У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23. 10. 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві скаргу ОСОБА_3 , на рішення слідчого СВ Солом`янського РУ ГУ НП у м. Києві, щодо відмови у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, та зобов`язання вчинити певні дії,
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , на рішення слідчого СВ Солом`янського РУ ГУ НП у м. Києві, щодо відмови у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, та зобов`язання вчинити певні дії.
Представник скаржника в судовому засіданні подану скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив слідчого суддю про задоволення скарги.
Слідчий СВ Солом`янського РУ ГУ НП у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Вбачається, що вказана Постанова обґрунтована тим, що під час проведення досудового розслідування встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість вимог поданої скарги в частині скасування Постанови слідчого СВ Солом`янського РУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 11. 08. 2017 року про відмову у визнанні потерпілим, а тому приходить до висновку про задоволення скарги в цій частині.
Щодо вимоги скаржника про зобов`язання слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні, слід зазначити наступне.
Частиною 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.
Зважаючи на зазначене, приходжу до висновку, що вимоги скаржника про зобов`язання слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні, задоволенню не підлягають оскільки до повноважень слідчого судді в силу ст. 303 КПК України не входить зобов`язання слідчого (детектива) визначити статус особи потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки вказане не узгоджується з положеннями ст. 40 КПК України.
Зважаючи на викладене, скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 26, 40, 55, 110, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити частково.
В решті вимоги скарги залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1