Справа №489/2970/17 07.12.2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 грудня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6
на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 вересня 2017 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.12.2008 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;
- 03.06.2010 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України, з застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільнився 20.08.2015 р. за відбуттям строку покарання,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 вересня 2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Законів України № 838-VIII від 26.11.2015 р. та № 2046-VIII від 18.05.2017 р.) у строк відбування призначеного ОСОБА_6 покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.05.2017 р. по 20.06.2017 р. включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а період з 21.06.2017 р. по 04.09.2017 р. із розрахунку день за день.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_5 просить вирок змінити та призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник зазначила, що в ході судового розгляду не були усунені розбіжності між показаннями потерпілого ОСОБА_8 та даними, які зазначені у протоколі про прийняття його заяви про вчинене кримінальне правопорушення щодо місця та часу вчинення нападу на нього. Також не усунені розбіжності у правовій кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки у протоколі про прийняття заяви ОСОБА_8 зазначено про вчинення грабежу, а згідно витягу з кримінального провадження №00001811 правова кваліфікація кримінального правопорушення зазначена за ч.1 ст. 187 КК України.

Також вважає, що ОСОБА_6 призначено занадто суворе покарання. Вказує, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, не перебуває на обліку в МОПЛ та МОНД, характеризується позитивно, що є обставинами, які пом`якшують покарання.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, батьків похилого віку, які потребують його допомоги, має цивільну дружину та малолітню дитину, потерпілий ніяких претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_6 не має. Вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
09 квітня 2017 близько 01:30 год. ОСОБА_6 , знаходячись на перехресті пр. Центрального та пр. Богоявленського в м. Миколаєві, маючи умисел на заволодіння чужим майном, напав на потерпілого ОСОБА_8 , де із застосуванням фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент нападу, яке виразилось у нанесенні декількох ударів в обличчя, заволодів майном потерпілого, спричинивши майнову шкоду на загальну суму 2500 грн.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій). Його дії кваліфіковані за ч.1 ст. 187 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні розбійного нападу є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам.
Допитаний в суді потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 09.04.2017 р. приблизно о 01:00 год. біля парку на перехресті пр. Центрального та пр.Богоявленського в м. Миколаєві на нього вчинено напад, під час якого на нього напали ззаду та повалили на землю. В нього викрали мобільний телефон марки Айфон 4 та смарт-годинник.

Хоча у протоколі про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.04.2017 р. зазначено, що до потерпілого ОСОБА_8 застосовано фізичне насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, але ці дані не є підставою вважати про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 187 КК України, та підстави вважати, що в ході судового розгляду не усунені розбіжності між показаннями потерпілого ОСОБА_8 та даними, які зазначеними у протоколі про прийняття його заяви про вчинене кримінальне правопорушення, про що зазначає в апеляційній скарзі захисник.

Ці доводи захисника не є слушними, оскільки встановлено, що до потерпілого ОСОБА_8 з боку обвинуваченого застосовано насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, оскільки відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 480 від 12.04.2017 р. ОСОБА_8 заподіяні легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, а саме: у вигляді ран лобної ділянки, лівої щоки, садни лівої щоки та синців лівого ока.

Тому, судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 187 КК України та його обгрунтовано визнано у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Доводи апелянта про наявність розбіжностей між показаннями потерпілого ОСОБА_8 та даними, які зазначені у протоколі про прийняття його заяви про вчинене кримінальне правопорушення щодо місця та часу вчинення нападу на нього, є безпідставними. Так, як слідує з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.04.2017 р. (а.с. 22), ОСОБА_8 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинений злочин. І хоча в протоколі про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вказано, що напад вчинено 09.07.2017 р., але ж це є явною опискою, враховуючи, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про злочин внесені в той же день 09.04.2017 р., протокол складено 09.04.2017 р., а також з огляду на показання потерпілого в суді щодо місця та часу вчинення нападу на нього.

Що стосується призначеного покарання, то відсутні підстави вважати його занадто суворим, як зазначає апелянт.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, характеризується позитивно.

Судом першої інстанції враховані обставини, на які посилається апелянт, а саме: щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, що є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, в межах санкції ч.1 ст. 187 КК України, та, на думку апеляційного суду, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Хоча ОСОБА_6 не перебуває на обліку обласному наркодиспансері та в обласній психіатричній лікарні, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, батьків похилого віку, цивільну дружину та малолітню дитину, потерпілий не має претензій, про що зазначає апелянт, але ці обставини не є достатніми для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше двічі судимий за вчинення аналогічних тяжких корисливих злочинів, і, маючи не погашені судимості, знову вчинив тяжкий злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

З огляду на наведене, немає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3