Справа № 282/973/17
Провадження № 1-кп/282/124/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2017 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Любар кримінальне провадження №0000236 від 11.07.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 19.12.2003 року Чуднівським районним судом за ч.3 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- 03.03.2010 року Чуднівським районним судом за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. Звільнився 14.09.2012 року умовно-достроково на 6 місяців 4 дні.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
10 липня 2017 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_4 перебував в домогосподарстві, що по АДРЕСА_2 , де грунті неприязних відносин з ОСОБА_5 , у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного знищення майна останньої, яке зберігалось на території вищевказаного домогосподарства, а саме: сіна, господарських приміщень та житлового будинку, шляхом його підпалу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи мету умисного знищення чужого майна шляхом підпалу, обвинувачений, в той час, місці та за вказаних обставин, підійшовши до скирти сіна, яка була на території домоволодіння та за допомогою сірників, які були при ньому, розуміючи протиправність своїх дій, умисно здійснив її підпал, усвідомлюючи та свідомо припускаючи, що від даного підпалу можуть загорітися житловий будинок та господарські приміщення зазначеного домогосподарства, при цьому бажаючи настання наслідків у вигляді знищення вищевказаного майна. Після вчинення підпалу ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, однак свій злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, а саме: вогонь на скирті сіна був погашений місцевими мешканцями, які виявили пожежу.

Внаслідок вказаного підпалу вогнем було знищено 50 центнерів сіна належного ОСОБА_5 та завдано майнову шкоду останній, на загальну суму 3000 грн.

При розгляді справи в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, визнав повністю та дав суду відповідні пояснення по справі, повністю підтвердивши вказані вище обставини. Пояснив, що 10.07.2017 року до них прийшла племінниця потерпілої зі своїм співмешканцем і між ними сталася суперечка. Коли здійснив підпал, зайшов до будинку і повідомив, що запалив сіно, після чого вивів із хліва худобу та почав тушити, але зрозумівши, що не впорається, сказав потерпілій, щоб та викликала пожежників. Після цього зайшов до будинку, взяв пляшку горілки і пішов на город. Вказав, що у вчиненому щиро розкаюється, заподіяну шкоду потерпілій відшкодував.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті та пояснила, що 10.07.2017 року до неї прийшла племінниця зі своїм співмешканцем і між ними сталася суперечка з вини обвинуваченого. Вона та обвинувачений сперечалися і раніше, де він говорив, що спалить її майно. Також вказала, що претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, оскільки завдані збитки їй відшкодовані, а тому просила суд не позбавляти обвинуваченого волі.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст.349 КПК України показами обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення, а тому, суд при дослідженні доказів обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та вивченням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду, зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Прокурор просив визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України встановивши йому іспитовий строк терміном 3 роки, речові докази знищити.

Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винну обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, а саме в закінченому замахові на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є вчинення злочину загально небезпечним способом та рецидив злочинів.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.2 ст.194 КК України, тяжкість скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, а тому призначає його в межах санкції ч.2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи вищевикладені обставини, дані, що характеризують особу винного, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, шкоду заподіяну злочином відшкодував, являється учасником бойових дій, думку потерпілої, яка просила суд не позбавляти його волі, то суд обравши вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинений злочин, приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства і вважає за можливе відповідно до ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України і призначити йому покарання за цим Законом у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки 6 (шість) місяців, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази по справі: частини паперової коробки з-під сірників, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, після набрання вироком суду законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений засудженим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.2 ст.394 КПК України до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1