АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1382/17 Справа № 191/3871/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002114 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 157, ч. 2 ст. 345, ч. 4 ст. 296 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло з 22-00 години до 08-00 години.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 в межах шістдесяти днів, до 29 грудня 2017 року, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжких кримінальних правопорушень підтверджується зібраними матеріалами під час досудового розслідування. Також, відповідно до вимог ст.177 КПК України, встановлено ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Тому, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили належне виконання підозрюваним процесуальних рішень, на даний час є неможливим. У зв`язку з чим, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а клопотання захисника ОСОБА_9 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 посилається на необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню. Вважає, що висновки, які містяться в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам провадження. Клопотання слідчого не містить викладу конкретних обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів. Наявні в матеріалах справи докази жодним чином не підтверджують причетність його підзахисного до вчинення вказаних злочинів. Однак суд в оскаржуваній ухвалі дійшов до неправильного та необґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому злочинів. Також, відсутні докази ризиків, передбачених ст.ст. 177-178 КПК України, які наведені в клопотанні про застосування запобіжного заходу. На думку захисника, в клопотанні слідчого в порушення п.6 ч. 1 ст. 184 КПК України не зазначено, а слідчим суддею не здійснено жодного аналізу можливості забезпечення належної поведінки його підзахисного шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, слідчим суддею не наведено мотивів з приводу застосування положень ч. 4 ст. 183 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника і, з підстав зазначених в скарзі, просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості та невмотивованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Згідно наданих матеріалів, 30 жовтня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 157 КК України, а саме перешкоджання діяльності іншого суб`єкта виборчого процесу, члена виборчої комісії при виконанні ними своїх повноважень, поєднані із застосуванням насильства, пошкодженням майна, вчинені за попередньою змовою групою осіб; кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яке виразилося в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені групою осіб, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри колегія суддів зважає на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доводиться низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема, протоколом огляду місця події від 29 жовтня 2017 року, в ході якого було виявлено та вилучено сліди злочину, пляшки із хімічною сумішшю, зафіксовано сліди розгрому виборчої дільниці; протоколами допитів потерпілих; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 30 жовтня 2017 року, який пояснив про обставини вчинених кримінальних правопорушень під час проведення виборів в с.Майське Синельниківського району, а також те, що він зможе впізнати деяких чоловіків, які вчинили напад; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.10.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , який впізнав чоловіка, який спільно з невстановленими особами вчинив напад на виборчу дільницю 29.10.2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 31 жовтня 2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29.10.2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 29 жовтня 2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 29.10.2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 29 жовтня 2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 29 жовтня 2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 29 жовтня 2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 29 жовтня 2017 року та іншими доказами, долученими до клопотання слідчого.

З огляду на вищевикладене, посилання захисника про необґрунтованість підозри як на підставу для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у рішенні ЄСПЛ від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого та застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про законність та обґрунтованість цього клопотання.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки він в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та підтверджується наданими доказами.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновків слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи поданого клопотання та висновки слідчого судді є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З матеріалів провадження вбачається, що існують обґрунтовані ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, при цьому колегія суддів враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, що у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими, вагомість наявних доказів про вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень, відсутність відомостей про міцні соціальні зв`язки, вік та стан його здоров`я, зокрема, відсутність відомостей щодо наявності в нього захворювань, які виключали б тримання під вартою.

Таким чином висновки слідчого судді щодо можливості запобігання вказаним ризикам виключно шляхом застосування саме такого запобіжного заходу є обґрунтованими, зокрема, з огляду на початковий етап досудового розслідування.

Доводи захисту про те, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що підозрюваний раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, в інших кримінальних правопорушеннях не підозрюється, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначені в апеляційній скарзі відомості були враховані слідчим суддею під час вирішення питання про застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, однак вони не вплинули на правильність висновків суду і не є самодостатньою підставою для відмови в застосуванні тримання під вартою, оскільки ризики, зазначені в ухвалі суду, є реальними, та запобігти їхньому уникненню, окрім як застосуванням тримання під вартою неможливо, а тому слідчим суддею було обґрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_7 такий запобіжний захід.

Рішення слідчого судді, що в даному випадку ним не був визначений розмір застави, є законним та відповідає вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, поєднаного із застосуванням насильства.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, застосований судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст.177, 178 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002114 щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4