Справа № 373/1207/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000134 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, безробітного, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за мобілізацією у Військовій частині польова пошта В НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , у військовому званні «солдат», у період із 28 вересня 2015 року по 27 червня 2017 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним до військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за призовом під час мобілізації, умисно, без дозволу начальників і командирів, не з`явився вчасно з чергової відпустки на службу без поважних причин, службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд.
По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю, зазначивши, що обвинувачення є йому зрозумілим.
Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно військовослужбовцем на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
07 грудня 2017 року під час судового засідання прокурор повідомив, що між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 07.11.2017 була укладена угода про визнання винуватості наступного змісту :
«Прокурор військової прокуратури Дарницького гарнізону майор юстиції ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134, зі сторони обвинувачення, та ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кременчук та є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5531 від 25.09.2014), зі сторони захисту, діючи добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, уклали угоду про визнання винуватості.
ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ:
Стороною обвинувачення у кримінальному провадженні обвинуваченому
ОСОБА_4 роз`яснено положення:
- ст.473 ч.2 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: наслідки укладення та затвердження такої угоди. (наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу);
- ст.394 ч.4 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень. (Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди);
- ст.424 ч.3 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку. (Вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку: засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди);
- ст.474 Кримінального процесуального кодексу України. Загальний порядок судового провадження на підставі угоди.
1. Якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною сторонами угодою до отримання висновку експерта або завершення проведення інших слідчих дій, необхідних для збирання та фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.
2. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
3. Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
4. Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:
1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:
мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;
допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;
3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
5. Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:
1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:
мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;
допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;
3) характер кожного обвинувачення;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.
6. Суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.
7. Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
8. Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
- ст.475 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: вирок на підставі угоди.
1. Якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
2. Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.
3. Мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.
4. Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.);
- ст.476 Кримінального процесуального кодексу України, а саме наслідки невиконання угоди.
1. У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
2. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, розглядається в судовому засіданні за участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для судового розгляду.
3. Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування.
4. Ухвала про скасування вироку, яким була затверджена угода, або про відмову у скасуванні вироку може бути оскаржена в апеляційному порядку.
5. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
- ст.63 Конституції України про те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначене законом.
- ст.18 Кримінального процесуального кодексу України про свободу від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів чи членів сім`ї.
БЕЗЗАСТЕРЕЖНЕ ВИЗНАННЯ ОБВИНУВАЧЕНИМ СВОЄЇ ВИНУВАТОСТІ
У ВЧИНЕННІ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ:
1.1 Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України в обсязі згідно повідомленої йому підозри від 29.02.2015, а саме в тому що він:
Солдат ОСОБА_4 06.05.2015 призваний Глобинським РВК в Полтавській області на військову службу під час п`ятої хвилі мобілізації в умовах особливого періоду і направлений на проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 .
09.06.2015 за наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) мене зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення. Цього ж числа мене призначено на посаду водій відділення підвозу боєприпасів 2 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Відтак, з 09.06.2015, тобто з моменту зарахування солдата ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби на посаді водія відділення підвозу боєприпасів 2 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Згідно з п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, у разі оголошення мобілізації військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління.
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Проходячи військову службу солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 126, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно п. 10 ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.
Незважаючи на вищевикладене, солдат ОСОБА_4 28.09.2015 усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, діючи умисно, без дозволу відповідних начальників та командирів, без поважних причин, не з`явився вчасно з чергової відпустки на службу, а саме до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (дислокується за адресою: АДРЕСА_4 ), ухилився від виконання своїх службових обов`язків та їх не виконував.
27.06.2017 солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової прокуратури Дарницького гарнізону із зізнанням та щирим каяттям.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 діючи в порушення зазначених вимог та обов`язків, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, у період з 28.09.2015 по 27.06.2017, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, діючи умисно, без дозволу відповідних начальників та командирів, не з`явився вчасно з чергової відпустки на службу без поважних причин, а саме до місця дислокації військової частини НОМЕР_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
ІСТОТНІ ДЛЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ ОБСТАВИНИ
(обставини правопорушення - злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ):
Солдат ОСОБА_4 06.05.2015 призваний Глобинським РВК в Полтавській області на військову службу під час п`ятої хвилі мобілізації в умовах особливого періоду і направлений на проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 .
09.06.2015 за наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) мене зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення. Цього ж числа мене призначено на посаду водій відділення підвозу боєприпасів 2 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Відтак, з 09.06.2015, тобто з моменту зарахування солдата ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби на посаді водія відділення підвозу боєприпасів 2 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Згідно з п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, у разі оголошення мобілізації військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління.
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Проходячи військову службу солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 126, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно п. 10 ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.
Незважаючи на вищевикладене, солдат ОСОБА_4 28.09.2015 усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, діючи умисно, без дозволу відповідних начальників та командирів, без поважних причин, нез`явився вчасно з чергової відпустки на службу, а саме до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (дислокується за адресою: АДРЕСА_4 ), ухилився від виконання своїх службових обов`язків та їх не виконував.
27.06.2017 солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової прокуратури Дарницького гарнізону із зізнанням та щирим каяттям.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 діючи в порушення зазначених вимог та обов`язків, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, у період з 28.09.2015 по 27.06.2017, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, діючи умисно, без дозволу відповідних начальників та командирів, не з`явився вчасно з чергової відпустки на службу без поважних причин, а саме до місця дислокації військової частини НОМЕР_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ст. 407 ч. 4 КК України (в редакції Закону України №194-VIII від 12.02.2015 року) самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Дані обставини в повному обсязі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні на час укладення угоди доказами.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 щире каяття, з`явлення із зізнанням.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
УЗГОДЖЕНЕ ПОКАРАННЯ:
Враховуючи ступінь та характер сприяння ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження щодо нього, таких як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, особу ОСОБА_4 , на час укладання угоди не звільнений з ЗС України, приймав участь в антитерористичній операції, який є раніше не судимим, тобто наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, характер і тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, а також в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 , за вчинення кримінального правопорушення злочину передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 590 (п`ятсот дев`яноста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10030 (десять тисяч тридцять) грн. 00 коп.
Обвинувачений ОСОБА_4 згоден на призначення цього покарання.
НАСЛІДКИ УКЛАДЕННЯ ТА ЗАТВЕРДЖЕННЯ УГОДИ:
1.2. У випадку укладення та затвердження даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор вправі оскаржити вирок з наступних підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого ОСОБА_4 на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди.
НАСЛІДКИ НЕВИКОНАННЯ УГОДИ:
1.3. У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_4 визначених цією угодою обов`язків прокурор має право звернутися до суду, який затвердив дану угоду, з клопотанням про скасування вироку.
1.4. Дана угода укладена 07.11.2017 в приміщенні військової прокуратури Дарницького гарнізону (м. Київ, вул. Поліська,28) в чотирьох примірниках, один з яких надсилається суду, інші два примірники по одному залишаються у обвинуваченого та прокурора та один примірник у захисника-адвоката».
Угода підписана прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 .
Дослідивши дану угоду, заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 12, ч. 4 ст. 407 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні. Укладена угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Укладення сторонами даної угоди є добровільним.
Міра покарання, узгоджена в угоді, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), є необхідною і достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає принципам справедливості та гуманності та вимогам закону про кримінальну відповідальність.
Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб, відповідають інтересам суспільства.
Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено його право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди.
Обставин, які перешкоджають затвердженню угоди, не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.
За таких обставин, суд дійшов висновку про затвердження укладеної між сторонами угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, визначеного в даній угоді.
Керуючись ст.ст. 337, 350, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 листопада 2017 року, укладену між прокурором Військової прокуратури Дарницького гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 .
Призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 590 (п`ятсот дев`яноста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10030 (десять тисяч тридцять) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1