Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1599/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія (№ 112)» справу за заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Здовбиця, Здолбунівського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого:
1)03.02.2016 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 185 КК Украйни до 100 годин громадських робіт;
2) 29.02.2016 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Засудженого: 03.08.2016 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 29.02.2016 року та за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 26.10.2016 року вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 03.08.2016 року змінено, вважати засудженим за ст.ст. 186 ч.2, 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 29.02.2016 року.
На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 03.08.2016 року по 26.10.2016 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.03.2017 року відповідно до ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03.02.2016 року більш суворим за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 03.08.2016 року, зміненого ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 26.10.2016 року, остаточно визначено покарання у виді 2 років позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, так як довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 пояснив, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 вважає клопотання засудженого необґрунтованим, оскільки останній характеризується посередньо, не працює і, відповідно, не довів своє виправлення, а лише стає на шлях виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити
Суд, заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і саме цей фактор є головною підставою для умовно-дострокового звільнення особи.
З огляду на роз`яснення, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Крім того, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, суди повинні враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, а також приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.
Відповідно до висновку, викладеному в характеристиці, який відповідає матеріалам дослідженої в судовому засіданні особової справи засудженого ОСОБА_6 відбуває покарання з 03.08.2016 року, кінець строку 11.05.2018 року.
Засуджений ОСОБА_5 установах виконання покарань знаходиться з 05.08.2016 року. За час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
Міру призначеного судом строку покарання у державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» відбуває з 05.11.2016 року.
За період відбування покарання у Державній установі «Копичинська виправна колонія (№ 112)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень немає. На виробництві установи не працевлаштований.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримуватися правомірних взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Безвідповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі у програмах виховного диференційованого впливу на засуджених не приймав.
На виробництві установи не працевлаштований.
Зв`язки із рідними підтримує шляхом телефонних розмов, листування, отримує від них посилки та передачі. Позову по виконанні за виконавчими листами немає. Вину у скоєному злочині визнає повністю.
Судом встановлено, що за статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, у відповідності до ст.ст. 100,101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/3 частини призначеного судом строку покарання 11.01.2017 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинська виправна колонія (№ 112)» не розглядався.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання 11.05.2017 року. Постійно - діючою комісією державної установи «Копичинської виправної колонії (№112)» засудженому відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми, як такому, що не став на шлях виправлення протокол № 12 від 19.05.2017 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно дострокового звільнення від відбування покаранням, у відповідності до ст. 81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання 10.09.2017 року. Постійно-діючою комісією державної установи «Копичинської виправної колонії (№112)» засудженому відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 22 від 22.09.2017 року).
Таким чином судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не надав суду конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а тому своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, ст. 154 КВК України, -
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя: підпис
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1