Справа № 748/636/16 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/302/2018
Категорія - ч.1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10

прокурора ОСОБА_11

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001196 від 28.12.2015 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений:

- за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 194 КК України на 6 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене покарання у виді 15 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зарахований термін попереднього ув`язнення з 03 січня 2016 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі, з 21 червня 2017 року і до дня набрання вироком законної сили строк попереднього ув`язнення зарахований з розрахунку день за день.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь держави 18 594 грн. 17 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 158 500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 26 грудня 2015 року, у вечірній час, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у буд., АДРЕСА_2 , під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного убивства, завдав ОСОБА_12 не менше двох ударів сокирою в область голови, від яких потерпілий помер на місці події.

Продовжуючи злочинні дії, 27 грудня 2015 року, у вечірній час, ОСОБА_6 , у буд АДРЕСА_2 , де вчинив вбивство ОСОБА_12 , умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки Samsung, моделі GT-С6712, вартістю 281 грн. 20 коп., мобільний телефон марки Nokia, модель 5130с-2, вартістю 200 грн., чоловічу зимову куртку чорного кольору, вартістю 696 грн. 50 коп., чоловічу осінню куртку чорного кольору, вартістю 287 грн., чоловічі черевики чорного кольору «Timberland», модель 20599, вартістю 1200 грн., чоловічі брюки, вартістю 279 грн. 60 коп., чоловічі брюки, вартістю 223 грн. 65 коп.,чоловічі брюки, вартістю 240 грн., поясний ремінь, вартістю 58 грн. 50 коп., чоловічий гаманець портмоне з візитницею, вартістю 139 грн. 20 коп., шкіряний ремінь, вартістю 200 грн., пакети операторів мобільного зв`язку «Київстар», МТС та «Лайф», косметику та засоби особистої гігієни, вакуумні музичні навушники, пластикову папку, дитячу соску, сокиру з металевим клином та дерев`яною рукояткою, а всього викрав майна, що належало потерпілій ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на загальну суму 5 067 грн. 40 коп.

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_6 , з метою знищення слідів свого перебування в буд., АДРЕСА_2 , та вчинення умисного убивства ОСОБА_12 , використовуючи запальничку, умисно підпалив простирадло, яке лежало на дивані в одній з кімнат вказаного будинку, на якому перебував труп ОСОБА_12 , після чого з місця злочину втік.

Через підпал будинку, в пожежі було знищено майно потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 170 848 грн. 32 коп., пошкодженням конструктивних елементів житлового будинку, що належить потерпілій ОСОБА_13 , була завдана матеріальна шкода на загальну суму 228 665 грн. 32 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути на новий судовий розгляд з причини грубого порушення його права на захист.

Він належним чином не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження для того, щоб мати змогу підготуватись до допиту свідків, скласти вмотивовані клопотання до суду та для підготовки до судових дебатів. До завершення судового розгляду його лише декілька разів ознайомили з матеріалами справи, в зв`язку з чим він відмовився від дачі показань, від виступу у судових дебатах та останнього слова.

Вказує на те, що суд безпідставно відмовив йому у виклику свідків, показання яких могли істотно вплинути на ухвалення обґрунтованого та справедливого судового рішення. Детально не проаналізував свідчення ОСОБА_14 , не надав зібраним доказам оцінки з точки зору належності та допустимості та не перевірив на відповідність вимогам ст. 97 КПК України.

В доповнення до апеляційної скарги, поданому безпосередньо перед початком апеляційного розгляду справи ОСОБА_6 , вказав про штучне створення проти нього доказової бази обвинувачення, що свідок ОСОБА_15 , допит якої здійснювався із застосуванням заходів безпеки, не підтвердила тих обставин, які названі в постанові слідчого ОСОБА_16 про перекваліфікацію його дій на більш тяжкий злочин, що вона підлягає повторному допиту, оскільки він знає, що цей свідок його колишня співмешканка. Його умисел на вбивство ОСОБА_12 нічим не підтверджений. Суд не викликав та не допитав в якості свідка його адвоката ОСОБА_17 , яка була призначена йому на початковій стадії розслідування кримінального провадження через центр безоплатної правової допомоги. Не було взято судом до уваги, що після нанесення ним удару сокирою в область голови ОСОБА_12 , останній залишався живим і він переніс його на диван в кімнату та сидів над ним майже добу.

Вважає, що в порівнянні з минулим вироком йому безпідставно збільшили суму матеріальної шкоди на користь потерпілої з 29715,12 грн. до 158 500 грн. Переконаний в порушенні його права на захист через не ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, вказували на необґрунтованість судового рішення, яке підлягає безумовному скасуванню з поверненням матеріалів на новий судовий розгляд, потерпілих, представника потерпілих, які вказували на безпідставність доводів сторони захисту, прокурора, який заперечував проти доводів обвинуваченого, вказував на законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги обвинуваченого та доповнень до неї, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 послідовно розповів про обставини смерті свого однокласника ОСОБА_12 , до якого приїхав 26 грудня 2015 року в с. Киїнка Чернігівського району та області разом із своїм братом ОСОБА_18 , щоб влаштувати останнього на роботу. Після вживання спиртного і домовленості про працевлаштування ОСОБА_19 поїхав, а обвинуваченого ОСОБА_6 . ОСОБА_12 залишив у себе на дивані, щоб той проспався.

Близько 19 години 26 грудня 2015 року ОСОБА_12 розбудив ОСОБА_6 та повідомив, що тому час їхати додому, на що він погодився та пішов з будинку. Оскільки ОСОБА_6 був у с. Киїнка перший раз, дороги до автобуса не знайшов, поблукав по селу, зателефонував співмешканці ОСОБА_20 , яка проходить свідком під прикриттям ОСОБА_15 , щоб викликала таксі, вона трубки не взяла, а тому він знову повернувся у будинок ОСОБА_12 , який був розсерджений, що він повернувся, облаяв його співмешканку, через що вони побились. Потім ОСОБА_12 став хапати табуретку, замахуватись на нього, хапався за ніж, через що ОСОБА_6 схопив сокиру, яка стояла на видноті та ударив товариша по голові. Удар був ковзаючий, ОСОБА_12 упав, проте дихав. ОСОБА_6 переніс ОСОБА_12 на диван, відключив усі мобільні телефони і майже добу перебував поряд із тілом. Коли переконався, що ОСОБА_12 помер, забрав сокиру, на лезі якої була кров, взяв телефони, все, що попало під руки, одягнув на себе троє штанів, викрадених з будинку, після чого підпалив будинок, щоб приховати злочин.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» про наявність умислу на навмисне убивство необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Умисне завдання хоча б одного удару сокирою по голові потерпілого, в життєво-важливий орган людини, яке супроводжувалось ненаданням медичної допомоги, відключенням телефонів, підпалом будинку, обґрунтовано оцінено судом як бажання настання смерті потерпілого, тобто як ознака суб`єктивної сторони складу такого злочину, як умисне вбивство.

В діях ОСОБА_6 не вбачається ознак перевищення необхідної оборони, оскільки він повернувся у будинок ОСОБА_12 проти згоди останнього і намагався залишитись в ньому, незважаючи на конфлікт, що виник з господарем, замість того, щоб піти з чужого житла, з якого його наполегливо просили піти, накинувся на господаря, ударив того сокирою, перетягнув із сіней до кімнати, де і чекав настання смерті.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 про шок і паніку, яка охопила його після завдання удару сокирою, не виключають його винуватості у вчиненні злочину.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 01. 02. 2016 року, у ОСОБА_6 на час інкримінованого йому злочину та на час проведення експертизи не простежувались клінічні ознаки психічного захворювання, він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( том. 1 а. с. 208-211).

Висновки пожежної технічної експертизи вказують на те, що пожежа у будинку по АДРЕСА_2 сталася через підпал сірником, свічкою, запальничкою та іншим. Осередок пожежі знаходився в кімнаті, в якій був розміщений телевізор, диван та дитяче ліжко ( том 1 а. с. 267-271).

З висновків судово-медичної експертизи та комісійної судово-медичної експертизи вбачається, що причини смерті ОСОБА_12 , 1984 року народження, встановити неможливо через виражене обгорання, обвуглення тканин тіла внаслідок дії високих температур. Розтріскування та дефект кісток склепіння черепа, твердої мозкової оболонки справа, з частковим обвугленням, втратою структури головного мозку, розтріскування шкіри та м`яких тканин голови могли виникнути внаслідок посмертної дії високої температури. До дії високої температури на голові могли бути проникаючі тілесні ушкодження. При експертизі трупа не виявлені ознаки прижиттєвої дії високої температури в гортані, трахеї, не виявлені накладення кіптяви та в крові з`єднання, характерні для отруєння продуктами згорання, що вказує на те, що смерть ОСОБА_12 настала до підпалу будинку та згорання його тулуба, голови, кінцівок( том 1 а. с.126-128 та 317-320).

03 січня 2016 року в урвищі «Саповщина» поблизу господарства по АДРЕСА_1 , де проживав обвинувачений, був найдений полімерний мішок, в якому знаходились речі та телефони, викрадені з будинку ОСОБА_12 в с. Киянка 27 грудня 2015 року ( а. с.141-144). Викрадення переліку речей та перенесення їх в мішку до схованки під гіллям не заперечує і сам обвинувачений, вказуючи, що вони йому не потрібні були.

Знаряддя злочину-сокира, була знайдена завдяки обвинуваченому, який показав місце, де її викинув. 03 січня 2016 року в присутності понятих та за вказівкою ОСОБА_6 було оглянуте господарство по АДРЕСА_3 , де вздовж паркану, паралельно сараю був знайдений полімерний пакет з написом АТБ, в якому знаходилася сокира зі слідами речовини бурого кольору, чоловічі труси, два багети в паперових пакетах( том 1 а. с. 169-172)

В змивах з сокири була виявлена кров людини, чоловічої генетичної статті, яка за груповою належністю співпадає з групою крові потерпілого ОСОБА_12 , що вбачається із висновків судових цитологічних експертиз основного та додаткового висновків ( том1 а. с.247-252).

Отже, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення винуватості повинне випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, на здоровому глузді, що випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, ОСОБА_6 під час сварки навмисно ударив сокирою по голові свого однокласника ОСОБА_12 , який перебував у будинку, який наймав, і від удару сокирою упав та не міг підвестися, не надав йому допомоги, не викликав карету швидкої медичної допомоги, навпаки, відключив усі мобільні телефони та чекав у будинку, поки товариш перестане подавати ознаки життя. Після чого забрав знаряддя злочину, речі з будинку та підпалив будинок з метою укриття вчинення злочину.

Аргументи апеляційної скарги обвинуваченого про штучне створення проти нього доказової бази обвинувачення, не відповідають дійсності. Окрім речових доказів, викраденого майна з будинку потерпілого, сокири як знаряддя вбивства зі слідами крові, сам обвинувачений підтверджує ті обставини, які суд визнав встановленими та доведеними, проте вважає, що його дії повинні мати іншу оцінку, що з огляду на обставини вчинення злочинів та поведінку самого обвинуваченого, про яку він детально розповів, зробити неможливо.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення його права на захист через обмеження у часі на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, не допит свідків колишньої співмешканки та захисника, є безпідставними, так само як і вимога переглянути під час апеляційного розгляду відеозапис слідчого експерименту від 03 січня 2016 року, проведеного зі ОСОБА_6 в присутності його захисника адвоката ОСОБА_21 .

За правилами ч. 2 ст. 317 КПК України після призначення справи до судового розгляду головуючий повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, якщо вони заявлять про це клопотання.

Зокрема, на аркушах справи 65, 66 та 81 тому 1 містяться розписки ОСОБА_6 про те, що він у повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження в період з 30 вересня 2016 року по 10 жовтня 2016 року.

18 жовтня 2016 року місцевим судом, на письмове клопотання, ОСОБА_6 було видано копії висновків ряду експертиз (а.с. 88 том 3).

20 жовтня 2016 року обвинувачений у повному обсязі був ознайомлений з усіма технічними записами, які містяться у матеріалах справи (а.с.94 том 3).

Повторне ознайомлення обвинуваченого з матеріалами кримінального провадження відбувалось у 2017 році в період з 13 лютого 2017 року по 23 лютого 2017 року, що підтверджується його власноруч написаними розписками, з яких вбачається, що з матеріалами справи він ознайомився у повному обсязі (а.с. 222, 231 том 3).

Під час ознайомлення з матеріалами обвинувачений намагався затягнути час, зловживав наданим йому правом, відмовлявся знайомитись, посилаючись на головний та зубний біль. Подальше ознайомлення було можливе завдяки довідці медичної частини слідчого ізолятору, з якої вбачається, що ОСОБА_6 не звертався за медичною допомогою з жодними скаргами на стан свого здоров`я (а.с.230 том 3).

Втретє ОСОБА_6 знайомився з матеріалами кримінального провадження у вересні 2017 року (а.с.104, 105 160 том 4). За три візити судового розпорядника до слідчого ізолятору, обвинувачений ознайомився тільки з томом першим кримінального провадження, що свідчить про зловживання з його боку та затягування судового розгляду.

Після ухвалення вироку суду 24 листопада 2017 року, на клопотання обвинуваченого, суд вкотре надав йому можливість ознайомитись з матеріалами справи, ухвалив рішення про тимчасове залишення його в умовах слідчого ізолятору, однак, ОСОБА_6 не скористався наданим йому правом та не ознайомився з матеріалами справи у повному обсязі, знову посилаючись на головний та зубний біль (а.с. 279 том 4).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Своїми правами ОСОБА_6 на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження зловживав, не зважаючи на те, що суд йому сприяв у цьому, дозволяючи ознайомлення з матеріалами кримінального провадження поза стадіями кримінального процесу, коли таке ознайомлення надається. А тому такі дії суду не можуть розцінюватися як порушення права на захист, оскільки такого порушення допущено не було.

Відмова в задоволенні клопотання обвинуваченого про виклик та допит в якості свідків його захисника адвоката ОСОБА_21 та свідка ОСОБА_15 , не можуть розцінюватися як порушення права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд.

Свідок ОСОБА_15 , яка допитувалась судом першої інстанції із застосуванням заходів безпеки, і яку обвинувачений ідентифікував як свою колишню співмешканку ОСОБА_22 , надавала показання під час судового засідання безпосередньо, ОСОБА_6 та його адвокат могли поставити запитання, чим і скористались.

Забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, не дозволяє без згоди цих осіб викликати та допитати їх без застосування заходів безпеки. Обвинувачений сам собі протирічить, визнає винуватість, що ударив сокирою потерпілого по голові, не пам`ятає обухом чи лезом, допускає, що лезом, тому що на сокирі була кров, дочекався смерті потерпілого, після чого підпалив будинок, і намагається шляхом не значних розбіжностей у показаннях свідків, які не були очевидцями події злочину, довести меншу свою вину.

Згідно ч. 1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження. Адвокат ОСОБА_21 була присутньою під час проведення слідчого експерименту 03 січня 2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , який в присутності двох понятих детально розповів про конфлікт з ОСОБА_23 та показав як наносив удари сокирою, саме в праву сторону голови пару разів, як переміщав тіло, за допомогою запальнички підпалив простирадло, через що вигорів будинок та саме тіло убитого, показав, де викинув сокиру, яка була знайдена та вилучена ( том 1 а. с.161-166).

Слідчий експеримент був знятий на відеозапис, викладений письмово в протоколі проведення слідчого експерименту. Розбіжності в поясненнях ОСОБА_6 про кількість ударів сокирою, не можуть бути усунені шляхом допиту захисника, який не був очевидцем події злочину і їй не відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Сам ОСОБА_6 , коли йому вигідно пам`ятає події, коли не вигідно забуває про них, пояснюючи про шоковий стан та розгубленість.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_6 був затриманий 03 січня 2016 року о 10 годині 30 хвилин ( том 1 а. с. 145-146)

Його аргументи про поводження з ним як підозрюваним, починаючи з 17 години 02 січня 2016 року, не відповідають дійсності. Проводився огляд будинку з письмового дозволу ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 з 17 години 13 хв. до 19 год. 20 хв. ( том 1 а. с. 129-135). Доказів причетності ОСОБА_6 до вбивства та підпалу у будинку знайдено не було. Свобода пересування не обмежувалася, ОСОБА_6 залишився у себе вдома і тільки наступного дня, були знайдені в урвищі поблизу місця проживання ОСОБА_6 речі, викрадені з будинку потерпілого, після чого прийняте рішення про його затримання.

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 суд врахував вартість викраденого та пошкодженого майна через підпал будинку згідно з висновками експертизи та висунутого обвинувачення, разом складають 175 916 грн., проте потерпіла заявила позов на суму 158 500 грн., яку суд стягнув у межах позову, при цьому не вийшов за об`єм обвинувачення, згідно якого вартість викраденого майна складає 5 067 грн. 40 коп., матеріальна шкода через знищення майна пожежею 170 848 грн. 32 коп.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд в повній мірі врахував тяжкість вчинених злочинів, обставини їх вчинення, наслідки, що настали, особу винного, який критично не засуджує своєї поведінки, не висловлює жалю з приводу вчиненого, не просив у потерпілих пробачення, не відшкодував завданої шкоди і призначив покарання, яке є достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2017 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою в той, же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_24 ОСОБА_25 ОСОБА_26