Справа № 308/1763/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.03.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000769 від 10.06.2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, угорця, уродженця с. Великі Геївці Ужгородського району Закарпатської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, у порядку ст. 88 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
09.06.2017 року, о 21.00 год., обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом марки «ЯВА», модель «350», н/з НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Головній в с. Великі Геївці Ужгородського району по крайній правій смузі руху у напрямку с. Часлівці, біля будинку № 127, не врахував дорожню обстановку, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п. 12.3. у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 13.3. під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, в результаті чого, не дотримавшись вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася попереду у попутному напрямку. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та після якої була госпіталізована в ЦМКЛ м. Ужгород.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 525 від 04.07.2017 року на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_6 виявлено наслідки тілесних ушкоджень у вигляді рубця на шкірних покривах волосистої частини голови в потиличній ділянці та слід від садна на шкірних покривах попереку по центру. Згідно з даними медичної документації у неї виявлено: «Поєднана ВЧМТ: забій головного мозку середнього ст. важкості, субарахноїдальний крововилив, пластинчата субдуральна гематома правої лобно-скроневої ділянки, перелом луски потиличної кістки зліва з переломом на основу черепа, перелом лівої виличної кістки, забійна рана потиличної ділянки, рвані рани правих кисті та стопи, масивне садно крижово-сідничної ділянки зліва. Забій правої легені». Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини мотоцикла, при цьому первинний удар відбувся у поперекову ділянку тіла з послідуючим відкиданням та падіння на підлегле дорожнє покриття. По давності виникнення, згідно з даними медичної документації, вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час вищеописаної ДТП, яка мала місце 09.06.2017 року. Дані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно з п. 2.1.3. (п. п. б, в, г) Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 29 від 26.01.2018 року в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій мотоцикла марки «ЯВА», модель «350», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами п. п. 12.3., 13.3. Правил дорожнього руху. В даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху велосипедист ОСОБА_6 повинна була діяти згідно з вимогами п. 11.14. Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної пригоди полягає для водія мотоцикла марки «ЯВА», модель «350», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_4 у виконанні ним вимог Правил дорожнього руху, а саме п. п. 12.3., 13.3. Правил дорожнього руху. Якщо велосипедист ОСОБА_6 рухалася прямолінійно без зміни напрямку руху, що підтверджується висновками судово-медичної та транспортно-трасологічної експертиз, то технічна можливість уникнути даної пригоди не розглядається, оскільки удар відбувся об задню частину велосипедистки. З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія мотоцикла марки «ЯВА», модель «350», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , який керуючи даним транспортним засобом не впорався з його керуванням та допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_6 , яка рухалася попереду в попутному напрямку.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що влітку 2017 року, керуючи мотоциклом марки «Ява» по вул. Головній в с. Великі Геївці, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , яка рухалася попереду його мотоцикла у попутному напрямку. Обвинувачений повідомив, що після дорожньо-транспортної пригоди він матеріально допомагав потерпілій ОСОБА_6 , яка претензій до нього немає, про вчинене шкодує та просить суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомила, що на даний час претензій до ОСОБА_4 немає, так як останнім відшкодовано завдану їй шкоду, просить суд не карати обвинуваченого суворо.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник, а також потерпіла не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням характеризуючих даних про його особу.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючою ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до необережних, дані про особу обвинуваченого, який є молодим за віком, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його поведінку після вчинення злочинів, з урахуванням позиції потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбаченого ст. 76 КК України обов`язку.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні у загальному розмірі 3005,07 грн., а саме за проведення автоварознавчої експертизи згідно з висновком згідно № 11/321 від 08.09.2017 року в розмірі 615,72 грн., експертизи технічного стану згідно з висновком № 10/73 від 11.07.2017 року у розмірі 494,35 грн., автотехнічного дослідження згідно з висновком № 10/9 від 22.01.2018 року у розмірі 715,00 грн. та судової автотехнічної товарознавчої експертизи згідно з висновком № 29 від 26.01.2018 року у розмірі 1180,00 грн., покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Питання щодо речових доказів вирішується у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладений на нього судом обов`язок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступний обов`язок: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 3005 (три тисячі п`ять) гривень 07 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Речовий доказ: мотоцикл марки «ЯВА», модель «350», н/з НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вважати повернутим за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча (підпис) ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1