Справа № 308/3242/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.04.2018 місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000057 від 05.01.2018 року, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгорода Закарпатської області, що раніше був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2013 року за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
05.01.2018 року, приблизно о 16 год. 40 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись між продуктовими рядами, що розташовані на ринку «Нива», який знаходиться по вул. Тельмана, 1, у м. Ужгороді Закарпатської області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою вбивства іншої людини, повторно, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час сутички, яка виникла між ними, правою рукою наніс ножем, який знаходився при ньому, два удари в область шиї ОСОБА_8 , чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран в передньо-лівій поверхні середньої третини шиї з пошкодженням зовнішньої сонної артерії та м`язів шиї, від яких останній помер на місці. Після цього, ОСОБА_6 викинув ніж біля потерпілого та усвідомлюючи неминучість наслідків, які настали, покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 16 від 06.02.2018 року смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок колото-різаної рани шиї з пошкодженням м`язів та зовнішньої сонної артерії, що призвело до масивної зовнішньої кровотечі та розвитку шоку, що і стало безпосередньою причиною смерті. Дана причина смерті підтверджується виявленням при судово-медичному дослідженні вищеописаних ушкоджень, шоковими змінами та малокрів`ям у внутрішніх органах, а також даними додаткових методів дослідження.

При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани в передньо-лівій поверхні середньої третини шиї з пошкодженням зовнішньої сонної артерії та м`язів шиї. Виникли дані тілесні ушкодження внаслідок ударної дії колюче-ріжучого предмета по типу клинка ножа. Дані тілесні ушкодження стосовно живих осіб, згідно з п. 2.1.3 (п) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, є прижиттєвими і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що 05.01.2018 року, у п`ятницю, приблизно з 17 год. по 18 год., він знаходився на ринку «Радванка» у м. Ужгороді, та маючи при собі ніж у руці він нарізав ковбасу. У цей час до нього підійшов візуально знайомий чоловік, який його почав ображати та замахнувся на нього палицею, оскільки ніж був у нього ОСОБА_6 у руці, він спонтанно наніс ножем два удари в область шиї потерпілого, усвідомлюючи, що завдаючи такі удари у ділянку шиї можна заподіяти смерть людині. Після цього, усвідомивши наслідки він пішов до поліції.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідженням характеризуючих даних про його особу, доказів щодо перебування обвинуваченого у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України за кваліфікуючою ознакою умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який є молодим за віком, на спеціальних обліках не перебуває, раніше судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає визнання своєї вини, з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, визначеними ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено кримінальне правопорушення, беручи до уваги дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, те, що ОСОБА_6 раніше відбував покарання за вчинення умисного злочину проти життя і знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, що свідчить про його стійку кримінальну поведінку, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах, установлених санкцією п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальних витрат немає.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Питання щодо речових доказів вирішується у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначити йому покарання за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 05 січня 2018 року 17.50 год., тобто з моменту його затримання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Речові докази:

військовий квиток, виданий на ім`я ОСОБА_9 , талон-повідомлення № 13 Кропивницького ВП ЄО № 63460 від 04.12.2016 року, виданий ОСОБА_8 , 1945 р.н., виписку з стаціонарної картки № 637 на ім`я ОСОБА_8 , 1941 р.н., що упаковані у паперовий конверт білого кольору, купюру номіналом 2 гривні, які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області залишити при матеріалах кримінального провадження;

змив на тампон-зонт, ніж із рукояткою білого кольору завдовжки 28 см, ніж із рукояткою чорного кольору завдовжки 18 см, запальничку синього кольору, головний убір (чоловічий) з наявними слідами речовини бурого кольору, схожою на кров, палку-костиль, чоловічі туфлі, сині джинси, чоловічу зимову курточку та рюкзак, які передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_6 у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3