№ 336/1124/18
пр. № 1-кп/336/330/2018
УХВАЛА
Іменем України
16 квітня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом, складеним щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, мешкає у АДРЕСА_1 , звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя направлено кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч, 2 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, просив призначити справу до розгляду.

Представник ПАТ «Українська залізниця» в судовому засідання погодився з думкою прокурора.

Захисник та обвинувачений не заперечували проти призначення кримінального провадження до розгляду.

При вирішенні питання щодо можливості призначення кримінального провадження до розгляду суд виходить з наступного,

Відповідно до ст. 314 КПК України за результатами проведення підготовчого судового засідання суд має право прийняти наступні рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

При дослідженні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування судом встановлено наступне.

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 16 січня 2018 року приблизно о 12.00 годині маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись біля будівлі Запорізької дистанції захисних лісонасаджень регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Червона, 32, шляхом вільного доступу із паркану огорожі, за допомогою м`язової сили рук, намагався викрасти майно, що належить Запорізької дистанції захисних лісонасаджень регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», а саме частину паркану (хвіртку) зі зварного заліза вартість якої згідно довідки про балансову вартість складає 950,84 гривень, але його дії були помічені свідком ОСОБА_7 , який повідомив, що вказане майно належить Запорізькій дистанції захисних лісонасаджень регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» і наполягав на його поверненні. Незважаючи на зауваження, у ОСОБА_5 раптово виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном, реалізуючи який, ОСОБА_5 забрав майно і, не реагуючи на вимоги ОСОБА_7 повернути майно, які він чув та реально сприймав, покинув місце скоєння злочину.

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , тримаючи викрадене майно в руках, намагався зникнути, проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником поліції.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 2 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

В якості потерпілого у кримінальному провадженні зазначена Запорізька дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Відповідно до ст. 291 ч. 3, 4 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.

Однак, вищевказаним вимогам обвинувальний акт не відповідає у зв`язку з наступним.

Так, кваліфікація дій ОСОБА_5 надана з застосуванням кваліфікуючої ознаки повторність, однак, при викладенні обставин події злочину посилання на повторність дій ОСОБА_5 відсутня.

Також в обвинувальному акті відсутні відомості про викрадене майно, а саме не вказані парламенти хвіртки, а саме її розміри та вагу.

Крім того, в обвинувальному акті не міститься викладення обставин, які б були підставою для кваліфікації дій ОСОБА_5 як закінченого замаху на вчинення грабежу.

Так, грабіж вважається закінченим, коли майно вилучене і винний має реальну, хоча б початкову, можливість розпорядитись ним як власним (винести, сховати, передати, викинути тощо).

Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Водночас, вказуючи в обвинувальному акті, що грабіж не був закінчений через зупинення ОСОБА_5 працівником поліції, відомостей про те, де саме був зупинений обвинувачений ОСОБА_5 з майном та чи не мав він можливості, хоча б і початкової, розпорядитись майном на власний розсуд, стороною обвинувачення такі відомості та обставини не викладені.
Враховуючи вищевказане, обвинувачення є неконкретним, а кваліфікація дій ОСОБА_5 не відповідає викладеним в обвинувальному акті обставинам скоєння злочину.

Крім того, на переконання суду, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України також і з інших підстав.

Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути у відповідності до ст. 55 ч. 1 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Натомість є очевидним, що Запорізька дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» не є юридичною особою, а отже не може бути є потерпілим у кримінальному провадженні.

Запорізькій дистанції захисних лісонасаджень регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» очевидно не може належати будь-яке майна, а рівно і не може бути спричинено шкоду, адже підрозділ не є суб`єктом цивільно-правових відносин та не може мати права власності, оскільки юридичною особою не являється.

Вказане підтвердив і представник ПАТ «Українська залізниця», що з`явився в судове засідання з довіреністю на представлення інтересів саме ПАТ «Українська залізниця».

Таким чином, в обвинувальному акті відсутні відомості про потерпілого у кримінальному провадженні, що у свою чергу позбавило належного власника майна реалізувати свої права потерпілого у кримінальному провадженні.

До повноважень суду в ході підготовчого судового засідання не віднесено заміну неналежного потерпілого належним, при цьому з клопотаннями про визнання відповідної юридичної особи потерпілим у кримінальному провадженні ніхто не звертався.

Таким чином, суд вважає, що в обвинувальному акті відсутній повний, докладний та зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, викладення обставин злочину суперечить його кваліфікації, немає відомостей про потерпілого у кримінальному провадженні, що безумовно перешкоджає здійсненню як обвинуваченим ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення, так і належному потерпілому у реалізації своїх прав у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим обвинувальний акт належить повернути прокурору.

Керуючись ст. 314, 392, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 2 КК України, повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.

Суддя ОСОБА_1