Провадження № 1-в/127/966/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці в залі суду № 21 клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його від призначеного судом покарання на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», -
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від призначеного судом покарання на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році». Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 засуджено вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільненого з іспитовим строком 3 роки та покладення обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2017 року звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, застосоване вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року на підставі ст. 75 КК України скасовано. Засудженого ОСОБА_4 направлено для відбування призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року покарання у виді 2 років позбавлення волі, в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18.10.2017 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2017 року залишено без змін. На день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» він відбув іспитовий строк майже повністю, тобто майже 3 роки, оскільки іспитовий строк в нього мав закінчитись 20.12.2017 року. Таким чином, на думку ОСОБА_4 , він підпадає під дію ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з чим, підлягає звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд задоволити його.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, оскільки засуджений ОСОБА_4 не являється суб`єктом Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд, вислухавши думку засудженого, захисника та прокурора, дослідивши клопотання та особову справу на засудженого ОСОБА_4 , приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Так, відповідно до ст. 86 КК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільненого з іспитовим строком 3 роки та покладення обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2017 року звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, застосоване вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року на підставі ст. 75 КК України скасовано. Засудженого ОСОБА_4 направлено для відбування призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року покарання у виді 2 років позбавлення волі, в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18.10.2017 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2017 року залишено без змін.
Зі змісту ст. 75 КК України вбачається, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
З наведеного слідує, що визначений судом іспитовий строк звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України, в строк відбування призначеного покарання засудженому не зараховується, а тому твердження, що мітиться в клопотанні ОСОБА_4 про те, що він являється суб`єктом ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», є необґрунтованим, надуманими та таким, що не відповідає чинному законодавству України, оскільки на день набрання чинності, цього ж Закону, ОСОБА_4 відбув майже повністю (три роки) лише іспитовий строк, а не призначене судом покарання, за вчинений ним злочин.
Зокрема, відповідно до розпорядження Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2017 року, вбачається, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2017 року про направлення ОСОБА_4 для відбування призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі, в порядку встановленому для засуджених до позбавлення волі, набрала законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 18.10.2018 року та підлягає негайному виконанню.
Згідно протоколу затримання від 21.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 затримано 21.11.2017 року.
Таким чином, початок строку відбування покарання у виді 2-х років позбавлення волі, у засудженого ОСОБА_4 , настав з 21.11.2017 року року, а кінець строку відбування покарання настане 21.11.2019 року, тобто відбута частина покарання, у засудженого ОСОБА_4 , на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році», становила менше ? призначеного строку покарання.
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» відбув менше ? призначеного строку покарання, тому суд, вважає вимоги клопотання не обґрунтованим та приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
На підставі вищевикладеного та керуючись ЗУ «Про амністію у 2016 році», ст. 86 КК України, ст.ст. 372, 539 КПК України суд, -
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування щодо нього ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя :