Справа № 635/322/17
Провадження №1-кп/635/425/2017
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_4

представник потерпілого ОСОБА_5

цивільний позивач ОСОБА_6

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_7

захисник адвокат ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ч. Бішки, Зміївського району Харківської області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, раніше не засудженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

суд вважає доведеним, що 13 листопада 2016 року близько 16:00 години 30 хв. ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався вулицею Культури у с. Рогань Харківського району Харківської області у напрямку нерегульованого перехрестя автодороги Київ Харків Довжанський та впевнившись, що по смузі руху в напрямку м. Чугуєва в безпосередній близькості від нього відсутні транспортні засоби, виїхав на автодорогу Київ Харків Довжанський та зупинився на розподільчій смузі перед смугою руху у бік м. Харкова. В подальшому ОСОБА_7 поновив рух автомобіля та виконавши поворот ліворуч, виїхав з другорядної дороги вулиці Культури на головну автодорогу Київ Харків Довжанський в напрямку м. Харкова. Під час виконання вказаного повороту ліворуч, поновивши рух по головній дорозі, перед початком виконання маневру, ОСОБА_7 не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не поступився дорогою автомобілю «ВАЗ 21104» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення автомобілів ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та «ВАЗ 21104» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті дорожньо транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 21104» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримав садно нижньої губи, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, закритий уламковий перелом нижнього полюса лівого наколінника із зсувом з ушкодженням бічного розгинального апарату, який відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Своїми діями обвинувачений грубо порушив вимоги 10.1, 16.3 та 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п.10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 16.3 «у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13 (місце, де водій повинен у разі потреби зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваній дорозі), світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

п. 16.11 «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».

Порушення Правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у причинному зв`язку із спричиненням водію автомобіля «ВАЗ 21104» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав частково та щодо обставин вчинення кримінального правопорушення пояснив наступне. Дійсно 13 листопада 2016 року близько 16:00 години 30 хв. він керував автомобілем ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався другорядною дорогою у с. Рогань Харківського району Харківської області у напрямку нерегульованого перехрестя автодороги Київ Харків Довжанський. Впевнившись, що по смузі руху в напрямку м. Чугуєва в безпосередній близькості від нього відсутні транспортні засоби, виїхав на автодорогу Київ Харків Довжанський та зупинився на розподільчій смузі перед смугою руху у бік м. Харкова. В подальшому він поновив рух автомобіля, оскільки бачив, що фари автомобіля справа ще далеко, почав виконувати поворот ліворуч вже по головній автодорозі Київ Харків Довжанський в напрямку м. Харкова і коли його автомобіль майже вирівняв напрямок на дорозі, відбулося зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21104» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по цій дорозі на дуже великій швидкості та вдарив його автомобіль в правий бік. Вказав, що якби водій ОСОБА_4 не перевищував швидкість руху і при наближенні прийняв лівіше, бо дорога широка, то ДТП не відбулося. Проти задоволення цивільних позовів заперечував.

Також обвинувачений ОСОБА_7 просив застосувати до нього Закон України «Про амністію 2016 року», оскільки він має вік 77 років і досяг пенсійного віку.

Незважаючи на заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 , його провина у вчиненні злочину повністю підтверджується сукупністю доказів, які досліджені у ході судового розгляду:

допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 13 листопада 2016 року близько 16:00 години 30 хв. він керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 21104» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому рухався у напрямку нерегульованого перехрестя автодороги Київ Харків Довжанський. В селищі Рогань Харківського району Харківської області з другорядної дороги на головну автодорогу Київ Харків Довжанський в напрямку м. Харкова, перед ним виїхав автомобіль ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , в правий бік якого, потерпілий вдарив лівою передньою частиною свого автомобіля. В результаті ДТП потерпілий отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості;

допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердила, що 13 листопада 2016 року близько 16:00 години 30 хв. її чоловік ОСОБА_7 керував технічно справним автомобілем ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вони рухались з другорядної дороги у с. Рогань Харківського району Харківської області у напрямку автодороги Київ Харків Довжанський. Чоловік виїхав на автодорогу Київ Харків Довжанський та зупинився на розподільчій смузі перед смугою руху у бік м. Харкова, потім поновив рух автомобіля і тільки виконав поворот ліворуч, в їх автомобіль врізався автомобіль «ВАЗ 21104» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі. Вказала, що коли чоловік виконував маневр вона бачила справа світло фар;

13 листопада 2016 року до Харківського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 13 листопада 2016 року близько 16:00 години 30 хв. на автодорозі Київ Харків Довжанський, 518 км, сталося зіткнення автомобілів ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля «ВАЗ 21104» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 ;

відповідно до протоколу від 13 листопада 2016 року огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього, на автодорозі Київ Харків Довжанський сталося зіткнення автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля «ВАЗ 21104» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 ;

за даними висновку експертизи № 1515-А/16, що виконана з 09.12.2016 року по 19.12.2016 року, внаслідок події, що сталася 13 листопада 2016 року у ОСОБА_4 мали місце ушкодження: садно нижньої губи, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; закритий уламковий перелом нижнього полюса лівого наколінника із зсувом з ушкодженням бічного розгинального апарату, який відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, які утворились від дії тупих твердих предметів (предмету), індивідуальні особливості яких у вказаних ушкодженнях не відобразились, садно по механізму удар тертя, тертя ковзання, не виключено, що в умовах дорожньо-транспортної пригоди в строк до госпіталізації 13.11.2016 року, є причинний зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою від 13 листопада 206 року і тілесними ушкодженнями встановленими у ОСОБА_4 ;

при проведенні слідчого експерименту 20 грудня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_7 показав на місці та розказав про обставини дорожньо-транспортної пригоди від 13 листопада 2016 року що сталася на автодорозі Київ Харків Довжанський за участі його автомобіля ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «ВАЗ 21104» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , про що свідчить протокол проведення слідчого експерименту від 20.12.2016 року;

відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 1170/16 від 26 грудня 2016 року, в дорожній обстановці, що склалася 13 листопада 2016 року на автошляху Київ Харків Довжанський, водій автомобіля ВАЗ 2101, ОСОБА_7 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 16.3, 16.11 Правил Дорожнього руху України, водій ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил Дорожнього руху України, дії водія автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_7 , в даній дорожній обстановці не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.3, 16.11 Правил Дорожнього руху України і з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Таким чином суд вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні 13 листопада 2016 року дорожньо-транспортної пригоди в наслідок якої потерпілому ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, при цьому суд критично ставиться до посилань обвинуваченого на його невинуватість, оскільки він не надав дороги автомобілю під керуванням потерпілого ОСОБА_4 , який наближався по головній дорозі і мав перевагу в русі і саме дії обвинуваченого, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання та відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання суд не вбачає.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він є особою похилого віку та досяг пенсійного віку, отримує пенсію, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не засуджений, одружений, при цьому обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як невеликої тяжкості, провину визнав частково та не заперечував своєї участі в події ДТП, тому обвинуваченому необхідно призначити покарання у межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Стосовно заявленого клопотання обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до положень п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме, особи після досягнення віку 60 років.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як невеликої тяжкості і на день набрання цим Законом чинності 07 вересня 2017 року має вік 77 років і є особою, яка досягла пенсійного віку, що підтверджується копією його паспорта.

Таким чином, ОСОБА_7 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до обвинуваченого, судом не встановлені.

Враховуючи, що ОСОБА_7 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є особою яка досягла пенсійного віку, злочин вчинений з необережності і не є тяжким або особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.

Стосовно вимог за цивільними позовами: прокурора про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1915,65 гривень, потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 39656,26 грн., цивільного позивача ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 гривень, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, при цьому цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Прокурором на підтвердження заявлених вимог про стягнення з обвинуваченого на користь Департаменту бюджету і фінансів Харківської міської ради витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 надана довідка Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 30 січня 2017 року, де вказано, що вартість фактичних витрат на стаціонарне лікування постраждалого ОСОБА_4 , який знаходився на лікуванні у відділенні політравми в період з 13 листопада 2016 року по 20 листопада 2016 року, складає 1915 грн. 65 коп.

Враховуючи, що внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження, він проходив лікування в умовах стаціонару лікарняного закладу, суму вартості такого лікування у розмірі 1915, 65 грн., суд, на підставі ч. 1 ст. 1206 ЦК України стягує з обвинуваченого на користь Департаменту бюджету і фінансів Харківської міської ради, а позов прокурора задовольняє в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Оскільки судом встановлено, що в результаті злочинних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_4 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, що свого часу спричинило потерпілому фізичний біль та страждання, вплинуло на його фізичний стан здоров`я і у зв`язку з спричиненням тілесних ушкоджень потерпілий проходив тривалий курс лікування, що порушило звичайний життєвий ритм і як наслідок спричинило моральні страждання, тому суд вважає що потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, яка з урахуванням усіх вищевказаних обставин у їх сукупності на засадах розумності, виваженості та справедливості, складає п`ятнадцять тисяч гривень і позов підлягає частковому задоволенню, при цьому суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, шкода завдана вчиненням злочину відшкодовується незалежно від матеріального становища особи що завдала шкоди.

Також судом встановлено, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди, винним у вчиненні якої визнаний обвинувачений ОСОБА_7 було пошкоджено належний на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу цивільному позивачу ОСОБА_6 автомобіль «ВАЗ 21104» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вона позбавлена можливості користуватися автомобілем, коли в цьому виникала потреба і організація поїздок вимагала додаткових зусиль, чим був порушений звичайний ритм життя, тому суд вважає що цивільний позивач має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої на засадах розумності, виваженості та справедливості складає п`ять тисяч гривень, а цивільний позов задовольняє частково.

Витрати пов`язані із проведенням судової автотехнічної експертизи № 1170/16 від 26 грудня 2016 року в розмірі 1055,52 гривень, що підтверджені довідкою про витрати на проведення експертизи, відповідно до вимог ч. 2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 373-376 КПК України, п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_7 на підставі пункту «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від призначеного покарання - звільнити.

Цивільний позов Харківської місцевої прокуратури № 6 повністю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Департаменту бюджету і фінансів Харківської міської ради витрати на лікування потерпілого ОСОБА_4 у розмірі 1915 (одна тисяча дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 65 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.
Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової автотехнічної експертизи в сумі 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) гривень 52 копійки.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник, у частині, що стосується інтересів потерпілого, цивільний позивача, його представник в частині, що стосується вирішення цивільного позову але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.

Апеляція на вирок суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1