н/п 1-кп/490/1001/2017

У Х В А Л А
16 листопада 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
До обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою продовжено до 16 листопада 2017 року включно.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що обвинувачений надавав по справі неправдиві покази, зареєстрований та проживає за межами Миколаївської області, існує ризик, що він в подальшому, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що унеможливлюватиме виконання процесуальних рішень по кримінальному провадженню. Також із вказаних мотивів він може незаконно впливати на потерпілих та свідків та тим самим перешкоджати кримінальному провадженню або негативно впливати на хід судового розгляду. Прокурор зазначив, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, може спробувати залишити територію України, тому жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам і забезпечити виконання процесуальних обов`язків і його належну поведінку.
Обвинувачений та його захисник, заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, просили змінити застосований запобіжний захід на домашній арешт, посилалися не те, що ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки, він одружений, має двох неповнолітніх дітей, та батьків похилого віку. Він позитивно їхарактеризіється за місце м роботи та проживання. Він не має наміру ухилятись від суду та неправомірно впливати на учасників процесу. Крім того, може проживати у м.Миколаєві у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_3 .
Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного. ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, зареєстрований та проживає за межами Миколаївської області, зважаючи на викладене, існує ризик того, що обвинувачений в подальшому, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, обізнаний про місце мешкання потерпілих та свідків, в зв`язку з чим останній може впливати на потерпілих та свідків та тим самим перешкоджати або негативно впливати на хід судового розгляду.
Ці ризики були враховані слідчим суддею під час застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та під час продовження строку тримання під вартою судом і станом на теперішній час не перестали існувати та не зменшилися.
Посилання сторони обвинувачення на те, що після вчинення злочину ОСОБА_3 надав неправдиві покази щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, не може слугувати підставою для продовження запобіжного заходу, оскільки суперечить концепції справедливого суду, а саме : праву не свідчити проти себе та презумпції невинуватості.
Таким чином, під час розгляду вказаного питання доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.
Доводи сторони захисту про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, та можливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, за місцем проживання батьків у м.Миколаєві наразі будь-якими доказами не підтверджені, тому суд не може взяти їх до уваги.
За такого, суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відповідно, клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 331 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити до 13 січня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1