних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_3 потерпілій гр. ОСОБА_7 була спричинена майнова шкода у розмірі 4055 гривень.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав частково і пояснив що був присутній під час пограбування, але попереднього зговору із ОСОБА_8 у нього не було. 08 березня 2015 року він з ОСОБА_9 пили пиво, домовились із ним сходити до знайомого ОСОБА_10 , який живе в кв. АДРЕСА_4 , який обіцяв дати йому 50 грн. Мішковець пішов разом із ним. Вони йшли по вул. Подбєльського за базаром, де побачили жінку. Мішковець кілька разів сказав: «Я її пограбую», на що ОСОБА_3 сказав «не треба». Мішковець побіг за жінкою. Обвинувачений зазначив що він не бачив що ОСОБА_8 вдарив її, бо до неї був на відстані 10 метрів. Жінка підбігла до нього та сказала «віддійте сумку». Він не бачив що ОСОБА_8 забирав сумку. Потім він почав телефонувати до міліції за номером 02 з мобільного телефону НОМЕР_1 , та коли на другому кінці лінії підняли слухавку, він скинув виклик. Через 30 хвилин він зустрівся із ОСОБА_9 у під`їзді ОСОБА_11 . До ломбарду він не ходив, вони із із ОСОБА_11 викликали таксі та уїхали, а він поїхав до брата на « ОСОБА_12 ». Мішковця він більше не бачив, ОСОБА_11 побачив рік потому. Просив строго не карати, перед потерпілою він вибачився.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що з обвинуваченим вона не знайома. 08 березня 2015 року біля 21 години вона йшла з роботи по вул. Подбєльського. На неї напали дві особи, один з них це ОСОБА_13 . Вони вдвох бігли за нею. Один вдарив її рукою ззаду, в область шиї, хто саме вдарив вона не бачила, бо йшла спиною до нападників. Після удару вона впала на коліно. Коли підняла голову, ОСОБА_8 здирав з неї сумку, а ОСОБА_13 стояв поряд з нею. В сумці були гроші, мобільний телефон, парфуми, окуляри. Вони шукали гроші та не знайшли. Мішковець одразу побіг і вона побігла за ОСОБА_9 , бо у нього була її сумка, коли повернулася на місце злочину то ОСОБА_13 вже не було. Сторонні викликали міліцію, яка приїхала із службовою собакою. ОСОБА_14 взяла слід та вийшла до ломбарду, який розташований на зупинці громадського транспорту «мкр.Ювілейний». Мобільний телефон їй повернули під час слідства. Просила призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що з обвинуваченим вони просто знайомі. Хресник свідка ОСОБА_16 , прийшов до нього в гості в березні 2015 року із ОСОБА_17 . Свідок брав гроші у кредит, щоб віддати ці гроші ОСОБА_18 бо він втік з армії. 08 березня до свідка додому прийшов ОСОБА_8 десь приблизно о 15-16 год., вони пили пиво, потім зустріли ОСОБА_13 та пили з ним горілку до вечора. Невдовзі ОСОБА_8 та ОСОБА_13 пішли щоб позичити 50 грн. купити ще горілки, а він пішов спати. Приблизно о 22-23 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_13 повернулись до нього додому з горілкою, посиділи та пішли спати ОСОБА_13 пішов додому, а він з ОСОБА_9 лягли спати. Мішковець того ж вечора казав ще грошей немає, але є мобільний телефон, який запропонував закласти в ломбард, який вони і заклали на паспорт свідка. Гроші забрав ОСОБА_8 . Вони взяли собі пива та розійшлись. Коли свідок отримав пенсію, ОСОБА_8 жив у нього доки не вкрав його гроші та мобільний телефон. Телефон свідка викупив його знайомий ОСОБА_19 , він інвалід. Викупив телефон за 700 грн. та залишив його собі. Свої пояснення на досудовому слідстві свідок давав коли був п`яний, що підписував не читав, йому дали лист із текстом, він його підписав, не читаючи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що з обвинуваченим він не знайомий. Він не пам`ятає коли були ці події під час того як він стояв на зупинці громадського транспорту «мкр.Ювілейний» в минулому році, бачив як обвинувачений заходив до ломбарду. З ним був ще один чоловік. Назви ломбарду не пам`ятає. У цих чоловіків стався конфлікт, через що не знає. Через 30-60 хвилин до ломбарду підходила міліція та питала у нього про цих двох чоловіків.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими, та згідно з ст.ст. 85, 94 КПК України, є доказами, що прямо підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Крім показань обвинуваченого, потерпілої та свідків, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується також письмовими доказами:

-Копією протоколу огляду предмета від 20.03.2015р., яким встановлено, що об`єктом огляду є мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Star Plus GT-S 7262» чорного кольору, розміром приблизно 11х6 см., типу моноблок, чорного кольору, обладнаний сенсорною панеллю, на момент огляду видимих пошкоджень немає. При зніманні задньої кришки телефону, під нею виявлено акумуляторну батарею, при зніманні батареї під нею виявлено два слоти для сім-карт та наліпку виробника на якій вказано модель телефону та його ІМЕІ номери: 1 ІМЕІ НОМЕР_2 та 2 ІМЕІ НОМЕР_3 (Т.1 а.с.17-18). Вказаний мобільний телефон згідно постанови слідчого Саксганського РВ КМУ ГУМВС визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000738 та передано на зберігання потерпілій (Т.1 а.с.18а).

-Копією протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.07.2015р., за яким свідок ОСОБА_20 впізнав особу, яка зображена на фото під №1, яким виявився ОСОБА_6 , як хлопця, який разом зі своїм товаришем намагався здати мобільний телефон в ломбарді «Довіра» 08.03.2015р. (Т,1 а.с.21-23).

-Копією протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.07.2015р. потерпіла ОСОБА_21 впізнала особу під №1 ОСОБА_6 , як особу, яка 08.03.2015р. відкрито викрала її майно (Т.1 а.с.28-29).

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.08.2015р. за яким потерпіла ОСОБА_7 впізнала особу, фото якої розташовано під №1, яким виявився ОСОБА_3 , як чоловіка, який приймав участь у відкритому викраденні належного їй майна, що мало місце 08.03.2015 року приблизно о 21:00 год. та після того як хлопець вирвав у неї сумку , втік разом з ним. Особу впізнала за сукупністю рис обличчя, формою очей (Т.1 а.с.36а-38).

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2015р., свідок ОСОБА_22 впізнав особу, фото якої розташовано під №1, яким виявився ОСОБА_3 , як чоловіка похилого віку близько 50 років, який разом з іншим, молодшим за нього намагався здати до ломбарду, розташованого в зупиночному комплексі «Ювілейна» мобільний телефон марки «Самсунг» але через конфлікт з працівницею ломбарду здати телефон їм не вдалося. Після цього вони пішли з ломбарду в невідомому напрямку та через 30 хвилин до нього підходили працівники міліції і розпитували про підозрілих двох осіб, називаючи їх прикмети, які підпадали під прикмети тих двох, яких він бачив. Особу він впізнав за сукупністю рис обличчя, формою очей, носа, формою обличчя, залисинам. (Т.1 а.с.42-44).

Зазначені письмові докази зібрані відповідно до вимог КПК України, є допустимими та належними, в своїй сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, передбаченого ст..186 ч.2 КК України, відповідають показанням обвинуваченого, потерпілої та свідків.

Показання потерпілої та свідків, в сукупності з наведеними доказами відповідних процесуальних документів свідчать про фактичні встановлені судом обставини і спростовують заперечення обвинуваченим попереднього зговору з ОСОБА_23 таким чином. В протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2015р., свідок ОСОБА_22 впізнав особу, фото якої розташовано під №1, яким виявився ОСОБА_3 , як чоловіка похилого віку близько 50 років, який разом з іншим, молодшим за нього намагався здати до ломбарду, розташованого в зупиночному комплексі «Ювілейна» мобільний телефон марки «Самсунг» але через конфлікт з працівницею ломбарду здати телефон їм не вдалося. Крім того, з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.08.2015р. за яким потерпіла ОСОБА_7 впізнала особу, фото якої розташовано під №1, яким виявився ОСОБА_3 , як чоловіка, який приймав участь у відкритому викраденні належного їй майна, що мало місце 08.03.2015 року приблизно о 21:00 год. та після того як хлопець вирвав у неї сумку , ОСОБА_3 втік разом з ним. Проте, обвинувачений в своїх поясненнях вказував про те, що він в цей вечір не був в ломбарді, а зустрівся з Мешковцем у підїзді свідка ОСОБА_15 , у якого випили горілки, після чого він один пішов до дому. Крім того, він зазначав, що в момент грабежу він був на відстані 10 метрів від потерпілої і не тікав разом з Мешковцем. Таким чином, суд вважає пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 в частині відсутності попереднього зговору з ОСОБА_23 та що він не приходив до ломбарду в той же вечір щоб здати викрадений телефон не є правдивими та спростовуються зазначеними вище дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.

Суд керуючись ст..94 КПК України оцінює наведені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності та допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку , приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин.
Обговорюючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд бере до уваги, що останній вину у скоєні кримінального правопорушення визнав частково, вибачився перед потерпілою, згідно даних, які характеризують його особу: згідно харктеристи з місця мешкання на обвинуваченого зкарг з боку сусідів не надходило (Т2 а.с. 103), раніше не судимий (Т. 1 а.а.с.65-67), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра не перебував та не перебуває, у лікаря нарколога перебував з березня 2005 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Знятий з під нагляду в серпні 2011 року через відсутність відомостей (Т. 1 а.а.с.68,69).

Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому визначається щиросердне каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.
Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної чинності.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1