печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі заявників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.07.2017 у справі № 757/42504/17-к, у кримінальному провадженні № 0000168 на майно, вилучене під час обшуку,-

В С Т А Н О В И В :
19.12.2017 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яке передано слідчому судді 20.12.2017 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/42504/17-к від 24.07.2017 на ноутбук марки «Lenovo» чорного кольору s/n MP104BMX (пароль: cgfylth1934), що належить ОСОБА_4 ; ноутбук марки «Lenovo» чорного кольору s/n WB12093592 (пароль: Anarchy53745), що належить ОСОБА_3 (спільно проживає із ОСОБА_4 ); мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5 2017» s/n НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , чорного кольору, всередині якого міститься сім-картка з № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки «MEIZU» IMEI: НОМЕР_4 , всередині якого міститься сім-картка з № НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_3 (спільно проживає із ОСОБА_4 ), у кримінальному провадженні № 0000168.
В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що на даний час не доведено, що потреби органу досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна та існує необхідність у продовженні дії цього заходу. Разом з тим, у випадку скасування арешту з вказаного майна, це не створює будь-яких перешкод для збереження речових доказів та для подальшого розслідування. Зазначене в своїй сукупності свідчить про безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.
У судовому засіданні заявники подане клопотання підтримали та просили суд задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у ньому.
Представник органу досудового розслідування за клопотанням якого накладено арешт на майно в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши обґрунтування представника заявника, приходить до наступного.
Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом ГУ СБУ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000168 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 109, ч. 1 ст. 111 КК України.
24.07.2017 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/42504/17-к накладено арешт іншого на на ноутбук марки «Lenovo» чорного кольору s/n MP104BMX (пароль: cgfylth1934), що належить ОСОБА_4 ; ноутбук марки «Lenovo» чорного кольору s/n WB12093592 (пароль: Anarchy53745), що належить ОСОБА_3 (спільно проживає із ОСОБА_4 ); мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5 2017» s/n НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , чорного кольору, всередині якого міститься сім-картка з № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки «MEIZU» IMEI: НОМЕР_4 , всередині якого міститься сім-картка з № НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_3 (спільно проживає із ОСОБА_4 ), які вилучені в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2017.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 24.07.2017, при арешті майна, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що вони відповідають критеріям, визначеним ст. 98, п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Відповідно до ч.3 ст.22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.
Викладені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , відпали, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання та заявниками у судовому засіданні, тоді як сторона обвинувачення в судовому засіданні не використала можливість спростувати доводи представника заявника та не навела додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належним їм майном, на підставі вище встановлених обставин, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання про скасування арешту задовольнити.
Скасувати арешт з майна, що накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.07.2017 у справі № 757/42504/17-к, у кримінальному провадженні № 0000168, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- ноутбук марки «Lenovo» чорного кольору s/n MP104BMX (пароль: cgfylth1934), що належить ОСОБА_4
- ноутбук марки «Lenovo» чорного кольору s/n WB12093592 (пароль: Anarchy53745), що належить ОСОБА_3 (спільно проживає із ОСОБА_4 ).
- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5 2017» s/n НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , чорного кольору, всередині якого міститься сім-картка з № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 ;
- мобільний телефон марки «MEIZU» IMEI: НОМЕР_4 , всередині якого міститься сім-картка з № НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_3 (спільно проживає із ОСОБА_4 ).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1