Справа № 461/4506/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.11.2017 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженцям.Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на даний час притягується до кримінальної відповідальності Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області за ч.2 ст.185 КК України, Личаківським ВП ГУ НП у Львівській області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та Франківським ВН ГУ НП у Львівській області за ч.2 ст. 185 КК України,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

в с т а н о в и в:

29.03.2017 приблизно о 20 год. 20 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у магазині «Ева» ТзОВ «РУШ», що за адресою: м. Львів, площа Галицька, 15, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, відкрито заволодів Шампунем, марки Хед&Шолдерс, ємкістю 400 мл., у кількості 5 шт., вартістю по 74 грн. 16 коп., спричинивши потерпілому ТзОВ «РУШ» майнову шкоду на загальну суму 370 гривень 80 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою винну у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України є правильною, оскільки останній вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема, враховано те, що ОСОБА_4 свою вину визнав, раніше судимого, не працює, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкціїінкримінованоїйому, саме ч.2 ст.186 КК України,

Крім цього, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.

Суд при призначенні покарання враховує і ту обставину , що обвинуваченого ОСОБА_4 вироком Личаківського районного суду м.Львова від 02.11.2017 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, та звільнено, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком 2 роком, а від так, суд призначаючи покарання ОСОБА_4 застосовує положення ч.4 ст.70 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання встановивши іспитовий строк 2 роки.

Керуючись ч.4 ст.70 КК України, суд, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 02.11.2017 більш суворим покаранням за вказаним вироком, остаточно призначає покарання ОСОБА_4 у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільняє обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, з покладення на нього обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме DVD-RW диск - залишити у матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1