Дата документу Справа № 320/2383/17-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/2383/17-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/494/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя, Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання на території м. Мелітополя та Мелітопольського району, раніше судимого:

- вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2012 року за ч.1 ст.309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднано вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2012 року, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2013 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 06 вересня 2013 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;

- вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 лютого 2014 року за ч.1, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2013 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяців. Звільнений від відбуття покарання 16 лютого 2016 року;

- вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2016 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,
ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2017 року, яким його визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2016 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

До обвинуваченого ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту його затримання, тобто з 09 березня 2017 року. Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк покарання за цим вироком строк його попереднього ув`язнення з 09 березня 2017 року по 20 червня 2017 року, включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі. Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18 травня 2017 року) зараховано ОСОБА_6 у строк покарання за цим вироком строк його попереднього ув`язнення з 20 червня 2017 року по день набрання даним вироком законної сили із розрахунку 1 (один) попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 4400 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити, на підставі ст.72 КК України зарахувати йому в строк покарання, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 09 березня 2017 року по день набрання вироком чинності. Зазначає, що суд першої інстанції помилково зарахував йому строк попереднього ув`язнення з 09 березня 2017 року по 20 червня 2017 року.

Згідно з вироком суду, 08 жовтня 2016 року о 16 годині 09 хвилин, знаходячись у приміщенні магазину «Сток-Хенд», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу, з торгового стелажу таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_10 , а саме: чоловічу куртку марки «Armani», розмір «М», чорного кольору, вартістю 1550 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 , майнову школу на вищевказану суму.

Крім того, 11 жовтня 2016 року о 11 годині 45 хвилин, знаходячись у приміщенні магазину «ПроСтор 251» ТОВ «Стиль Д», який розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Г.України буд. №48, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу, з торгового стелажу таємно викрав майно, яке належить магазину «ПроСтор 251» ТОВ «Стиль Д», а саме: 2 одиниці жіночої парфумованої води, марки «Lacoste pour femme», об`ємом 50 мл кожна, вартістю 779 гривень 37 копійок, за одну одиницю, чим спричинив магазину «ПроСтор 251» ТОВ «Стиль Д», майнову шкоду на загальну суму 1558 гривень 74 копійки.

Крім того, 21 жовтня 2016 року о 10 голині 01 хвилину, знаходячись у приміщенні магазину «ПроСтор 257» ТОВ «Стиль Д», який розташований за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, просп. Б.Хмельницького буд.№53. ОСОБА_6 в ході раптового виниклого умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає спеціаліст по продажу ОСОБА_11 , шляхом вільного доступу, схопив з торгового стелажу майно, яке належить магазину «ПроСтор 257» ТОВ «Стиль Д», а саме: чоловічу парфумовану воду, марки «Hugo Boss», об`ємом 30 мл, вартістю 619 гривень 50 копійок; чоловічу парфумовану воду, марки «Versace Eau Fraiche Man», об`ємом 30 мл, вартісно 559 гривень 12 копійок. Після чого, утримуючи вказане майно в руках, та усвідомлюючи, що його протиправні дії стали відомі оточуючим, вибіг з приміщення вказаного магазину, чим спричинив «ПроСтор 257» ТОВ «Стиль Д», майнову шкоду на загальну суму 1178 гривень 62 копійки.

Крім того, 29 жовтня 2016 року о 09 годині 42 хвилини, знаходячись у приміщенні магазину «9 БІТ», який розташований за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, бул.30 років Перемоги буд. № 1, ОСОБА_6 , в ході раптового виниклого умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, схопив з торгового стелажу майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме: ноутбук, марки «НР РRОВООК 6465В», у корпусі чорного кольору, у стані б/у, вартістю 4400 гривень. Після чого, утримуючи вказане майно в руках та усвідомлюючи, що його противоправні дії стали відомі оточуючим, вибіг з приміщення вказаного магазину, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 4400 гривень.

Крім того, 30 жовтня 2016 року о 12 годині 30 хвилин, знаходячись у приміщенні магазину «Скіф», який розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, просп. Б. Хмельницького буд. № 3, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу, з шухляди касової стійки таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_12 , а саме: грошові кошти у розмірі 2000 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 31 грудня 2016 року, в денний час, знаходячись біля ринку, який розташований по вул. Богуна в м. Мелітополі, Запорізької області, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу з кишені штанів, які були одягнуті на ОСОБА_13 , таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_13 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung Note 2», в корпусі сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 5000 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора Київстар НОМЕР_2 , вартістю 15 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти у розмірі 5 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 5020 гривень.

Крім того, 23 січня 2017 року, у денний час знаходячись у приміщенні торгівельного кіоску № 13, який розташований на «Рижському ринку» по просп. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу з поверхні столу таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_14 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy G5», в корпусі золотого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , вартістю 6000 гривень, який обладнаний сім-картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_4 , яка матеріальної цінності не представляє, в який була вмонтована флеш-карта MicroSM, об`ємом 16 ГБ, вартістю 150 гривень, який знаходився в силіконовому чохлі, який матеріальної цінності не представляє, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 6150 гривень.

Крім того, 28 січня 2017 року, приблизно о 23 годині 15 хвилин знаходячись у приміщенні кафе «Зурбаган», яке розташоване за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул. І.Алексеєва, 36, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу з жіночої сумки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_15 , а саме: мобільний телефон марки «Lenovo», моделі «А-7000-а» в корпусі білого кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_5 , ІМЕІ-2: НОМЕР_6 , вартістю 3000 гривень, в який були вмонтовані 2 (дві) сім-карти мобільного оператора Київстар НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , які матеріальної цінності не представляють, в який була вмонтована флеш-карта, об`ємом 8 ГБ, вартістю 200 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 3200 гривень.

Крім того, 19 лютого 2017 року у нічний час, знаходячись у приміщенні нічного клубу «Кориця», який розташований за адресою: м. Мелітополь, вул.Університетська, 11, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу з поверхні столу, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_16 , а саме: мобільний телефон марки «IPhone 5C», в корпусі білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_9 , вартістю 4000 гривень; гаманець чоловічий, коричневого кольору, який матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились кошти у розмірі 2800 гривень, різними купюрами та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_16 , яке матеріальної цінності не представляє, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 майнову шкоду на загальну суму 6800 гривень.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочини в період іспитового строку, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій статей обвинувачення та вважає, що призначене за сукупністю вироків остаточне покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів не погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_6 про необхідність зарахування йому у строк відбування покарання його попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили, через наступне.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» №2046-VIІІ від 18 травня 2017 року, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України, та зазначено, що період попереднього ув`язнення зараховується у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що правильно було враховано судом першої інстанції та зараховано попереднє ув`язнення обвинуваченого із розрахунку, визначеному у ч.5 ст.72 КК України у попередній редакції, у період до 20 червня 2017 року (тобто до набрання вказаним Законом чинності).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 5 КК, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

У зв`язку з цим, беручи до уваги набрання 21 червня 2017 року вищевказаним Законом чинності, ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 р. № 838-VIII має застосовуватись до всіх осіб:

яким попереднє ув`язнення було зараховано в строк покарання, у період до набрання чинності або під час дії ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 р. № 838-VIII;

які були попередньо ув`язнені у період до набрання чинності або під час дії ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 р. № 838-VIII.

Колегія суддів вважає, що якщо початок строку попереднього ув`язнення особи розпочався до набрання чинності Законом №2046-VIІІ, а закінчився після його набрання, слід зараховувати такий строк у строк покарання, виходячи з положень законів, які діяли на момент попереднього ув`язнення.

Так, оскільки ОСОБА_6 було затримано, з наступним застосуванням до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою 09 березня 2017 року, судом першої інстанції обґрунтовано зараховано попереднє ув`язнення обвинуваченого у строк покарання з 09 березня 2017 року по 20 червня 2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 р. № 838-VIII з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону№2046-VIІІ, тобто з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнуть зміну чи скасування оскаржуваного вироку суду, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2017, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4