УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2018 року

м. Київ
Справа № 727/5339/17

Провадження № 51-2775 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року,
встановив:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 серпня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) ОСОБА_5 у строк покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 12 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цим же вироком виправдано ОСОБА_6 судові рішення щодо якого не оскаржуються.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити вирок місцевого суду та призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Також просить зарахувати засудженому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12 квітня 2017 року по 10 січня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак всупереч наведеним положенням процесуального закону, в поданій скарзі захисник формально вказав на незаконність ухвали апеляційного суду та залишення поза увагою доводів його апеляційної скарги, при цьому не конкретизував у чому саме полягали такі порушення, та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого щодо ОСОБА_5 судового рішення, з огляду на положення статей 370, 404, 419КПК.

Крім того захисник у своїй скарзі не наводить належного обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного засудженому ОСОБА_5 судами першої і апеляційної інстанцій покарання через суворість, із тяжкістю вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даними про його особу з огляду на положення статей 413, 414 КПК та приписи статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.

Вказуючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ч. 5 ст. 72 КК(в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII), захисник обмежився лише посиланням на ст. 5 КК, не навівши належних доводів у чому саме полягало таке неправильне застосування цієї норми матеріального закону.

Суд касаційної інстанції є судом права та відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також ст. 436 КПКпередбачено, що суд касаційної інстанції має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, прохання захисника ОСОБА_4 про зміну лише вироку місцевого суду та зарахування строку попереднього ув`язнення, не відповідає вимогам ст. 436 КПК.

Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте ця обставина в касаційній скарзі захисника не відображена.

Також, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПКдо касаційної скарги захисника не додано належним чином завірених копій рішень місцевого та апеляційного судів.

Слід також зазначити, що касаційна скарга захисника ОСОБА_4 містить суперечність щодо оскаржуваного рішення. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 був ухвалений 22 серпня 2017 року, однак захисник у мотивувальній частині своєї касаційної скарги оскаржує вирок місцевого суду від 22 серпня 2018 року.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї висуваються за законом, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3