Справа № 307/2717/17
Провадження № 1-кп/307/290/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1
з участю прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Тячів, мешканку АДРЕСА_1 , зареєстровану АДРЕСА_2 , громадянку України, із загально-середньою освітою, розлучену, не працюючу, раніше не судиму, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 383 та ч. 2 ст. 384 КК України,

В С Т А Н О В И В:
30.06.2017 р., ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи на меті змусити ОСОБА_5 , повернути їй борг, надала уповноваженій службовій особі Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області завідомо неправдиве повідомлення про начебто таємне викрадення ОСОБА_6 , з її будинку АДРЕСА_2 , грошових коштів у сумі 100 доларів США, тоді як насправді вказані кошти вона надала останньому добровільно.
05.07.2017 р., о 11.11 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, та з тією ж метою, під час допиту її в якості потерпілої, надала слідчому завідомо неправдиві показання про начебто таємне викрадення ОСОБА_5 з її будинку, гаманця з грошовими коштами в сумі 100 доларів США, що повністю не відповідало дійсності, оскільки насправді вказані кошти вона надавала ОСОБА_6 добровільно.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю. Пояснила, що ОСОБА_5 боргував їй 100 доларів США і не хотів повертати, тому вона звернулася в поліцію із відповідною заявою, хоча була попереджена про кримінальну відповідальність за неправдиве повідомлення. Потім ці відомості вона підтвердила під час допиту в якості потерпілої хоча знала, що ОСОБА_7 грошей від неї не викрадав. У вчиненому розкаюється і просить її від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Оскільки обвинуваченою не оспорюються фактичні обставини справи, вона правильно розуміє їхній зміст, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності її позиції, їй роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинувачену як особу.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченої, які вона дала вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 383 та ч. 1 ст. 384 КК України.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 щодо подання органу досудового розслідування заяви з неправдивими відомостями суд кваліфікує за ч. 1 ст. 383 КК України по кваліфікуючій ознаці завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 щодо дачі неправдивих показань слідчому суд кваліфікує за ч. 1 ст. 384 КК України по кваліфікуючій ознаці завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 щодо показань наданих під час допиту її в якості потерпілої кваліфіковано за ч. 2 ст. 384 КК України по кваліфікуючій ознаці завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового розслідування, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення.
Суд вважає, що така кваліфікація дій обвинуваченої є невірною, так як у обвинувальному акті не вказано які саме докази штучно створила Цех. Із формулювання обвинувачення убачається, що надання неправдивих показань слідчий кваліфікує додатково ще й як штучне створення доказів обвинувачення.
На думку суду, штучне створення доказів у контексті ч. 2 статті 384 КК України є самостійною кваліфікуючою ознакою, і може бути вмінено у вину особі лише при наявності конкретних дій, в результаті яких виник штучний доказ.
Обираючи обвинуваченій покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню дитину; обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно ст. 1 п. "в" Закону України "Про амністію у 2016 році", від 22.12.2016 р. звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обвинувачена має на сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно ст. 12 КК України злочини передбачені ч. 1 ст. 383 та ч. 1 ст. 384 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Обвинувачена ОСОБА_8 вчинила інкриміновані їй злочини 30.06. та 05.07.2017 р. і просить звільнити її від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році». Цей Закон набув чинності 06.09.2017 р.
Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 383 та ч. 1 ст. 384 КК України і призначити їй покарання:

за ч. 1 ст. 383 КК України у виді п`яти місяців арешту;
за ч. 1 ст. 384 КК України у виді трьох місяців арешту.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді п`ять місяців арешту.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку з амністією.

Запобіжний захід щодо засудженої ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1