АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1737/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2017 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю прокурора - ОСОБА_6 ,
представника третьої особи
щодо майна, якої вирішується
питання про арешт - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого першого відділу РКП слідчого управління ФР ГУ ДФС у Харківській області лейтенанта податкової міліції ОСОБА_8 по кримінальному провадженню № 0000150, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 31.08.2017 року , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна.

Накладено арешт на зазначене в клопотанні наступне майно, що належить громадянину ОСОБА_9 (код НОМЕР_1 ), вилучене 11.10.2017 року , за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходяться житлове приміщення, земельна ділянка та гаражі, загальною площею 76,40 кв.м., у громадянина ОСОБА_10 , який здійснював реалізацію ПММ за вищевказаною адресою, а саме:

-транспортний засіб марки «Citroen» д.н. НОМЕР_2 білого кольору;

-пластмасові ємності з рідиною, схожою на ПММ, а саме бензин, об`ємом 1000 л у кількості 4 шт., три з яких повністю заповнені вище вказаною рідиною, а одна наполовину (500 л.);

-пластмасові ємності синього кольору з рідиною, схожою на ПММ, об`ємом 25 л у кількості 2 шт., які повністю заповнені;

-пластмасові ємності (боклажки) з рідиною, схожою на ПММ, об`ємом 10 л. у кількості 4 шт., які повністю заповнені вище вказаною рідиною;

-блокнот темного кольору з надписом «FAST», в якому містяться чорнові записи обліку реалізації ПММ на 33 арк.;

-металевий насос у кількості 1 шт.;

-накладна №РН-0007279 від 23.11.2012 р., виписана на ім`я ФО-П ОСОБА_11 на 1 арк.;

-металеві лійки у кількості 7 шт.;

-скляні прозорі ємності об`ємом 0,5 л, в які відібрано зразки рідин у кількості 12 шт.

Місцем зберігання арештованого майна визначено слідче управління ФР ГУ ДФС у Харківській області в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 18 жовтня 2017 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого першого відділу РКП слідчого управління ФР ГУ ДФС у Харківській області лейтенанта податкової міліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню №0000150 від 31.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 здійснював незаконне зберігання та подальший збут незаконно виготовлених підакцизних паливно-мастильних товарі (бензину А 92) за адресою власного домоволодіння фізичним особам без належних на те дозвільних документів.
Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя керувався вимогами ст. 170 КПК України, посилаючись на те, що майно, яке належить ОСОБА_9 є речовим доказом та має значення для забезпечення кримінального провадження
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, 23 жовтня 2017 року адвокатом ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2017 року по справі № 640/15470/17, 1-кс/640/8316/17 та залишити без задоволення клопотання старшого слідчого першого відділу РКП слідчого управління ФР ГУ ДФС у Харківській області.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді винесена необґрунтовано та не відповідає вимогам КПК України, як і клопотання слідчого про арешт майна.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту - адвоката ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000150, зареєстрованому в ЄРДР 31.08.2017, за фактом незаконного зберігання та реалізації паливно-мастильних матеріалів (бензину марки А 92) громадянином ОСОБА_9 (код НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Задовольнивши клопотання від 18 жовтня 2017 року слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом та має значення для забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України). Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Між тим, в ч.3 ст.170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Апелянту при викладенні апеляції слід враховувати, що апеляційний суд перевіряє законність ухвали слідчого судді в межах судових матеріалів щодо розгляду клопотання про накладення арешту, а чинний КПК України не покладає на суд жодних функцій органів досудового розслідування.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Таким чином, посилання апелянта на порушення КПК України є несуттєвими і спростовуються судовими матеріалами.
Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

За наведених вище обставин судова колегія доводи апелянта, що обшук проведено з порушенням норм процесуального права до уваги не приймає.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 20 жовтня 2017 року обґрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , не вбачає.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2017 року щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000150 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: