Справа № 577/2115/17
Провадження № 1-кп/577/551/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений солдат ОСОБА_4 , займаючи посаду стрільця-зенітника зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язаний повернутися до розташування військової частини після закінчення терміну чергової відпустки, без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, в період з 16 червня 2016 року по 14 травня 2017 року включно, був безпідставно (незаконно) відсутній на місці служби в умовах особливого періоду, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним повністю і показав, що він дійсно 06 серпня 2015 року був у призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 . 14 вересня 2015 року він був переведений до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де того ж дня його призначили на посаду начальника радіостанції Р-142Н взводу управління начальника ППО. 31 травня 2016 року отримав відпускний квиток та поїхав у чергову відпустку за 2015 рік з 31.05.2016 року по 15.06.2016 року. 16 червня 2016 року він зобов`язаний був прибути з чергової відпустки до розташування ВЧ- НОМЕР_3 , але цього не зробив, оскільки вживав спиртне, не поїхав у розташування частини, проводив час на власний розсуд, відпочивав, керівництво частини не повідомив. 15 травня 2017 року він, усвідомивши протиправність своїх дій щодо незаконної відсутності за місцем служби, добровільно прибув до відділення військової служби правопорядку у АДРЕСА_2 та був направлений до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, на даний час демобілізований і службу не проходить . Щиро розкаюється у вчиненному, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Визнавши на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином винуватість ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, вчинене особами, зазначеними в ч. 2 ст. 407 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у нарколога з 1998 року(синдром залежності), обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, участь в проведенні антитерористичної операції.
Враховуючи ці обставини і обставини справи, наставші наслідки та виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Вовчанським районним відділом з питань пробації, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.4 ст. 407 КК України, а саме, покарання в виді трьох років позбавлення волі. На думку і переконання суду, така міра покарання обвинуваченому буде необхідною і достатньою для його перевиховання і попередження скоєння ним нових злочинів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» , оскільки він брав безпосередню участь в антитерористичній операції, що підтверджується відповідним документом, є учасником бойових дій, а тому підпадає під дію вказаного Закону і підлягає звільненню від покарання.
Прокурор не заперечує проти звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році», зазначив, що дійсно є підстави для застосування відносно ОСОБА_4 Закону України «Про амністію в 2016 році», оскільки останній має статус учасника бойових дій , приймав участь в АТО, що є підставою для застосування ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, які підтримують клопотання, вважає, що дане клопотання обгрунтоване і відповідає діючому законодавству, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 1 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України , Кримінального кодексу України та цього Закону.
За приписом статті 3 наведеного Закону, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність існування акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням обвинуваченого від відбування покарання.
07 вересня 2017 року набув законної сили ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв умисний злочин, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами 2,3,4 статті 408, статтею 410, частинами 2,3,4 статті 411 КК України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької, Луганської областей, отримав статус учасника бойових дій., не визнаний винним у вчиненні корупційного злочину, не є особою, до яких не застосовується амністія, які визначені в статті 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» , тому у відповідності зі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року підлягає звільненню від покарання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371 КПК України, статтею 2 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, статтями 1, 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі статті 2 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді трьох років позбавлення волі .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1