Номер провадження: 11-сс/785/1910/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційними скаргами прокурора місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2017 року по кримінальному провадженню №0003211 від 09.11.2017 року,-

встановив:
оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволені клопотання старшого слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 11.01.2018 року, з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003211 від 09.11.2017 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.

09.11.2017 року, приблизно о 0220 год., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 , перебували на розі вул. Тираспольської та Кузнечної в м. Одесі, де побачили ОСОБА_12 , який проходив повз них. В цей час у ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_12 .

Діючи згідно узгодженого плану та з корисливих мотивів, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 підійшли ззаду до ОСОБА_12 , після чого, ОСОБА_11 наніс останньому один удар по голові, від якого ОСОБА_12 впав на землю. Тоді ж ОСОБА_8 підійшов до потерпілого та відкрито заволодів наручним годинником марки «Berling» з ремінцем коричневого кольору вартістю 1000 грн.

Заволодівши вказаним майном ОСОБА_12 та спричинивши потерпілому майнову шкоду в розмірі 1000 грн., ОСОБА_8 та ОСОБА_11 з місця вчинення ними кримінального правопорушення зникли.

11.11.2017 року, о 1530 год., ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
11.11.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
13.11.2017 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2017 року у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків передбачених ст.194 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту слідчий суддя послався на те, що слідчим та прокурором в порушення вимог ст. 184 КПК України, лише формально зазначено на ризики передбачені ст.177 КПК України, без зазначення на підставі яких саме матеріалів справи та доказів, вони прийшли до висновків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як жодних документів які б підтверджували такі обставини до клопотання надано не було, та одна лише тяжкість злочину не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою. Крім того, ОСОБА_8 раніше не судимий, а тому слідчий суддя вважав за достатнє обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком на 60 діб. В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказав, що ризики, які були заявлені, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення; наявність обґрунтованої підозри та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали просить скасувати її та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, або особистої поруки ОСОБА_13 . Захисник посилається на те, що слідчим суддею не враховано, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду не підтверджений доказами.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту; пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу захисника та просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали справи; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування, вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та на думку колегії суддів свідчить про необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Перевіривши доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованим з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, оскільки жодних переконливих доказів, що підозрюваний ОСОБА_8 буде переховуватися від органів досудового слідства чи суду, заважати досудовому розслідуванню або продовжувати злочинну діяльність, в клопотанні слідчого не міститься.

Доводи прокурора про те, що сама тяжкість обвинувачення є підставою для обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку апеляційного суду, є недостатньою. Апеляційний суд враховує той факт, що прокурор не надав апеляційному суду доказів існування будь-яких ризиків, які б вказували на те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не забезпечує виконання ним обов`язків.

Крім того, під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було встановлено, що після обрання запобіжного заходу, а саме з 15.11.2017 року, підозрюваний до теперішнього часу перебуває на стаціонарному лікуванні в Одеському психоневрологічному диспансері, що вказує на його фактичну ізол яцію від суспільства.

Що стосується доводів захисника про безпідставність застосування слідчим суддею до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, то вони є непереконливими, оскільки захисником не надано суду доказів, що вказаний запобіжний захід будь-яким чином істотно порушує права підозрюваного. З урахуванням того, що захисник фактично не оспорює висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_13 тяжкого кримінального правопорушення, запобіжний захід у виді домашнього арешту не можна вважати занадто суворим.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доводи захисника про необхідність застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, або особистої поруки ОСОБА_13 - є безпідставними.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційні скарги прокурора та адвоката задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 13.11.2017 року, якою в кримінальному провадженні №0003211 від 09.11.2017 року підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 11.01.2018 року, з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4