АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/4949/14-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/821/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 125, ч.1 ст.126 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.11.2017 року про повернення обвинувального акту у відношенні ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.11.2017 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0001142 стосовно ОСОБА_8 , якого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та ОСОБА_7 , якого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України повернутий прокурору.

В обґрунтування вказаної ухвали районний суд зазначив, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.04.2016 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР 17.02.2013 року №0001142 відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України - повернуто прокурору.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2016 року вищевказана ухвала про повернення обвинувального акту залишена без змін. Причиною повернення обвимнувального акту було те, що обвинуваченим не було його копій.

30.11.2016 року прокурором направлений для розгляду до Дзержинського районного суду м.Харкова обвинувальний акт від 29.11.2016 року у вказаному кримінальному провадженні №0001142 від 17.02.2013 року з іншою правовою кваліфікацією дій підозрюваних, а саме: ОСОБА_8 за ч.1 ст.126 КК України та ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України.

При цьому відповідно до реєстру:

7 жовтня 2016 року до ЄРДР було несено кримінальне провадження № 000499

10.11. 2013р.було винесено постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення;

17.11. 2016р. було винесено постканову про об*єднання кримінальних проваджень;

17.11.2016р. було повідомлено про підозру та допитано ОСОБА_8 ;

24.11.2016р. було повідомлено пропідозру та допитано ОСОБА_7 .

Зазначене на думку суду не відповідає вимогам закону, оскільки строк для проведення досудового розслідування не продовжувався.

Однак прокурором, недоліки, які зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акту, усунуто не було, та слідчим були проведені процесуальні дії, які виходять за межі його повноважень, адже в ухвалі Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.04.2016 року про проведення процесуальних дій не зазначено.

Окрім того суд послався на те, що в тепішній час сплили строки давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності за ст.ст. 125 ч.1, 126 ч.1 КК України.

Вказане на думку суду не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки порушує право обвинувачених на захист.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.11.2017 року скасувати, обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обгрунтування вимог посилається, що вказівка суду про проведення слідчим процесуальних дій, які не входять до його повноважень та не вказані в ухвалі районного суду від 07.04.2016 року є безпідставним оскільки винисення слідчим постанови про перекваліфікацію дій обвинувачених та повідомлення про підозру погоджену з прокурором ОСОБА_8 за ч.1 ст. 126 КК України та ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України не відноситься до процесуальних дій, а є процесуальним рішенням, що не не є доказами, які можуть бути використані в суді та є недопустимими.

Крім того посилається, що дата постанови вказанної у реєстрі матеріалів досудового розслідування про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 10.11.2013 року є помилковою, та відповідно до матеріалів провадження винесена 07.10.2016 року в чому суд міг переконатись при дослідженні документів під час судового розгляду.

Зазначає, що суд у підготовчому провадженні перевіряє обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, а не реєстр матеріалів досудового розслідування, тому вважає, що суд не вправі повертати обвинувальний акт прокурору через недоліки матеріалів досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу ; думку захисника та обвинувачених , які заперечували проти її задоволення; дослідивши матеріали кримінального провадження , колегія суддів вважає , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ст.314 КПК України, суд першої інстанції має право повернути прокурору обвинувальний акт якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно ч.2 ст. 291 КПК України , обвинувальний акт має містити :

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

В ухвалі про повернення обвинувального акту суд першої інстанції не зазначив , які конкретно вимоги ст.291 КПК України було порушено при складанні та обвинувального акту та направленні його до суду.

Посилання суду про недопустимість доказів отриманих поза межами досудового слідства та проведення слідчим процессуальних дій не вказаних в ухвалі Дзержинського раойнного суду м. Харкова від 7 квітня 2016 року , відповідно до ст. 94 КПК України є питанням їх оцінки, у тому числі щодо дотримання права підозрюваних (обвинувачених) на захист, що виходить за межі питань, які з*ясовуються в ході підготовчого судового засідання , відповідно до вимог ст.314 КПК України.

Посилання суду на сплив строків давності пртягнення до кримінальної відповідальності обвинувачених за ст.ст. 125 ч.1, 126 ч.1 КК України є підставою для закриття провадження за наявності згоди обвинувачених та відповідних клопотань, а не для повернення прокурору обвинувального акту. Чи були у прокурора підстави направити справу для суду в порядку ст.286 КПК України з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, а не з обвнувальним актом, судом не з*ясовано, хоча відповідно до розписки підозрюваного ОСОБА_7 останній не згоден з обвинуваченням ч.1 ст.125 КК України.

Таким чином суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору , оскільки будь-яких суттєвих порушень вимог ч.2 ст. 291 КПК України при його складанні суд не навів.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст.370,291, 314 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора частково обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді-