Єдиний унікальний номер 728/1247/17
номер провадження № 1-кп/728/132/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2017 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Піски Бахмацького району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого
в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
26.12.2015 року близько 16:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вулиці Богунцева в м.Бахмач, на грунті раптово виниклих неприязних відносин застосував препарат сльозоточивої та подразливої дії в очі ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у виді хімічного опіку 1 ступеня слизових очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому діянні не визнав повністю та пояснив, що одного разу в грудні 2015 року близько 17:00 год. він загрібав листя біля двору ОСОБА_8 , у якої проживає. Біля нього стояла ОСОБА_8 та щось розповідала. В цей час по вулиці йшов ОСОБА_6 з донькою і підійшовши до ОСОБА_8 почав її ображати нецензурною лайкою, при цьому між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 був велосипед, який ОСОБА_6 тримав лівою рукою, а коли зробив рух правою рукою в сторону ОСОБА_8 , щоб схопити її за плече, то остання правою рукою з кишені витягла газовий балончик і пирснула ОСОБА_6 в обличчя, внаслідок чого, той відпустив ОСОБА_8 , схопився правою рукою за своє обличчя, трохи нахилився, віддав доньці велосипед і пішов додому. ОСОБА_8 в цей час в праву сторону від себе через дорогу в кущі викинула балончик і вони удвох пішли у двір.
Обвинувачений запевнив, що він особисто жодних дій по відношенню до потерпілого не вчиняв і з ним не сварився, а лише мовчки стояв і розмірковував про те, що йому робити в даній ситуації.
Наявність у потерпілого претензій до нього пояснив тим, що ОСОБА_6 підозрює його у пошкодженні автомобільних коліс, однак не може довести цього, тому вирішив звинуватити у нанесенні тілесних ушкоджень.
Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_4 не визнав, оскільки протиправних дій у відношенні потерпілого не вчиняв і жодної шкоди йому не завдавав; просив виправдати його і відмовити в цивільному позові; порядок застосування положень ЗУ «Про амністію в 2016 році» зрозумів.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 26.12.2015 року він зустрічав на вокзалі свою доньку ОСОБА_9 і коли повертався з нею додому десь в районі 16:00 год., то зустрів обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які загрібали листя на вулиці біля двору ОСОБА_8 ; коли вони з донькою порівнялись з вищевказаними особами, то ОСОБА_4 покинув граблі та став йому поперек дороги, а ОСОБА_8 стала напроти його доньки ОСОБА_10 та ображала останню, при цьому всі стояли один від одного на відстані приблизно 0.5 м. Потерпілий запевнив, що почалася суперечка і він сказав ОСОБА_4 , що зараз відведе доньку додому і повернеться до нього та хотів іти, а ОСОБА_4 в цей час лівою рукою схопив його за рукав, а правою дістав з кишені балончик та пирснув невідомим препаратом йому в очі. Після цього вони з донькою пішли додому, дружина викликала швидку і його забрали в лікарню, де оглянули та надали першу медичну допомогу.
Окрім того, потерпілий пояснив, що у його дружини з ОСОБА_8 вже досить довгий час тривають неприязні стосунки, але того дня ОСОБА_8 його особисто не чіпала і жодних рухів в його сторону не робила, її увага була направлена на його доньку ОСОБА_9 .
Також потерпілий ОСОБА_6 запевнив, що до цього випадку ні він, ні його сім`я неприязних відносин з ОСОБА_4 не мали, обвинувачений вибачення у нього не просив, допомоги на лікування не пропонував, заходів до примирення ні він, ні обвинувачений не вживали; в даному провадженні заявив до ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, яку оцінює в 204.50 грн. і яка полягає у витратах на лікування, та моральної шкоди на суму 5 000.00 грн., яка полягає в перенесенні фізичного болю і душевних страждань; також, з урахуванням уточнення в ході судового розгляду, потерпілий просив стягнути з ОСОБА_4 4000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що 26.12.2015 року ОСОБА_6 , який є її батьком та потерпілим у даному кримінальному провадженні, зустрів її з потяга і вони удвох поверталися додому та дорогою зустріли ОСОБА_4 з ОСОБА_8 , які стояли біля двору останньої і ніби-то чекали на них і, побачивши, їх одразу почали сварку, при цьому ОСОБА_8 направилася до неї, а ОСОБА_4 до потерпілого.
Також свідок повідомила, що ОСОБА_8 , з котрою її родина конфліктує приблизно 2-3 роки, сварилася та смикала її за одяг, а вона стояла та тримала в руках велосипед, який їй віддав батько, коли почався інцидент. Свідок запевнила, що ОСОБА_8 жодних рухів в сторону ОСОБА_6 не робила, увага ОСОБА_8 була спрямована виключно на неї, в той час, як ОСОБА_4 свої дії і слова спрямував на потерпілого і саме ОСОБА_4 лівою рукою тримав ОСОБА_6 за одяг, а правою пирснув в очі невідомою речовиною, яка по механізму розпилення нагадує дезодорант, проте має запах розчинника. Після цього вони з батьком пішли додому, де ОСОБА_11 викликала швидку допомогу і медики забрали потерпілого до лікарні. До цього випадку конфліктів з ОСОБА_4 не виникало.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка є дружиною потерпілого та матір`ю свідка ОСОБА_9 , пояснила, що одного разу її чоловік пішов зустрічати доньку з потяга і оскільки останні довго не поверталися, вона вийшла на вулицю, де одразу почула якісь крики, а потім побачила, як ідуть ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , при цьому чоловік майже нічого не бачив і розповів, що постраждав від дій ОСОБА_4 . Свідок запевнила, що одразу викликала швидку допомогу та повідомила правоохоронні органи про те, що сталося; того вечора ОСОБА_6 медики забрали до лікарні, де надали невідкладну допомогу.
Окрім того, свідок повідомила, що вона вже тривалий час конфліктує з ОСОБА_8 , котра постійно вчиняє сварки та чіпляється до неї; конфліктів чи неприязні з ОСОБА_4 ніколи не виникало.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_4 не є її чоловіком, чи членом її сім`ї, проте одного разу приблизно 2 роки тому вечірньої пори загрібав листя на вулиці у неї біля двору, а вона стояла поруч. В цей час по дорозі проходили ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , котрий вів велосипед і почав її ображати, а вона не витримала і пирснула йому в обличчя з газового балончика, який купила для самозахисту близько 5 років тому і завжди носила з собою. При цьому свідок запевнила, що між нею та ОСОБА_6 був напівдитячий велосипед, який останній тримав однією рукою і нецензурно висловлюючись на її адресу, другою рукою почав хапав її за одяг, а його донька ОСОБА_9 стояла зліва він неї приблизно на відстані 1-1.5 м і просила батька не сваритися. ОСОБА_4 також стояв осторонь і просив припинити сварку. Після того, як вона пирснула на ОСОБА_6 з газового балончика, останній рукою схопився за обличчя, а ОСОБА_10 взяла у потерпілого велосипед і вони удвох пішли додому.
Окрім того, свідок запевнила, що злякалась того, що сталося і викинула газовий балончик, однак чітко і послідовно та однозначно пояснити куди викинула і яким чином це зробила свідок не змогла. Також свідок повідомила, що з родиною потерпілого вона перебуває у неприязних відносинах, які тривають вже досить довго.
В ході дачі пояснень даний свідок однозначно не визначилась якою рукою потерпілий ОСОБА_6 тримав її за одяг, а якою велосипед, неодноразово змінювала свої покази в цій частині, як і в частині того, куди вона поділа газовий балончик після того, як речовина з нього потрапила в очі потерпілому.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що одного разу, точної дати не пам`ятає, оскільки це було давно, він зустрічав невістку з потягу і йшов з вокзалу додому, коли біля двору ОСОБА_8 , але на протилежній стороні дороги побачив чотирьох осіб, які вели розмову на підвищених тонах. Свідок запевнив, що серед вказаних осіб був ОСОБА_6 , оскільки останній обізвався до нього і просив почекати, однак він цього не зробив. Також, там була присутня ОСОБА_8 . Інших осіб свідок не пам`ятає. Також, з огляду на давність події свідок не пам`ятає про що була розмова між вищевказаними особами і чи мали вони щось у руках.
Заслухавши потерпілого, обвинуваченого, свідків та дослідивши інші докази у справі у визначеному за згодою учасників провадження порядку та обсязі, незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому діянні, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів:
- показами потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 , даними ними в судовому засіданні з приводу розпилення ОСОБА_4 в область очей ОСОБА_6 невідомої речовини, що спричинило виникнення тілесних ушкоджень;
- даними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_12 , який був очевидцем того, що біля господарства ОСОБА_8 на протилежній стороні дороги відбувалася розмова на підвищених тонах між чотирма особами, в тому числі за участі потерпілого ОСОБА_6 ;
- даними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_11 , яка викликала швидку допомогу та правоохоронні органи одразу після того, як дізналася, що ОСОБА_4 розпилив в обличчя ОСОБА_6 невідому речовину;
- витягом з журналу 07-20 Бахмацької ЦРЛ, згідно з яким за № 718 внесений запис від 26.12.2015 року о 17:20 год. стосовно ОСОБА_6 з приводу травми, отриманої 26.12.2015 року приблизно о 16:20 год. (а.с.65-66);
- висновком експерта № 3 від 06.01.2016 року, згідно з яким у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді хімічного опіку 1 ступеня слизових очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.67);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.12.2015 року, згідно з яким ОСОБА_6 повідомив Бахмацький ВП ГУНП про те, що ОСОБА_4 наніс йому тілесні ушкодження, пирснувши в обличчя невідомою речовиною (а.с.64);
- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 15.02.2016 року та від 20.02.2016 року, згідно з якими потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_9 за фотознімками впізнали ОСОБА_4 , як особу, яка 26.12.2015 року нанесла ОСОБА_6 тілесні ушкодження, пирснувши в обличчя невідомою речовиною з балончика (а.с.68-71).
Суд не вважає ці докази такими, що зібрані з порушенням чинного законодавства, про що зауважував захисник, оскільки вони є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_8 , оскільки вони не послідовні, сумбурні та суперечливі і не узгоджуються з показами обвинуваченого, потерпілого, інших свідків та з матеріалами справи, зокрема щодо того, ким доводиться свідку обвинувачений, щодо його дій, щодо місця розташування велосипеду, а також місця інциденту та всіх його учасників по відношенню один до одного, щодо місця, куди вона одразу після розпилення невідомої речовини в сторону потерпілого викинула балончик та щодо того, якою рукою потерпілий тримав свій велосипед, її за одяг та хапався за своє обличчя.
Вказані покази суд розцінює як такі, що надані свідком з метою сприяння уникненню обвинуваченого від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.
Також, суд не вважає такою, що доводить чи спростовує винуватість ОСОБА_4 постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02.02.2016 року про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, оскільки даний доказ носить інформативний характер і свідчить лише про наявність конфлікту між свідком ОСОБА_8 та дружиною потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_11 .
Таким чином, аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в заподіянні легких тілесних ушкоджень, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного.
Як особа, ОСОБА_4 по місцю проживання негативних характеристик не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_13 , 2003 року народження та сина ОСОБА_14 , 2008 року народження, розлучений, не працює, раніше не судимий, згідно з висновком органу з питань пробації може виправитись без ізоляції від суспільства.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого не встановлені.
З урахуванням викладеного, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, відсутності обставин, що помякшують та обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів, що на думку суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.
Разом з тим, 07.09.2017 р. набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року і дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини, до дня набрання ним чинності включно (ст.13 названого Закону).
Відповідно до ст.10 Закону України "Про амністію у 2016 році" питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Судом було роз`яснення порядок і правові наслідки застосування амністії, однак учасники провадження не ставили питання про її застосування і згоди на таке застосування обвинувачений ОСОБА_4 суду не надавав, оскільки винним себе у вчиненні злочину не вважає.
Розглядаючи заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальних та моральних збитків, суд приходить до слідуючого висновку.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі і стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім`ї або близьких родичів; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням його майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
З огляду на вищевикладене, суд, керуючись принципом законності, виваженості, справедливості та диспозитивності, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що цивільний позов в частині відшкодування матеріальних збитків підлягає задоволенню в повному обсязі на суму 204.50 грн., оскільки витрати саме на вказану суму належним чином підтверджені матеріалами справи, зокрема оригіналом товарного чеку від 26.12.2015 року на вищевказану суму, який був оглянутий судом і копія якого наявна в матеріалах справи.
Також, суд бере до уваги, що потерпілому ОСОБА_6 діями ОСОБА_4 нанесена моральна шкода, яку він оцінює в 5000 грн., і яка полягає у перенесенні фізичного болю і душевних страждань. При цьому суд, з огляду на характер і об`єм душевних страждань потерпілого, зважуючи розумність заявленої суми з реальною можливістю її виплати обвинуваченим, враховуючи ступінь тяжкості злочину, тривалість лікування потерпілого, розмір витрат, понесених ним на лікування, вважає, що позовні вимоги потерпілого в цій частині підлягають частковому задоволенню і з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути 2500 грн.
Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору за розгляд цивільного позову, зокрема 640.00 грн. - за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди та 320.00 грн. - за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.
Щодо вирішення питання про відшкодування потерпілому витрат на правову допомогу, то суд приходить до слідуючого висновку.
Згідно з п.1 ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
Згідно з положеннями ч.2 ст.120 КПК України, витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, якими являються квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження.
Повноваження представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 підтверджені договором про правову допомогу від 22.12.2016 року, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №171 від 24.12.1997 року та ордером на надання правової допомоги серії ЧН № 008470. В підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду надано квитанції до прибуткового касового ордера № 32 від 22.12.2016 року та № 29 від 05.10.2017 року на суму 4000 грн. та надано акт про надання юридичних послуг на суму 4032 грн.
Не дивлячись на те, що згідно з актом від 05.10.2017 року вартість послуг адвоката фактично складає 4032.00 грн., суд не може вийти за межі вимог потерпілого і відшкодувати більшу суму витрат, пов`язаних з правовою допомогою, ніж та, яка була сплачена ОСОБА_6 адвокату згідно з квитанціями до прибуткового касового ордера.
З огляду на викладене, вимоги потерпілого про стягнення із обвинуваченого на його користь понесених витрат на правову допомогу підлягають задоволенню на суму 4000 грн., оскільки вони документально підтверджені квитанціями до прибуткового касового ордеру, договором про правову допомогу, актом наданих юридичних послуг адвоката від 05.10.2017 року з розрахунком вартості послуг.
Підстав для обрання у відношенні ОСОБА_4 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, суд не вбачає.
Речові докази у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов у справі задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальних збитків - 204 (двісті чотири) грн. 50 коп. та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. - в рахунок відшкодування моральних збитків.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 4000 (чотири тисячі) грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1