Справа № 544/753/17
1-кп/544/121/2017
Номер рядка звіту 34
В И Р О К
іменем України
12 грудня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000651 від 27.12.2016, за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, громадянина України, освіта середньо-технічна, одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 27 грудня 2016 року, приблизно о 05 годині, керуючи технічно-справним легковим автомобілем марки LAND ROVER RANGE ROVER EVOQLIE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався на ділянці автодороги Київ - Харків - Довжанський Пирятинського району Полтавської області в напрямку м. Київ. Проїжджаючи 133 км. + 600 м. вищевказаної дороги, на мокрій ділянці дороги перевищив дозволену швидкість руху на даній ділянці. не вибрав безпечної швидкості руху і необхідних прийомів управління, втратив керування над автомобілем, внаслідок чого допустив виїзд на праву смугу руху та подальше зіткнення передньою правою частиною свого автомобіля в задню ліву частину платформи автомобіля MERCEDES-BENZ ATEG0815, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався попереду в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.12.1, п.12.6 (г), п.12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми - відкритої важкої сочетаної черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку з геморагічним компонентом в скроневій долі зліва і правій чоловій долі та скроневій долі справа і дифузним аксональним ушкодженням та масивним субарахноідальним і вентрикулярним крововиливом, забоїв та ран обличчя та голови, відкритого двостороннього перелому нижньої щелепи в ділянці правого суглобового виростку та кута зліва зі зміщенням, закритої торакальної травми з забоєм легенів та шоковою легенею і шоковим станом, що утворилися від дії тупих твердих предметів та при ударі об такі, деталей салону легкового автомобіля можливо при ДТП в якості пасажира переднього правого сидіння, які згідно висновку судово-медичної експертизи №027 від 17.03.2017 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Відповідно до висновку експерта №128 від 20.03.2017 у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникнення даної пригоди. В умовах даної пригоди водій автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем MERCEDES-BENZ ATEG0815, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги даних пунктів Правил.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи фактичних обставин справи, свою вину у скоєному злочині визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати, цивільний позов визнає у повному обсязі та буде відшкодовувати шкоду. Просив пробачення у потерпілої та її родичів.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд находить їх достатніми та істинними.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 пояснив, що потерпіла претензій до обвинуваченого не має, погоджується з тим покаранням для обвинуваченого, що просив прокурор.

Враховуючи те, що обвинувачений та представник потерпілої не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч.3 ст.349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, здійснює догляд за інвалідом ІІ групи.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття в скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги викладене, враховуючи всі пом`якшувальні та відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, та враховуючи ступінь небезпеки вчиненого злочину, ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При прийнятті судового рішення про міру покарання обвинуваченому суд враховує висновок досудової доповіді, згідно якого виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Враховуючи викладене суд уважає, що обвинувачений загрози для суспільства не становить, має міцні соціальні та родинні зв`язки, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства та вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Розглядаючи питання щодо заявленого цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

В пункті 2 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

З матеріалів провадження вбачається, що саме протиправними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 була заподіяна матеріальна шкода, тому суд приходить до висновку, що саме ОСОБА_4 повинен нести цивільну відповідальність за завдану майнову шкоду, у зв`язку з чим зазначає, що вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими.

Вирішуючи питання про розмір такої шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, суд вважає, що стягненню підлягає матеріальна шкода в сумі 503121,14грн., оскільки саме така сума була затрачена на лікування ОСОБА_6 , що підтверджено доказами, доданими до позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України суд вважає за необхідне з набранням вироку законної сили речові докази: автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER EVOQLIE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 , та автомобіль MERCEDES-BENZ ATEG0815, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 залишити у користуванні власників.

Судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити за даним законом покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих злочином - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 503121 (п`ятсот три тисячі сто двадцять одну) гривню 14 копійок.

Речові докази: автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER EVOQLIE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 , та автомобіль MERCEDES-BENZ ATEG0815, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 з набранням вироку законної сили залишити у користуванні власників.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1