Справа №573/1633/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/191/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 24 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м. Суми

мешканець

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 8 років, -

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що 21 червня 2017 року близько 09 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , під час сварки, що виникла на побутовому ґрунті в ході розпивання алкогольних напоїв, діючи з прямим умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс удари руками та ногами в область голови потерпілій ОСОБА_11 та заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження у виді ЗЧМТ, забою, набряку та здавлення речовини головного мозку, субдуральної гематоми справа, що спричинили смерть останньої.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_9 вказує, що жоден зі свідків не був очевидцем сварки та бійки, а тому їх покарання не можуть використовуватись судом, відтворення обстановки та обставин події було проведено з порушенням його прав, оскільки він був доставлений в наркологічний диспансер, у нього було 2 приступи епілепсії, а під час допитів викликали швидку допомогу. Вказує, що він вдарив матір лише один раз долонею, а травми вона отримала внаслідок двох падінь з порогу на колоди, а суд поклав в основу вироку версію слідчого не перевіривши його версію та безпідставно прийняв до уваги протокол відтворення обстановки та обставин події. Тому просить скасувати вирок, а кримінальне провадження повернути до суду першої інстанції.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 у поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вказує на невизнання вини ОСОБА_9 та вчинення ним злочину відносно своєї матері і просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді 10 років позбавлення волі.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 вказує, що у вступній частині вироку суду зазначено про обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України та просить вказати в резолютивній частині в вироку апеляційного суду «Вважати, що ОСОБА_9 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 вказує на недоведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок чого апеляційна скарга прокурора є безпідставною.

Заслухавши прокурора на підтримку апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_9 із захисником, які прохали вирок суду змінити, пом`якшити призначене покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду про доведеність заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 , що спричинили смерть останньої відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах і є вірними.

Обвинувачений ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину вину не визнав та пояснив суду, що дійсно вранці 21 червня 2017 року у нього була сварка з потерпілою ОСОБА_11 , під час якої вони один одному наносили удари. Заперечив факт нанесення ударів ногою в голову. Вказує, що після цього мати 2 рази падала з ганку на колоди, що лежали навпроти ганку. В той день до нього ніхто з сусідів не заходив, мати з судами не конфліктувала. Наступного дня вранці він виявив, що у мати лежить на підлозі літньої кухні і в неї відсутній пульс. Зазначив, що його вина в тому, що не викликав швидку допомогу після падіння матері на колоди.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, допитавши свідків, дійшов обґрунтованого висновку про те, що невизнання обвинуваченим своєї вини є спробою ухилитися від покарання за вчинене.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у суді доказами, яким дана належна оцінка у вироку.

З протоколу огляду місця події від 22 червня 2017 року, з планом-схемою та фототаблицею до протоколу, видно, що в ході огляду слідчим, за добровільною згодою ОСОБА_9 у присутності понятих та за участю спеціалістів було оглянуте домогосподарство, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого з місця події вилучено речі з речовиною бурого кольору ( т.1, а.п. 155-209 ).

Факт смерті потерпілої підтверджується протоколом огляду трупа від 22 червня 2017 року, з фототаблицею до нього, в ході якого слідчим за участю понятих та спеціаліста судово-медичного експерта був оглянутий труп ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщенні моргу Путивльського РВ СМЕ та було вилучено її одяг, нігті та волосся ( т.1, а.п. 204-209 ).

Згідно з висновком експерта №51 від 22 червня 2017 року, в ході проведеного судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_11 , встановлено, що безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 явилась ЗЧМТ, забій, здавлення речовини головного мозку, субдуральна гематома справа. Смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_3 . При дослідженні трупу ОСОБА_11 у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців на обличчі, руках та грудній клітині, багатоскалковий перелом кісток спинки носу, ЗЧМТ, забій, набряк та здавлення речовини головного мозку, субдуральна гематома справа, які могли утворитися від чисельної дії тупих твердих предметів, потерпілій було заподіяно щонайменше 9-ть ударів. Всі тілесні ушкодження, виявлені на трупі гр. ОСОБА_11 , були заподіяні прижиттєво, в один і той же проміжок часу з невеликим інтервалом між собою незадовго до настання смерті. Між часом побиття та настанням смерті пройшов проміжок часу не більше 3-4 годин. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитись як в вертикальному, так і в горизонтальному положенні лицем до нападника. Вищезазначені тілесні ушкодження, малоймовірно, щоб могли утворитись від самостійного довільного падіння з вертикального положення на площину за умов відсутності надання тілу додаткового прискорення, тобто ударів, поштовхів (т.1, а.п.93-97);

Вказаний висновок спростовує доводи обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження потерпіла могла отримати від падіння.

При цьому, свої показання про обставини нанесення тілесних ушкоджень обвинувачений підтвердив в ході слідчого експерименту, а згідно з протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_9 від 23 червня 2017 року, з відеозаписом слідчого експерименту, в ході якого останній в присутності понятих та експертів без будь-якого примусу показав та розказав, яким саме чином та за яких обставин спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_11 (т.1 а.с. 102-121).

Вказані показання обвинуваченого підтверджені і висновком додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 від 03 серпня 2017 року № 166, відповідно до якого механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_11 , може відповідати механізму утворення тілесних ушкоджень, продемонстрованому підозрюваним ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту за його участі 23.06.2017 року ( т. 1, а.п.98).

Згідно з висновком № 137 судово-медичного обстеження ОСОБА_9 , у останнього при обстеженні виявлені тілесні ушкодження и виді синців на обличчі, руках та грудній клітині, а також рана правого передпліччя в середній треті по задній поверхні, інших ушкоджень не виявлено. Розмежувати по механізму утворення тілесних ушкоджень ( які утворились в результаті падіння з велосипеда чи в результаті бійки) та визначити окремо кількість ударів нападника, не представляється можливим, оскільки тілесні ушкодження, які утворились від падіння з велосипеду утворились не більше як за добу до даної пригоди. При обстеженні ОСОБА_9 на пальцях, китицях, пальцях стоп та самих стоп, будь-яких ушкоджень, які могли б виникнути в результаті нанесення останніми ударів по тілу ОСОБА_11 , не виявлено. Дані тілесні ушкодження могли утворитись як в результаті побиття, так і в результаті падіння з велосипеда на площину під час руху ( т. 1, а.п. 100-101).

Згідно з висновками судово-медичних (імунологічних) експертиз, походження слідів крові на речових доказах не виключається від підозрюваного ОСОБА_9 та висновком судово-медичної ( цитологічної) експертизи № 240, з таблицею ( т. 2, а.п. 56-59), згідно яких походження крові в змивах кистей обох рук ОСОБА_9 можливе від особи любої статі, в організмі якої знаходиться антиген А, в тому числі як від потерпілої ОСОБА_11 , так і від підозрюваного ОСОБА_9 .

Крім досліджених доказів, вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується і показами допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_12 , який 22 червня 2017 року проводив огляд трупа ОСОБА_11 на місці пригоди, проводив судово-медичне дослідження трупа в Путивльському міжрайонному відділенні СМЕ 22 червня 2017 року, оглядав обвинуваченого на наявність тілесних ушкоджень, і в судовому засіданні повністю підтвердив висновки судово-медичної експертизи. Крім того, пояснив, що при нанесенні удару на тілі нападника не завжди залишаються сліди рук потерпілого. Якщо потерпіла падала на дерев`яну колоду (як пояснив обвинувачений), то крім синців були б осаднення на тілі, але їх не було. Всі вищезазначені тілесні ушкодження, малоймовірно, щоб могли утворитись від самостійного довільного падіння з вертикального положення на площину за умов відсутності надання тілу додаткового прискорення, тобто ударів, поштовхів. Експерт суду пояснив, що смерть потерпілої ОСОБА_11 настала від закритої черепно-мозкової травми, що викликало набряк головного мозку. ЗЧМТ виникла від удару в праву ділянку голови, від ударів ногою виникла субдуральна гематома справа. Тілесні ушкодження у потерпілої не характерні для падіння з висоти власного зросту, оскільки в такому випадку могли виникнути деякі синці, міг бути перелом кісток носу, але не ЗЧМТ, яка виникла в результаті ударів. Після цих ударів потерпіла ОСОБА_11 могла жити 3-4 години. Сама мозкова тканина просякнена кров`ю. Якщо б доставили в ці 3-4 години потерпілу до лікарні, то при проведенні трепанації черепа з декомпресією потерпіла могла б жити.

Також, потерпіла ОСОБА_13 , яка є сестрою ОСОБА_11 пояснила суду, що стосунки з останньою підтримувала по телефону і їй відомо, що ОСОБА_9 раніше бив ОСОБА_11 ..

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що ОСОБА_9 прийшов до їхнього двору з синяком під оком та розбитою рукою, сказав, що він впав з велосипеда та що його мати померла.

Свідок ОСОБА_15 , суду пояснив, що 22 червня 2017 року ОСОБА_9 прийшов після обід до нього додому та сказав, що мати померла. З телефону сусідка ОСОБА_14 викликала поліцію. Свідку відомо, що обвинувачений з матір`ю раніше сварилися.

Колегія суддів вважає, що вказані докази в своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Факт нанесення потерпілій ОСОБА_11 ударів обвинуваченим не заперечується. Проте його показання про невелику силу цих ударів, колегія суддів вважає способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки пояснення ОСОБА_9 про можливе отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_11 внаслідок падіння з висоти власного зросту на колоди, спростовані поясненнями допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта про неможливість утворення від такого падіння саме тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілої та відсутність саден у потерпілої, які мали утворитися від удару об колоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про неможливість врахування судом показань свідків, оскільки вони не були безпосередніми очевидцями побиття, є необґрунтованими. Зазначені у вироку показання свідків відповідають вимогам ст. 95 КК України, тобто отримані судом безпосередньо в судовому засіданні та стосуються фактів, які свідки сприймали особисто. Незважаючи на те, що допитані в судовому засіданні свідки не були безпосередніми очевидцями злочину, їх показання, будучи дослідженими у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, мають доказове значення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про недопустимість доказу протоколу слідчого експерименту за його участю є необґрунтованими. Відповідно до вимог частини першої статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.

З відеозапису слідчого експерименту вбачається, що у ОСОБА_9 неодноразово запитували чи бажає від давати пояснення та чи дозволяє йому робити це стан здоров`я, на що він давав стверджувальні відповіді. Зі звукозапису судового засідання також вбачається, що ОСОБА_9 , відповідаючи на поставлені йому запитання заперечив застосування до нього недозволених методів слідства. В суді апеляційної інстанції обвинувачений також підтвердив про те, що застосування недозволених методів слідства відносно нього не було.

Невідповідність пояснень наданих обвинуваченим під час слідчого експерименту показанням наданим в судовому засіданні не є підставою для визнання протоколу такої слідчої дії недопустимим доказом, оскільки обвинувачений наділений правом надавати пояснення і не несе будь-якої відповідальності за їх зміну, і крім того, суд в силу статті 240 КПК України враховує не показання обвинуваченого під час слідчого експерименту, а фактичні дані здобуті в ході слідчого експерименту про його поведінку на місці вчинення злочину щодо відтворення своїх дії, демонстрації на місці відповідних обставин.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про його особу, який раніше не судимий, суспільно-корисною працею не займається, задовільно характеризується за місцем проживання, не знайшов обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання та відповідно до вимог ст. 65 КК України призначив обвинуваченому ОСОБА_9 , покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. При цьому судом були враховані і обставини на які посилається прокурор у кримінальному провадженні, а невизнання ОСОБА_9 своєї вини не може бути підставою для призначення більш суворого покарання. Колегія суддів не вбачає для призначення більш суворого покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, так і для його пом`якшення, про що просив ОСОБА_9 ..

Зазначення в описовій частині вироку суду першої про пред`явлення обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України є явною опискою, що підтверджується як наявним в матеріалах провадження обвинувальним актом, так і подальшим змістом вироку суду першої інстанції, а тому ця описка може бути виправлена судом за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи в порядку, передбаченому ст. 379 КПК України

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 392, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Білопільського районного суду Сумської області від 24 листопада 2017 року, яким ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 , який тримається під ватрою, у цей же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5