Справа № 273/411/17
Провадження № 1-кп/273/15/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Баранівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2016 року за №0000469, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно технічною освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого, ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
14.12.2016 року близько 16:30 год. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_1 в салоні якого знаходилися пасажири: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , рухався по автомобільній дорозі Дубрівка - Висока Піч в напрямку с. Дубрівка. Не доїжджаючи 750 метрів до знаку с. Середня, Баранівського району Житомирської області, порушуючи п.п. 1.10, 12.1 Правила дорожнього руху України, ОСОБА_4 не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, а також вагу пасажирів, яких перевозив, внаслідок чого не впорався з керуванням та з`їхав у кювет. Внаслідок даного ДТП пасажир ОСОБА_6 , яка сиділа на задньому сидінні праворуч отримала тілесні ушкодження у вигляді компресійних переломів 7-8 грудних хребців, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті грубого порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.10- терміни, що наведені у цих правилах, мають таке значення:

дорожні умови сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявністю тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан;

дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен урахувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозяться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки й виникнення даної ДТП є невідповідність дій водія автомобіля марки ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 технічним вимогам п.п. 1.10, 12.1 України.

В судових засіданнях обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово змінював своє ставлення до пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України, вину не визнав, вказав, що дорожньо транспортна пригода сталася за обставин викладених в обвинувальному акті. Заперечував щодо наслідків, про настання яких зазначено в обвинувальному акті, пояснив суду, що 14.12.2016 року він їхав на власному автомобілі ВАЗ 2110 з м. Баранівка в сторону с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області. Біля міського кладовища його зупинила ОСОБА_8 попросила підвезти. На повороті з м. Баранівка, на прохання потерпілої ОСОБА_6 , зупинився та погодився підвезти її з дитиною додому. Йшов мокрий сніг, дорожнє полотно було неочищене від снігу та під ним утворився льодяний прошарок. Рухався з максимальною швидкість 50 км/год, а то й повільніше. На частині дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода автомобіль крутнуло та знесло в кювет, через що автомобіль перекинувся. Допоміг всім пасажирам вибратися із автомобіля, викликав службу МЧС та швидку допомогу для дитини потерпілої. Дорожньо-транспортна пригода трапилася на рівній частині дороги за с. Йосипівка Баранівського району Житомирської області, автомобіль знесло в кювет правої сторони дороги відносно руху автомобіля. Автомобіль був у справному стані, його стаж водіння авто близько чотирьох років. Вважає, що причиною ДПТ став наїзд на перешкоду, можливо на гілку чи камінь. В результаті дорожньо транспортної пригоди потерпілій не було завдано ніяких тілесних ушкоджень, переломів, вона рухалася самостійно, від його допомоги категорично відмовилася, швидку викликали лише для її дитини.

Цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди не визнав. Відносно позовних вимог обвинувачений пояснив, що не визнає їх, оскільки після ДТП потерпіла вільно рухалася, на жодні ушкодження не скаржилася, від допомоги відмовилася, а тому наслідки ДТП про які наголошує потерпіла надумані. Одночасно зазначає, що часто бачить потерпілу у міському транспорті та у місті, що однозначно виключає у неї наявність таких серйозних ушкоджень.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України під час судового розгляду не визнав, суд, дослідивши його покази, вислухавши покази потерпілої та свідка, дослідивши інші докази у справі, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого його злочину доведена повністю і підтверджується наступними доказами:

- показаннями допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 14.12.2016 року з донькою поверталися з м. Баранівка до с. Берестівка Баранівського району Житомирської області. Автобуса не було, тому зупиняла попутні автомобілі, обвинувачений зупинився за автобусною зупинкою і погодився довезти їх додому. В автомобіль потерпіла сіла за водієм разом з дочкою, також в ньому була свідок ОСОБА_8 . Рухалися приблизно зі швидкістю 60 км/год. Після с. Йосипівка Баранівського району Житомирської області, автомобіль в якому вони їхали почало заносити, обвинувачений загальмував, але автомобіль ще більше почало заносити, в результаті чого автомобіль знесло в кювет, де він і перекинувся на дах. Дитина сильно закричала, обвинувачений допоміг всім вийти з автомобіля, а вона викликала швидку, яка приїхала аж через 30-40 хвилин, медпрацівники всіх оглянули. Її з дитиною забрали до лікарні, де потерпіла перебувала п`ять днів на лікуванні. Зразу після дорожньо-транспортної пригоди потерпіла відчула біль у спині, як наслідок лікарі виявили перелом хребта, через що призначили їй третю групу інвалідності. Обвинувачений добровільно не відшкодував жодних витрат, запропонував їй лише 300,00 грн., від яких вона відмовилася. Вимоги цивільного позову підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила суду, що внаслідок порушення правил дорожнього руху обвинуваченим, їй було завдано матеріальну шкоду, а саме шкоду її здоров`ю, з якою пов`язані витрати на ліки, витрати понесені у зв`язку з оплатою пального на неодноразові поїздки до закладів охорони здоров`я з метою діагностики та лікування травми на загальну суму 10335,76 грн. Також зазначила, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка сталася з вини обвинуваченого вона страждала психологічно та морально через тривалі лікування, діагностики, через обмеження у праці, руху, в спілкуванні з рідними та близькими, вважає, що обвинуваченим їй також завдано моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. та просить стягнути її з нього на свою користь;

- показами свідка ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні пояснила, що 14.12.2016 року, повертаючись з м.Баранівка, попросила ОСОБА_4 її підвезти. На виїзді з м.Баранівка, до машини підійшла ОСОБА_6 з донькою та теж попросила їх підвезти до Берестівки. Їхали не швидко. За с.Йосипівка, по прямій дорозі, машину занесло та скинуло в кювет. Всі пасажири вилізли з машини, всі почувалися нормально. Викликали швидку медичну допомогу. Вважає, що вини ОСОБА_4 немає, вважає, що причиною ДТП було щось під колесом. Потерпілу постійно бачить як вона ходить без будь - яких ушкоджень;

- витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань №0000469 від 14.12.2016 року з фабулою подій за участі ОСОБА_4 та наслідками у вигляді ушкоджень ОСОБА_6 ;

- рапортом про надходження повідомлення від чергового фельдшера Баранівської КЦРЛ про те, що 14.12.2016 року між с.Йосипівка та с.Середня сталося ДТП з потерпілими;

- рапортом, відповідно до якого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення на інші події Баранівського відділення Новоград Волинського відділу поліції Головного Управління поліції Національної поліції в Житомирській області зареєстровано повідомлення чергового фельдшера Баранівської КЦРЛ про те, що 14.12.2016 року 16:00 між с.Йосипівка та с.Середня сталося ДТП з потерпілими;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та план схемою з фототаблицею від 14.12.2016 року, згідно якого встановлено місце вчинення злочину, зафіксована ділянка дороги, дорожнє покриття та інша слідова інформація.

Зокрема данні вказаного протоколу спростовують покази ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 про причину ДПТ наїзд на перешкоду, можливо на гілку, оскільки оглядом встановлено, що ДТП сталася на горизонтальній ділянці рівнозначної дороги, на асфальтобетонному покритті дороги з катаним снігом товщиною 1,5 см. Жодних перешкод, наявність нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття не виявлено.

- посвідченням водія ОСОБА_4 , виданим Новоград-Волинським МРЕО 04.06.1992 року із зазначенням категорій, на які видано дозвіл керування транспортними засобами «В», «С», що підтверджує право керування транспортним засобом;

- довідкою Баранівської комунальної центральної районної лікарні №2042 від 14.12.2016 року, якою підтверджено, що потерпіла ОСОБА_6 поступила в травматологічне відділення з діагнозом компресійний перелом тіл грудних хребців 7-8, забій голови, лівого плеча, які отримані внаслідок ДТП 14.12.2016 року;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №0085084 від 06 грудня 2016 року, згідно якого під час огляду ОСОБА_4 14.12.2016 року о 18 год. 45 хв. ознак сп`яніння не виявлено;

- висновком експертизи технічного стану транспортного засобу №3/14 від 30.01.2017 року, відповідно до якого на момент ДТП робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходилися в технічно працездатному стані; на момент ДТП зовнішні світлові прилади автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходились в технічно працездатному стані; на підставі вище проведеного дослідження зроблено загальний висновок, що в процесі дослідження технічного стану автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в прямому причинному зв`язку виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної події;

- висновком експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди №3/137 від 16.03.2017 року, згідно з яким у даній дорожній обстановці водієві автомобіля ВАЗ-21104, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_4 необхідно було діяти відповідно до вимог пп. 1.10 «дорожні умови», «дорожня обстановка»; 12.1 Правил дорожнього руху України, зміст яких зазначений в дослідницькій частині; для оцінки дій водія автомобіля ВАЗ-21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 відповідно до вимог пп. 1.10 «дорожні умови», «дорожня обстановка», 12.1 Правил дорожнього руху України не потрібно спеціальних технічних знань з області судової автотехніки; дане питання може бути вирішене органами слідства (судом) самостійно на основі юридичного аналізу всіх зібраних у справі матеріалів, стосовно до наведених вимог Правил дорожнього руху України; в умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, питання про причинний зв`язок з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди виходить за межі компетенції експерта-автотехніка, та може бути вирішене органами слідства (суду) самостійно, на основі юридичного аналізу зібраних по справі матеріалів, з урахуванням висновків даного дослідження;

- висновком проведеної судово-медичної експертизи №733 від 07.04.2017 року, встановлено, що 14.12.2016 року о 17:16 год. гр. ОСОБА_6 . мaшинoю швидкої медичної допомоги КЗ ЖОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» була доставлена до приймального відділення КУ Баранівської районної ради «Центральна районна лікарня», пpo що свідчить супровідний листок №9819, з попереднім діагнозом лікаря швидкої медичної допомоги забій грудного відділу хребта. Була госпіталізована до травматологічного відділення вищевказаної медичної установи, оглянута в КУ ЖОР «Обласна клінічна лікарня» ім.О.Ф. Горбачевського та КУ ЖОР «Обласний медичний центр вертебрології реабілітації». Після відповідних обстежень, у неї були виявлені тілесні ушкодження у вигляді компресійних переломів 7-8 грудних хребців, які виникли від дії тупого (их) предмета (ів), не залишивши в них яких-небудь специфічних та характерних ознак дозволяючи ідентифікувати їх контактуючу слідоутворюючу поверхню та могли утворитися при обставинах та в термін, вказаних в постанові призначення судно-медичної експертизи, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалого розладу здоров`я.

Щодо допустимості доказу, а саме саме висновків експертизи технічного стану транспортного засобу №3/14 від 30.01.2017 року, експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди №3/137 від 16.03.2017 року, судово-медичної експертизи №733 від 07.04.2017 року, суд дійшов наступних висновків.

Так, захисник обвинуваченого посилався на те, що у постановах начальника слідчого відділення Баранівського ВП про призначення вищезазначених експертиз, відсутні приписи про попередження експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України за дачу завідома неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання експертизи.

Разом з тим, висновки експертизи технічного стану транспортного засобу №3/14 від 30.01.2017 року, експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди №3/137 від 16.03.2017 року, судово-медичної експертизи №733 від 07.04.2017 року містять відомості про те, що кожен з експертів попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 384,385 КК України. Одночасно суд звертає увагу на те, що особа, яка залучила експерта, або слідчий суддя чи суд, що доручив проведення експертизи, зобов`язані роз`яснити експерту його права й обв`язки та попередити його про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Якщо експертиза проводиться у експертній установі, то роз`яснення прав та попередження за ст.384 КК здійснює керівник експертної установи. Якщо постанова (ухвала) про призначення судової експертизи надійшла поштою на адресу експерта, який не працює у експертній установі, або на адресу керівника експертної установи, який сам проводить цю експертизу, то актом роз`яснення прав та попередження про кримінальну відповідальність необхідно вважати надання ними відповідної записки, яка долучається до кримінального провадження, а також повідомлення про попередження про кримінальну відповідальність у вступній частині висновку експерта. Судово-медична експертиза проводилася експертом Комунального закладу Житомирської обласної ради «Обласне бюро судово-медичної експертизи», експертиза технічного стану транспортного засобу та експертиза механізму та обставин ДТП проводилася експертом Житомирського НДЕКЦ МВС України; експерти про кримінальну відповідальність повідомлені.

Відтак, доводи захисника про визнання висновків проведених експертиз недопустимими доказами внаслідок того, що слідчий «особисто» не попереджав експертів про кримінальну відповідальність, необґрунтовані.

Також суд не бере до уваги доводи захисника обвинуваченого про те, що під час проведення судової медичної експертизи використовувалися медичні документи, зокрема карти стаціонарного хворого, які є речовим доказом, та які не були відкриті для обвинуваченого, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, так як ОСОБА_4 ознайомлений з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі, про що свідчить його підпис без будь - яких зауважень у протоколі про надання доступу до матеріалів від 21.04.2017 року.

Всі вивчені судом в ході судового слідства докази по справі взаємно доповнюють один одного, узгоджуються між собою, покази свідка, покази потерпілої в ході судового слідства, протоколи огляду місця події, висновки судово-медичних експертиз, і повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні ним злочину. Суд вважає, що заперечення обвинуваченим своєї вини по обвинуваченню спрямоване на ухилення його від відповідальності та розцінює їх, як спосіб захисту.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, компрометуючі матеріали відсутні, здійснює догляд за інвалідом першої групи загального захворювання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд також враховує висновки досудової доповіді Баранівського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без його ізоляції від суспільства.

Крім того, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо застосування додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує ту обставину, що згідно матеріалів справи на утриманні обвинуваченого ОСОБА_4 перебуває його матір ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, згідно Довідки до акта огляду МСЕК від 26.06.2015 року є інвалідом першої групи загального захворювання та потребує постійного стороннього догляду. Відтак, позбавляючи права керування транспортним засобом, суд значно обмежить ОСОБА_4 у можливості догляду за інвалідом, надання допомоги інваліду, в тому числі і медичної (зокрема доставка необхідних ліків, поїздки на медичні обстеження), тому суд вважає за необхідне призначити покарання без застосування додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, тому суд обирає йому покарання у виді обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Щодо заявленого цивільного позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 128 ч. 5 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Водночас, за змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінальної справи їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплений і в ст. 22 КПК України.

До того ж, приписами п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальній справі підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдані збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 була завдана шкода, а саме внаслідок дорожньо транспортної пригоди були завдані тілесні ушкодження потерпілій у вигляді компресійних переломів 7-8 грудних хребців, що підтверджується довідкою Державної установи «Інституту нейрохірургії імені академіка А.П. Радіонова АМН України» від 04.10.2017 року, випискою №348 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 за період з 30.01.2017 року по 10.02.2017 року, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 за період з 24.02.2017 року по 11.03.2017 року, випискою №1256 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 за період з 05.04.2017 року по 10.04.2017 року, консультативним висновком спеціаліста Житомирської обласної клінічної лікарні імені Горбачовського Житомирської обласної ради від 10.02.2017 року, консультативним висновком спеціаліста Житомирської обласної клінічної лікарні імені Горбачевського Житомирської обласної ради від 23.03.2017 року, виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 6844 за період з 15.03.2017 року по 24.03.2017 року, консультативним висновком спеціаліста Житомирської обласної клінічної лікарні імені Горбачевського Житомирської обласної ради від 14.06.2017 року, консультативним висновком спеціаліста Житомирської обласної клінічної лікарні імені Горбачевського Житомирської обласної ради від 12.07.2017 року, довідкою Державної установи «Інституту нейрохірургії імені академіка А.П. Радіонова АМН України» від 21.07.2017 року, консультативним висновком спеціаліста Житомирської обласної клінічної лікарні імені Горбачевського Житомирської обласної ради від 19.09.2017 року, протоколом магнітно-резонансного дослідження (МРТ грудного відділу хребта ОСОБА_6 ) Житомирської обласної клінічної лікарні імені Горбачевського Житомирської обласної ради від 23.03.2017 року, довідкою Державної установи «Інституту нейрохірургії імені академіка А.П. Радіонова АМН України» №12162 від 21.07.2017 року, даними мультизрізової комп`ютерної томографії грудної клітки та середостіння, мультизрізової комп`ютерної томографії поперекового відділу хребта ОСОБА_6 від 16.12.2016 року, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №24567 Житомирської обласної клінічної лікарні імені Горбачевського Житомирської обласної ради від 02.11.2017 року, протоколом магнітно резонансної томографії ТОВ «Сучасні діагностичні системи» пацієнта ОСОБА_6 від 04.10.2017 року, даними індивідуальної програми реабілітації інваліда №790 від 20.06.2017 року Житомирського обласного центу медико-соціальної експертизи Травматологічної МСЕК щодо ОСОБА_6 (а.с. 93 - 114).

Отже, загальний розмір заподіяної шкоди позивачу ОСОБА_6 внаслідок дорожньо транспортної пригоди, підтвердженої квитанціями, становить всього в сумі 10335,76 грн., а саме витрати на ліки в сумі 9166,37 грн., витрати понесені у зв`язку з оплатою пального на поїздки до закладів охорони здоров`я з метою діагностики та лікування травми, а також за проїзд в міжміському транспорті в сумі 1169,39 грн. (а.с. 115-119), тому суд стягує вказану суму витрат з відповідача.

Позовні вимоги позивача (потерпілої) ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що від дій відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_4 позивач (потерпіла) ОСОБА_6 безумовно зазнала моральних страждань. Однак розмір моральної шкоди, на думку суду, є завищеним, а тому позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню виходячи з часткової доведеності позовних вимог.

Так, виходячи із характеру вчиненого злочину, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої, а саме позбавлення ОСОБА_6 тривалий час самостійно реалізовувати свої можливості, як щодо себе так і щодо членів своєї родини, враховуючи перебування її на стаціонарному лікуванні, неодноразове відвідування лікарів для лікування та консультацій, втрата працездатності та призначення третьої групи інвалідності загального захворювання, що безумовно негативно впливало на моральний стан потерпілої, потягло зміну її звичного способу життя, тим самим заподіяло моральні страждання, враховуючи час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також майнового стану обвинуваченого та реальні можливості її відшкодування, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що на користь позивача (потерпілої) ОСОБА_6 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 7500,00 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі, пропорційно до задоволеної вимоги про стягнення моральної шкоди, в сумі 320,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від застосування щодо нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році».

Зазначені в обвинувальному акті процесуальні витрати за проведення експертиз, з урахуванням ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Ухвалою слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_10 від 19.12.2016 року накладено арешт на легковий автомобіль марки ВАЗ 21104 зеленого кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 , з об`ємом двигуна 1596 куб. см., що є речовим доказом в кримінальному провадженні, який згідно із АМС №031390 належить ОСОБА_11 .

Відповідно до положень статті 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області від 19.12.2016 року, оскільки в подальшому у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 1 (один) рік іспитового строку.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду в розмірі 10335,76 грн. (десять тисяч триста тридцять п`ять гривень 76 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) моральну шкоду в розмірі 7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 320,00 грн. (триста двадцять гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь держави на залучення експерта у кримінальному провадженні в сумі 1407,36 грн. (одна тисяча чотириста сім гривень 36 копійок).

Арешт автомобіля марки ВАЗ 21104 зеленого кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 , з об`ємом двигуна 1596 куб. см., який належить на праві власності ОСОБА_11 , накладений згідно ухвали слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_12 від 19.12.2016 року скасувати.

Речовий доказ, а саме автомобіль марки ВАЗ 21104 зеленого кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить праві власності ОСОБА_11 та знаходиться на зберіганні на території Баранівського відділення поліції Новоград - Волинського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області повернути власнику за належністю.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1