УХВАЛА
22 грудня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
у складі: головуючого - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, що надійшли з обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_8 у злочинах, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 у злочинах, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 у злочинах, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на 60 днів з метою забезпечення кримінального провадження, мотивуючи тим, що судове провадження не може бути закінчене в межах строку тримання обвинувачених під вартою, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що полягають у можливості переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідка, якого ще не допитано в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню, продовжують існувати.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_11 заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що застосування такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт із використанням засобу електронного контролю повною мірою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Просили обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, послались на ту обставину, що вже другий свідок обвинувачення відмовився від давання показань в суді, не дивлячись на те, що обвинувачені перебувають під вартою та позбавлені фактичної можливості вчиняти тиск на свідків.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_14 заперечували проти клопотання прокурора з тих підстав, що тяжкість інкримінованих злочинів не може бути безумовною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Просили обрати відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_13 проти клопотання прокурора заперечували, вважали за доцільне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Вказаний запобіжний захід є більш м"яким альтернативним запобіжним заходом та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_10 .

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Згідно із ч. 3 ст. 333 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов"язаний розглянути питання доцільності подовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що закріплено частиною 5 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України.

Суд при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно кожного обвинуваченого, так як вони обвинувачуються у застосуванні насильства щодо особи із застосуванням вогнепальної зброї, яке є небезпечним для життя та здоров`я в момент застосування.

При вирішенні даного питання, суд виходить з того, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні множинності злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами, в тому числі, і особливо тяжкими, проти життя та здоров`я людини, за які передбачено покарання на строк до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Таким чином, при вирішенні судом питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 реалізовано, у тому числі, їх передбачене п. с) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 20 КПК України, обмеження свободи з урахуванням балансу їх особистого та суспільного інтересу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).

Судом враховано положення п. 3 ст. 5 Конвенції за яким: зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

В судовому засіданні стороною захисту не спростовано твердження сторони обвинувачення щодо існування ризиків можливості продовження обвинуваченими скоєння інших злочинів, та незаконного впливу на свідка, якого ще не допитано в судовому засіданні.

Вказана обставина підтверджена письмовою заявою свідка ОСОБА_15 , адресованої суду від 20.12.2017 та оголошеною у судовому засіданні.

Також стороною захисту не надано належних та допустимих доказів того, що при застосуванні більш м"якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту, обвинувачені за жодних обставин не вчинять іншого злочину.

У зв`язку з чим суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених обраний щодо них запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на два місяці та з огляду на наведене у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331,333 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, без визначення застави, в Харківській УВП (№27) на шістдесят днів, до 20 лютого 2018 року.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою, без визначення застави, в Харківській УВП (№27) на шістдесят днів, до 20 лютого 2018 року.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді тримання під вартою, без визначення застави, в Харківській УВП (№27) на шістдесят днів, до 20 лютого 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-

Суддя -

Суддя -