Справа №489/2741/17 15.03.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/325/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Сімферополь, АРК Крим, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого в центрі реінтеграції обліку бездомних осіб за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.05.2004 року Київським районним судом м.Сімферополя АРК за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України на 8 років позбавлення волі;
- 09.08.2013 року Київським районним судом м.Сімферополя АРК за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненому на підставі ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.02.2016 року в силу ч.5 ст. 72 КК України, по відбуттю строку покарання,
- 24.10.2017 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України на 3 роки 4 місяці позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначено покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.10.2017 року, і ч.3 ст.185 КК України за даним вироком, у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк покарання засудженому обчислювати з 24.11.2017 року, в який на підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.10.2016 року по 24.11.2017 року, з якого на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 24.12.2015 р.) зараховано у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення, з 29.10.2016 року по 20.06.2017 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок змінити та пом`якшити покарання, а також зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.10.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та доповнення до неї.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що не згоден з призначеним йому Ленінським районним судом м. Миколаєва покаранням та вважає його занадто суворим.
ОСОБА_6 зазначає, що судом безпідставно не враховані усі обставини, що пом`якшують покарання, а саме його незадовільний стан здоров`я, відсутність постійної роботи, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, душевне хвилювання та інші.

Вважає, що треба зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.10.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Також, ОСОБА_6 вважає, що до нього має бути застосований Закон України «Про амністію у 2016 році» через його хворобу на СНІД ІІІ стадії та гепатит «С».

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що у вересні 2016 року, ОСОБА_6 , діючи повторно, шляхом злому вікна та проникнення до будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав належний ОСОБА_8 ТВ тюнер "Eurosky", вартістю 680 грн. та чайний сервіз, вартістю 70 грн., заподіявши матеріальну шкоду в розмірі 750 грн.
Крім того, 11.09.2016 року в період часу з 10.00 год. по 11.40 год., діючи повторно, шляхом злому вікна та проникнення до квартири АДРЕСА_3 , таємно викрав належний ОСОБА_9 комп`ютерний монітор "LG", вартістю 1000 грн., радіотелефон "Panasonik", вартістю 400 грн., електричний чайник, вартістю 500 грн., столовий набір, вартістю 1500 грн., заподіявши матеріальну шкоду в розмірі 3400 грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Призначаючи покарання суд у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням вчинення злочину, який є тяжким, особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, перебуває на обліку як наркозалежна особа, характеризується як особа схильна до вживання алкоголю та наркотичних засобів, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на стан здоров`я, складні життєві обставини та його повне каяття ступінь тяжкості вчиненого істотно не знижує.

А крім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що обвинувачений, звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став і знову вчиняв злочини.

За такого, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання.

Крім того, ч.5 ст.72 КК України в редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №838-VIII від 26.11.2015 року, чинній з 23.12.2015 року, передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Однак, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в чинній редакції закону відповідно до змін, внесених Законом України №2046-VIII від 18.05.2017 року), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Вказані зміни до законодавства набули чинності 21.06.2017 року, а тому вимога обвинуваченого про зарахування судом всього строку тримання під вартою у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є помилковим.

Вимоги апелянта щодо застосування до нього Закону України « Про амністію у 2016 році» не підлягають задоволенню.
Згідно п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року з відповідними змінами 2014 року, амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, за які він засуджений вироками Залізничного районного суду м. Сімферополя від 09.08.2013 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.10.2017 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 Закону України «Про амністію у 2016 році».

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 ..

Керуючись ст. 405, 407, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: