В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2018 р. Справа153/109/17

Провадження1-кп/153/15/17-к

Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Ямпіль Вінницької області
об`єднані в одне кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000344 від 05.09.2016, №0000026 від 19.01.2017 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Безводне Ямпільського району Вінницької області, місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, заняття працює трактористом СТОВ «Нива» с. Безводне Ямпільського району Вінницької області, освіта середня, сімейний стан не одружений, раніше не судимого,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч. 1 ст. 129 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_5 , її представника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_7 05.09.2016 близько 06 години 45 хвилин по АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин щодо розподілу майна, маючи умисел на погрозу вбивством умисно, з метою залякування останньої, усвідомлюючи, що вчинені ним дії можуть викликати у ОСОБА_5 реальні побоювання за своє життя, під час словесної суперечки, почав погрожувати ОСОБА_5 вбивством, закрив її в приміщенні погреба та пішов до літньої кухні, яка конструктивно є однією будівлею з погребом. В літній кухні відкрутив шланг з редуктором з побутового газового балону почав випускати газ, при цьому продовжував словесно висловлювати погрози вбивством відносно ОСОБА_5 та її сина. За цих обставин, зокрема, почувши погрози вбивством від ОСОБА_7 , гучний свист з газового балону та запах газу, ОСОБА_5 перебуваючи закритою в погребі, сильно налякалась, внаслідок чого у неї виникли реальні підстави побоюватись їх здійснення. У подальшому шляхом особистих зусиль ОСОБА_5 , відчинила двері погреба, побоюючись за своє життя та життя свого сина, почала тікати до житлового будинку, однак, ОСОБА_7 схопивши її за верхній одяг, заштовхав до кімнати житлового будинку. Продовжуючи здійснювати погрози вбивством та діючи із прямим умислом та метою нанести тілесні ушкодження ОСОБА_5 , наніс їй близько 3-4 ударів кулаками по спині, а також близько 10 ударів руками та ногами в область спини, плечей, рук і ніг, чим спричинив ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді садна по задній поверхні грудної клітини справа, в проекції 8-го та 9-го ребер, синців по тильній поверхні другого пальця правої кисті, по задній поверхні лівого передпліччя, у нижній третині, синців по передньо-зовнішній поверхні лівого стегна, які відповідно до висновку експерта №73 від 06.09.2016 по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані дії ОСОБА_7 відносно ОСОБА_5 було припинено лише після втручання ОСОБА_9 , який намагався їх припинити та затримати ОСОБА_7 до приїзду працівників поліції. За таких обставин у потерпілої ОСОБА_5 були реальні підстави побоюватись здійснення ОСОБА_7 погроз вбивством.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , вину у скоєному не визнав, і пояснив, що це все сформовано проти нього. Вказав, що раніше він проживав із потерпілою однією сім`єю. Після припинення сімейних стосунків потерпіла разом зі своїм сином у нього забрали все належне йому майно. Він приїздив із сільським головою та дільничним до ОСОБА_5 з приводу добровільного повернення належного йому майна, однак, потерпіла майно не повернула, посилаючись на те, що це спільно нажите майно. Пояснив, що він не висловлював ніяких погроз потерпілій. 05.09.2016 він зайшов на подвір`я до ОСОБА_5 , нормально спілкувався із нею. Вона сказала, що нічого не віддасть, крім шлангу. Після чого, пішла в погріб, звідки телефонувала в поліцію і своєму синові ОСОБА_9 , який знаходився на городі. Коли прийшов ОСОБА_9 то зав`язалася бійка. ОСОБА_9 схватив його і держав, казав до ОСОБА_5 , аби вона несла лопату, щоб його вбити. Їх розборонив ОСОБА_10 . Після чого, він вийшов із подвір`я і поїхав на роботу. До нього на роботу приїхали працівники поліції. Вказав, що він не бив потерпілу взагалі. Також зазначив, що за руку ОСОБА_9 , не брав. Його руки увесь час були в кишенях. Його побили потерпіла та її син. Він вийшов із подвір`я, заїхав додому, взяв простирадло, обв`язався ним і поїхав на роботу. 05.09.2016 він до 22 години перебував на роботі. Ходив на роботу і в наступні дні. До медичної установи звернувся через кілька днів після цієї події, оскільки не бажав зустрічі із ОСОБА_5 та її сином. Також пояснив, що він не чув, що потерпіла викликала працівників поліції в погребі. Однак вона довго не виходила з погребу, тому цього часу їй вистачило, щоб зателефонувати в поліцію та своєму сину. Також зазначив, що ОСОБА_5 могла, де завгодно отримати тілесні ушкодження. Пояснив, що під час суперечки потерпіла підходила до нього і била, а він її нікуди не відштовхував. Запаху газу він не чув. Ключів при ньому не було, в погребі потерпілу не закривав, словесно не погрожував. Вказав, що він не заходив у літню кухню.
Фактичними даними, отриманими із показань потерпілої ОСОБА_5 встановлено, що 05.09.2016 о 06 годині її син пішов на город, а вона залишилася в будинку. У вікно побачила, що хтось ходить по подвір`ї. Коли вийшла з будинку, то побачила ОСОБА_11 , який крикнув, аби вона віддала шланг. Вона пішла в погріб за шлангом, коли побачила, як ОСОБА_7 закриває її в погребі на колодку. В погребі почула свист і шум газу. ОСОБА_7 в її адресу та в адресу її сина вигукував слова, що підірве їх. В цей момент вона зрозуміла, те що ОСОБА_7 включив газ в літній кухні, так як почула свист від газу. Вона почала бігти до хати, а ОСОБА_7 почав тягнути її за волосся та заломив руку, однак, вона вирвалася. Потім ОСОБА_7 заштовхав її в хату і почав бити і казати, що вб`є її та її сина, щодо якого виражався нецензурними словами. ОСОБА_7 бив її руками і ногами, був неадекватний. В той час її син ОСОБА_12 з`явився на порозі будинку. ОСОБА_7 взяв її сина за хвору руку, потягнув на себе і рука почала висіти. Вона піднялася, а ОСОБА_7 виштовхав сина і почав його бити коліном в груди на площадці біля будинку. Після чого її син ОСОБА_12 втратив свідомість. Вона викликала поліцію і повідомила, що вбивають дитину. В той час прийшли ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які спиняли дії ОСОБА_7 , але він продовжував бити ОСОБА_12 , який сказав, що викликав поліцію. ОСОБА_7 ще раз вдарив ОСОБА_12 , який втратив свідомість. Вказала, що ОСОБА_16 пішов разом із нею в літню кухню, де був вирваний шланг з редуктором, а балон був накритий ковдрою. Також вказала, що вона із ОСОБА_7 проживала однією сім`єю у нього вдома. Потім вона забралася до себе додому, так як він почав зраджувати їй з іншою жінкою. Коли ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження, вона була у веранді на підлозі. Вказала, що були численні удари руками, кулаками та ногами по різних частинах тіла. Відчувала біль в області потилиці та шиї. Синці були на спині, в області бедер та сонячного сплетіння. ОСОБА_7 знаходився з правої сторони від неї і стоячи завдавав удари. На правому передпліччі було декілька синців, а на лівому передпліччі один великий синець. Ліва рука була пошкоджена, внаслідок того, що він виломив її в протилежну сторону. Рука вся розпухла, однак, перелому не було. З моменту отримання тілесних ушкоджень кілька місяців були синці. Вказала, що з її боку ніякої провокації відносно ОСОБА_7 не було. Ця подія тривала близько 5-7 хвилин. Загалом було більше 10 синців. Також пояснила, що напередодні, а саме 02.09.2016 до неї зателефонувала донька ОСОБА_7 і сказала, що він дуже жорстока людина, бив їх і казав, що прийде і уб`є її. Вказала, що коли тікала, то вибила двері у погребі. Пояснила, що ОСОБА_7 кричав і казав, що вб`є її та її сина, а також спалить із хатою. Також вказала, що у погребі, коли він її закрив, вона найбільше побоювалася за своє життя, а коли бив, то вона також реально побоювалася за своє життя. Зазначила, що ОСОБА_7 прийшов з каністрою в якій було пальне і вона подумала, що він спалить її разом із будинком. Вказала, що перед цим у них будь-яких конфліктів не було. Також пояснила, що якби ОСОБА_12 не зайшов, то ОСОБА_7 був би вбив її. Вона просила ОСОБА_7 , аби він її не бив та припинив свої дії. Також пояснила, що працівниками поліції газовий балон не вилучався.
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_9 встановлено, що 05.09.2016 близько 6 години він пішов на огород. Через 10-15 хвилин з будинку почув свист балона і побіг до літньої кухні. Двері були зачинені, повно диму та чаду, мами там не було. Шланг із редуктором був відірваний. Вказав, що закинув ковдру на балон і закрив його. Мами на подвір`ї не було. На вулиці побачив автомобіль ОСОБА_7 . Не знайшовши матір, він викликав поліцію. Почувши крик з будинку він забіг і побачив, що мама лежить на підлозі, а ОСОБА_7 наносив їй удари. Коли ОСОБА_7 побачив його, підбіг до нього і затягнув у веранду. Взяв його за праву руку, яка хвора і двома руками вирвав руку і сказав, що він інвалід і нічого не може йому зробити. Вказав, що мати лежала обличчям до низу, а ОСОБА_7 бив її і кричав, що вб`є. Зазначив, що були удари по різних частинах тіла. Щонайменше він бачив 4-5 ударів, а потім ОСОБА_7 побачив його і переключився на нього. Пояснив, що удар був правою ногою по ребрах, спині і в ногу. Також пояснив, що 31.08.2016 йому казали, що ОСОБА_7 його має вбити разом із матір`ю. Вказав, що ОСОБА_7 був агресивним. Якби не прибігли ОСОБА_16 із дружиною, він би вбив їх. Також пояснив, що свист балону було чути близько 1 хвилини.
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_17 встановлено, що 05.09.2016 він розмовляв із ОСОБА_18 .Числа 9-10 вересня 2016 року він зустрів ОСОБА_19 , який розказав, що він почув свист і крик та бачив, що ОСОБА_9 лежить, а ОСОБА_7 на ньому сидить, а ОСОБА_20 кричала побита. ОСОБА_16 сказав, що ОСОБА_20 була побита і трусилася. Також сказав, що якби ОСОБА_7 не забрав від ОСОБА_9 , то він би вбив його.
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_21 встановлено, що він є братом ОСОБА_22 . Вказав, що 05.09.2016 близько 07 годин до нього зателефонувала сестра і сказала, що її побив ОСОБА_7 . Після чого він одразу приїхав до сестри і побачив, що вона трусилася, палець на руці у ОСОБА_5 був запухлий. ОСОБА_23 лежав на траві. Балон був відкритий та було чути запах газу. Йому сусідка ОСОБА_24 сказала, що якби ОСОБА_25 і ОСОБА_26 не прийшли, то ОСОБА_7 вбив би його сестру. Вказав, що у сестри були тілесні ушкодження. Йому сестра розказувала, що її вранці побив ОСОБА_7 . Закрив в погребі, відкрив балон із газом та затягнув її у веранду, де бив її і її сина. Вказав, що коли він прийшов до сестри, то ОСОБА_7 вже не було, була тільки поліція і приїхала швидка медична допомога.
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_27 встановлено, що 05.09.2016 близько 07 години до її чоловіка зателефонувала ОСОБА_20 і сказала, що «вбивають ОСОБА_28 ». Вказала, що вони прийшли до хати, а там вже була поліція і швидка медична допомога. Вказала, що ОСОБА_5 вся трусилася, а її син лежав на траві. В той час підійшла сусідка і сказала, що шипів газ, а також те, що ОСОБА_7 неадекватний. Вказала, що у ОСОБА_5 були спухлі пальці на руці, шланг від балону був на землі. У ОСОБА_5 на спині і на грудях були червоні сліди від ударів. ОСОБА_5 сказала, їй, що її побив ОСОБА_7 .
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_29 встановлено, що вона є сусідкою потерпілої. 05.09.2016 близько 06 години ОСОБА_30 пройшов біля її будинку від будинку потерпілої. Потім бачила автомобілі, які роз`їхалися. Пізніше прийшла до ОСОБА_5 на подвір`я, де побачила, що лежить її син ОСОБА_31 , а ОСОБА_5 сидить біля нього і плаче. Вказала, що перед цим крику не чула, бо відійшла за хлів, а там не чути. Зазначила, що погріб потерпілої розташований біля літньої кухні, двері дерев`яні, закриваються на колодку. Запаху газу не чула, бо туди не йшла. Вказала, що вона не бачила на ОСОБА_32 тілесних ушкоджень та крові. Швидка медична допомога приїхала до ОСОБА_9 .
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_33 встановлено, що близько 07 години побачила, як ОСОБА_14 та ОСОБА_13 побігли до ОСОБА_5 . Прибігши за ними, побачила, як ОСОБА_7 бився із ОСОБА_12 . Вказала, що вона не бачила, як ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Вона побачила у ОСОБА_5 запухлі плечі і скручений палець. Вказала, що ОСОБА_5 кричала до ОСОБА_7 , аби він не бив її сина. Також пояснила, що ОСОБА_12 викликав поліцію. Коли ОСОБА_7 вибіг з подвір`я, ОСОБА_9 ступив один крок і втратив свідомість. Вказала, що ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_7 в ногу, а ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_9 в груди. ОСОБА_7 був агресивний. На подвір`ї чула запах газу. ОСОБА_16 пішов до літньої кухні закрутити балон. ОСОБА_34 надавала допомогу ОСОБА_12 . На ОСОБА_7 ніяких тілесних ушкоджень не було. Вказала, що бачила як бігли ОСОБА_14 із ОСОБА_35 . Вона зайшла на подвір`я і почула запах газу. Бачила, що билися ОСОБА_30 та ОСОБА_23 , який втрачав свідомість. Після чого викликали швидку, а потім приїхали працівники поліції і запитали, як виглядає той чоловік, що побив ОСОБА_9 . Вона бачила, що у потерпілої був скручений палець на руці, опухла рука, опухлі плечі та розтягнутий одяг. В те місце, де знаходився газовий балон вона не заходила. ОСОБА_30 кричав, що не зачіпай його дітей. Вона знаходилася за 1-2 м. від місця, де билися ОСОБА_30 та ОСОБА_36 . Вона не бачила, як ОСОБА_30 бив ОСОБА_37 та чи погрожував вбивством. Також зазначила, що погріб потерпілої зачиняється знадвору, вона чула запах газу, однак, свист балону не чула. Не чула погроз з боку ОСОБА_9 .
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_38 встановлено, що у вересні 2016 року до нього зателефонували і сказали завести в лікарню ОСОБА_9 , але ОСОБА_9 лежав, тому він відмовився його везти, чекали швидку медичну допомогу. Вказав, що коли він прибув на подвір`я то на ОСОБА_5 не бачив тілесних ушкоджень, вона трималася за руку і казала, що побили ОСОБА_39 . ОСОБА_12 лежав і дриґав ногами, мовчав, очі були закриті. Також зазначив, що ОСОБА_14 сказав йому, що розбороняв ОСОБА_7 , який бився із ОСОБА_9 .
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_40 встановлено, що він працює слідчим Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області. Вказав, що він не пам`ятає дати, минулого року близько 6 години ранку вони виїхали на виклик ОСОБА_5 та її сина. ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_7 спричинив їй тілесні ушкодження. Черговий поліції повідомив, що потрібно їхати на виклик в с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Приїхавши на виклик біля будинку були сусіди та син ОСОБА_5 . Потерпіла та її син казали, що ОСОБА_7 в будинку зірвав шланг із балону та наніс їй тілесні ушкодження. ОСОБА_7 на місці не було. Він не допитував ОСОБА_7 . Потерпіла скаржилася, що її болів палець. Видимих ушкоджень не бачив. Потерпіла була збуджена, в емоційному стані. Огляд місця події не проводився, тому що не було в цьому необхідності. Запаху газу не було чути. Також вказав, що він зустрівся із обвинуваченим в с. Безводне Ямпільського району Вінницької області на робочому місці. ОСОБА_7 був спокійний і казав, що була конфліктна ситуація із потерпілою на ґрунті сімейних відносин. Були відібрані пояснення від свідків, потерпілої та від особи, на яку вказувала потерпіла. Він особисто нікого не опитував. Заява зареєстрована, розслідування проводилося іншим слідчим. Зі слів ОСОБА_7 стало відомо, що він купив газ за власний рахунок і хотів його випустити з балону, щоб потерпіла ним не користувалася. Вказав, що він не може стверджувати, що хтось із свідків бачив як ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження потерпілій.
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_41 встановлено, що він працює старшим дільничим Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області. Вказав, що подія трапилася близько півтора року тому в с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Вказав, що він виїхав до будинку ОСОБА_5 , однак коли прибув до будинку то біля нього нікого не було. Йому повідомив черговий поліції, що ОСОБА_5 побив ОСОБА_7 . Вказав, що він спілкувався із ОСОБА_42 і його дружиною, які сказали, що почули крики на подвір`ї ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_43 прибіг на подвір`я і побачив як ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на землі боролися, один одному наносили удари по тулубу та він їх розбороняв. Також пояснив, що запаху газу не чув. ОСОБА_43 йому теж казав, що не чув запаху газу. Вказав, що ОСОБА_15 казала, що ніби чула запах газу. До 01.09.2016 до нього звернувся ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_44 забрала спільне майно. Він пояснив ОСОБА_45 , що це цивільно-правові відносини. Пояснив, що він під`їхав до ОСОБА_5 , яка повідомила, що це її речі. Сторонам було роз`яснено їх право звернутися до суду. Вказав, що також він приїжджав до ОСОБА_5 із ОСОБА_46 з приводу того, що ОСОБА_9 наніс їй тілесні ушкодження. Вона не повідомила ніяких обставин щодо ОСОБА_7 05.09.2016 він не бачив ні потерпілої, ні ОСОБА_7 . ОСОБА_15 прийшла пізніше ніж ОСОБА_43 та його дружина.
Фактичними даними отриманими із показань свідка ОСОБА_47 , встановлено, що їй зателефонував син ОСОБА_7 і сказав, що ОСОБА_5 забрала речі із будинку батька. Після чого ОСОБА_5 зателефонувала і сказала, щоб ОСОБА_30 пішов до її будинку потерпілої. Вказала, що вона бачила потерпілу у вестибюлі лікарні в хірургічному відділенні. Перед цим, ОСОБА_7 із сином були у неї вдома, забрали ліки. Вказала, що вона не була очевидцем події 05.09.2016.
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_10 встановлено, ОСОБА_20 є його сусідкою. Вказав, що ОСОБА_30 жив із ОСОБА_48 05.09.2016 він почув крики і забіг на подвір`я. На подвір`ї побачив, як ОСОБА_7 лежав на землі із ОСОБА_49 , який піймав ОСОБА_7 за сорочку, а ОСОБА_30 вдарив ОСОБА_9 в груди. Після чого вони впали на землю і боролися. Він їх розборонив. Потім ОСОБА_30 пішов, а ОСОБА_50 стало погано і його дружина ОСОБА_51 надавала ОСОБА_50 допомогу. Вказав, що він запах газу не чув. Зазначив, що ОСОБА_20 сказала йому за газ, після чого він зайшов літню кухню і побачив на балоні ганчірку. Вказав, що балон був закручений. ОСОБА_20 стояла біля сходів, коли він зайшов, не звернув увагу на стан чи одяг ОСОБА_5 .. Вказав, що він нікому не розказував, що били ОСОБА_5 . Пояснив, що від потерпілої він почув, що відкритий газ і тому пішов до літньої кухні. Працівники поліції викликали швидку допомогу. Вказав, що на потерпілій він не бачив тілесних ушкоджень. Він побачив машину ОСОБА_7 , і через 7-8 хвилин почув крики на подвір`ї ОСОБА_22 . Він не бачив, чи бив ОСОБА_52 . ОСОБА_37 і свист газу також не чув. Також не бачив, чи була ОСОБА_15 під час погроз з боку ОСОБА_9 .
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_53 встановлено, що 05.09.2016 о 06 годині 45 хвилин в с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області вона була вдома. Приблизно за тиждень до події 05.09.2016 вона разом із дільничним інспектором поліції підійшла до ОСОБА_5 щоб з`ясувати причину її побиття ОСОБА_9 . Однак, ОСОБА_5 почала її ображати.
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_54 встановлено, що їй відомо те, що сталося 05.09.2016. Вказала, що зателефонувала до батька, який сказав, що його забрали працівники поліції. Після чого, вона зателефонувала до ОСОБА_5 і запропонувала улагодити конфлікт. Також пояснила, що раніше ОСОБА_20 запропонувала, щоб батько прийшов до неї. Цю розмову вона переказала батькові. 05.09.2016 вона перебувала у себе за місцем проживання.
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_55 встановлено, що 05.09.2016 вона разом із чоловіком поралися по господарству, пішли справляти хвіртку і почули крик ОСОБА_5 . Також вказала, що чули, як ОСОБА_12 казав «мамо бери лопату і бий його». Вона бачила, як ОСОБА_30 лежав на землі, а ОСОБА_23 сидів зверху на ОСОБА_56 . Потім ОСОБА_20 сказала їм за газ і чоловік одразу побіг в літню кухню, а вона за ним. Вказала, що балон з газом стояв на місці. Вказала, що чула, як ОСОБА_23 кричав до ОСОБА_5 і казав, аби вона телефонувала до ОСОБА_57 , щоб приїхав і Володю бив. Також вказала, що вона не бачила, чи ОСОБА_30 бив ОСОБА_58 . Через кілька хвилин після її та її чоловіка прибуття прийшла ОСОБА_59 . Також пояснила, що транспортний засіб ОСОБА_7 знаходився біля їхнього домоволодіння. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_32 вона не бачила. ОСОБА_20 плакала.
Фактичними даними, отриманими із показань свідка ОСОБА_60 встановлено, що 05.09.2016 він не був свідком бійки. Вказав, що стосується непорозуміння, що сталося 01.09.2016, до нього звернувся дільничний, аби поїхати із ОСОБА_61 з приводу поділу майна. Вказав, що вони втрьох під`їхали до домоволодіння ОСОБА_5 і він повідомив ОСОБА_45 та ОСОБА_32 , що вони мають право звернутися до суду. Також зазначив, що він знає жителів села ОСОБА_7 та ОСОБА_37 , скарг на них не було.
Фактичними даними, отриманими із показань експерта ОСОБА_62 встановлено, що він проводив судово-медичну експертизу №73 06.09.2016. Зазначив, що для надання відповідей на запитання: чи могли виникнути ці тілесні ушкодження та, чи могли виникнути із падіння з висоти власного росту необхідно проводити додаткову судово-медичну експертизу. Без додаткової експертизи неможливо дати відповідь на питання: чи могла отримати ОСОБА_20 тілесні ушкодження розбороняючи інших осіб. Ті питання, які ставилися на вирішення експертизи слідчим, на ті є відповідь у висновку експерта.
У ході судового розгляду не заявлено клопотання про призначення додаткової експертизи у цьому кримінальному провадженні, а тому суд відповідно до положень ст.332 КПК України не має підстав для її призначення.
Фактичні дані, отримані із показань потерпілої, свідків та експерта, суд визнає належними та допустимими. Відсутні підстави, передбачені у ст.87 КПК України для визнання їх недопустимими.
Суд на підставі ч.7 ст.97 КПК України визнає недопустимими доказами фактичні дані, отримані із показань свідка ОСОБА_40 в частині пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які стали йому відомі під час здійснення кримінального провадження.
Суд визнає неналежним доказ - фактичні дані, отримані із показань свідка ОСОБА_63 , який пояснив, що він не знайомий із жодною із сторін і йому не відомі будь-які обставини цієї події.
Суд на підставі ч.1 ст.89 КПК України визнає недопустимими доказами фактичні дані, що містяться у звукозаписах телефонних дзвінків на спец. лінію 102, які надійшли до Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області 05.09.2016 виходячи із наступного.
Вказаний звукозапис не зазначений у реєстрах матеріалів досудового розслідування та наданий стороною обвинувачення в ході судового розгляду. До нього не додано письмового підтвердження факту надання протилежній стороні доступу до цього матеріалу відповідно до ч.9 ст.290 КПК України. Відповідно до ч.ч.11, 12 ст.290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Проте визнання неналежними та недопустимим вказаних доказів не тягне недопустимість інших досліджених доказів.
Зокрема належними та допустимими суд визнає фактичні дані, які містяться:
у заяві від 05.09.2016, яка зареєстрована Ямпільським ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області вх..№1498 від 05.09.2016, з якої встановлено, що ОСОБА_5 звернулась до Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області із заявою про те, що вона просить прийняти міри до ОСОБА_7 , який 05.09.2016 близько 06 години 45 хвилин по АДРЕСА_2 спричинив їй тілесні ушкодження. Підстави, передбачені у ст.87 КПК України для визнання вказаного доказу недопустимим, відсутні.
у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.10.2016, з якого встановлено, що ОСОБА_5 звернулася і з заявою про те, що 05.09.2016 біля 06 години 45 хвилин по АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 намагався скоїти її вбивство, а саме зачинив її у підвалі, після чого зайшов у літню кухню, яка знадиться над підвалом, де вирвав шланг від газового балону і відкрив кран на балоні та випустив газ, при цьому він кричав, що зірве її і її сина ОСОБА_9 . Підстави, передбачені у ст.87 КПК України для визнання вказаного доказу недопустимим, відсутні.
у протоколі та відтвореному відеозаписі слідчого експерименту від 11.01.2017, з яких встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 дала детальні пояснення та показання, аналогічні показанням, даним нею в судовому засіданні та фактичним даним, які містяться у її заяві від 05.09.2016 та протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.10.2016, в ході слідчого експерименту детально розповіла та показала місце та перебіг події. Вказаний слідчий експеримент проведено з дотриманням вимог ст.240 КПК України, в у володінні ОСОБА_5 , за добровільною її згодою, що слідує із відеозапису цієї слідчої дії. Підстави, передбачені у ст.87 КПК України для визнання вказаного доказу недопустимим, відсутні. Вказаний доказ отриманий у ході досудового розслідування, його відкриття разом із іншими матеріалами здійснене стороною обвинувачення відповідно до ст.290 КПК України, про що свідчать реєстри матеріалів досудового розслідування.
у висновку експерта №73 від 06.09.2016, з якого встановлено, що ушкодження у ОСОБА_5 у вигляді садна по задній поверхні грудної клітки з права в проекції 8-го та 9-го ребер, синців по тильній поверхні другого пальця правої кисті по задній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, синців по попередньо-зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині та по передній поверхні в середній третині правого стегна виникли від дії тупого/их, твердого/их, предмета/ів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо 05.09.2016 і по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Відсутні підстави, передбачені ст.87 КПК України для визнання вказаного висновку експерта недопустимим доказом. Висновок експерта №73 від 06.09.2016 відповідає вимогам, встановленим статтями 101 та 102 КПК України.
Наведені стороною захисту рішення ЄСПЛ не мають преюдиційного значення для цього кримінального провадження в частині допустимості протоколу та відеозапису слідчого експерименту та висновку експерта, оскільки досліджувані у цьому провадженні обставини не є аналогічними обставинам, викладеним у наведених рішеннях міжнародної судової установи.
Оцінюючи усі докази в їх сукупності показання потерпілої, свідків, обвинуваченого, суд вважає встановленою ту обставину, що між потерпілою та обвинуваченим до 05.09.2016 виник конфлікт з приводу поділу спільного майна. Показання потерпілої, свідків, які прибули на місце події 05.09.2016, в сукупності із іншими дослідженими доказами - заявами потерпілої про скоєні кримінальні правопорушення, протоколом та відеозаписом слідчого експерименту, а також висновком експерта поза розумним сумнівом дають достатні підстави вважати доведеним той факт, що 05.09.2016 близько 06 години 45 хвилин по АДРЕСА_2 за місцем проживання потерпілої обвинувачений ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин вчинив погрозу вбивством відносно потерпілої та наніс їй легкі тілесні ушкодження. Та обставина, що жоден із свідків не був присутнім безпосередньо під час здійснення погрози вбивством та нанесенні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 та що деякі свідки не чули запаху й свисту газу на території домоволодіння потерпілої не виключає причетності ОСОБА_7 до вказаних кримінальних правопорушень. Показання потерпілої, яка допитана за правилами, встановленими ст.353 КПК України, є чіткими, детальними та послідовними і в сукупності з іншими дослідженими належними та допустимими доказами не викликають сумніву у їх правдивості та достовірності.
Показання обвинуваченого щодо його непричетності до вказаних кримінальних правопорушень є його захисною позицією, на яку він має право на підставі ст.63 Конституції України та ст.42 КПК України. Ці показання повністю спростовані дослідженими доказами - визнаними судом належними та допустимими фактичними даними, отриманими із показань потерпілої, свідків, письмових доказів.
Фактичні дані, отримані із показань потерпілої в сукупності з іншими доказами дають достатні підстави вважати, що 05.09.2016 близько 06 години 45 хвилин по АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин щодо розподілу майна, маючи умисел на погрозу вбивством ОСОБА_7 умисно, з метою залякування, під час словесної суперечки, почав погрожувати ОСОБА_5 вбивством, закрив її в приміщенні погреба та пішов до літньої кухні, яка конструктивно є однією будівлею з погребом. В літній кухні відкрутив шланг з редуктором з побутового газового балону почав випускати газ, при цьому продовжував словесно висловлювати погрози вбивством відносно ОСОБА_5 та її сина. За таких обставин у потерпілої були реальні підстави побоюватися за своє життя.
Фактичні дані, отримані із показань потерпілої, свідка ОСОБА_9 та висновку експерта в сукупності з іншими доказами дають достатні підстави вважати, що 05.09.2016 близько 06 години 45 хвилин по вул. Комарова, 9 в с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області обвинувачений наніс їй близько 3-4 ударів кулаками по спині, а також близько 10 ударів руками та ногами в область спини, плечей, рук і ніг, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді садна по задній поверхні грудної клітини справа, в проекції 8-го та 9-го ребер, синців по тильній поверхні другого пальця правої кисті, по задній поверхні лівого передпліччя, у нижній третині, синців по передньо-зовнішній поверхні лівого стегна, які є легкими тілесними ушкодженнями.
Оцінюючи досліджений обсяг доказів, які визнані належними та допустимими, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 доведеною, а його дії кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, за ч. 1 ст. 129 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися за своє життя.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, якими порушено гарантоване ст.27 Конституції України право кожного захищати своє життя і здоров`я, та завдано шкоди здоров*ю потерпілої, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, що підтверджено вимогою про судимість, виданою Ямпільським ВП ГУНП у Вінницькій області вих..№5960/227/01-16 від 19.09.2016, має постійне місце роботи та позитивно характеризується за місцем свого проживання, що підтверджено даними, які містить довідка-характеристика, видана виконкомом Дзигівської сільської ради вих.№02-09-254 від 16.09.2016, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, що підтверджено даними, які містить Довідка №01-4-1160 від 16.09.2016 КУ «Ямпільська центральна районна лікарня».
Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, передбачених ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за правилами ст.50 КК України суд обирає покарання необхідне й достатнє для його виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів. Суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, так і особу обвинуваченого, а тому має підстави застосувати відносного нього міри покарання без ізоляції від суспільства з обов`язковим залученням до праці:
за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, у виді ста годин громадських робіт, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи або навчання час суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування ;
за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.129 КК України у виді одного року обмеження волі, що полягає у триманні особи в кримінально виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визначає у виді одного року обмеження волі.
Враховуючи, що вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення відповідно до ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, а також особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання, має постійне місце проживання та роботи, стійкі соціальні зв`язки, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, і має підстави застосувати ст.75 КК України, та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком в один рік шість місяців, встановити обмеження передбачені ч.1 п.п.1,2 ст.76 КК України.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільні позови про відшкодування 222 гривні 62 копійки матеріальної та 30000 гривень моральної шкоди, заданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.125 КК України, а також про відшкодування 50000 гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.129 КК України. В своєму позові потерпіла посилається на те, що обвинуваченим була завдана майнова шкода у вигляді витрат на лікування у сумі 222 гривні 62 копійки та моральна шкода на загальну суму 80000 гривень, яка виразилася у душевних стражданнях та порушенні нормального способу її життя внаслідок вчинених кримінальних правопорушень. Просила суд стягнути на її користь вказані суми відшкодування, а також судові витрати на загальну суму 10000 гривень витрати на професійну правничу допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_7 цивільного позову не визнав, пояснив, що він моральної шкоди ОСОБА_5 не завдавав, так як ніякого злочину не вчиняв.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає його частково обґрунтованим, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128, 129 КПК України - фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставах, визначених ст.128 КПК України, ч.1 п.3 ст.23, ст.1167 ЦК України суд вважає частково обґрунтованими позовні вимоги потерпілої про стягнення із обвинуваченого моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, оскільки внаслідок вчинених відносно неї злочинів потерпіла понесла втрати немайнового характеру, душевні хвилювання. Заперечення обвинуваченого про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди не знайшли свого підтвердження дослідженими доказами. Фактичними даними, отриманими судом із досліджених у цьому кримінальному провадженні доказів, судом встановлено, що унаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпілій було завдано моральну шкоду. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд враховує характер та обсяг моральних страждань потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, у зв`язку із вчиненими кримінальними правопорушеннями. Суд вважає доведеною ту обставину, що дійсно внаслідок кримінальних правопорушень потерпіла перенесла стрес, тривогу, страх за своє життя. Виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає необхідним відшкодувати моральну шкоду потерпілій у розмірі 10000 гривень, які є обґрунтованою компенсацією за заподіяну моральну шкоду внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та 10000 гривень, які є обґрунтованою компенсацією за заподіяну моральну шкоду внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України частково задовольнити позовні вимоги. В задоволенні іншої частини позовів про відшкодування моральної шкоди суд вважає необхідним відмовити як в таких, що заявлені безпідставно.

При розв`язанні цивільного позову в частині відшкодування майнової шкоди у сумі 222 гривні 62 копійки суд виходить із наступного. На підтвердження своїх доводів у цій частині потерпіла (цивільний позивач) надала ксерокопії окремих записів амбулаторної картки та копію чека про придбання 07.10.2016 медичних препаратів. Суд визнає неналежними надані потерпілою письмові докази, оскільки із змісту записів із копії амбулаторної картки не встановлено, що вказана амбулаторна картка належить потерпілій та що їй було призначено лікування медичними препаратами, назви яких містяться у товарному чекові. Потерпілою не надано оригіналу амбулаторної медичної картки та не заявлено клопотань про витребування інших доказів, пов`язаних із розглядом цивільних позовів. З урахуванням наведеного, суд вважає недоведеними обставини, на які потерпіла посилається як на підставу вимог про відшкодування майнової шкоди. У задоволенні цієї частини позову суд має підстави відмовити.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат, заявлених потерпілою на суму 10000 гривень, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги адвоката ОСОБА_6 , суд керується положеннями ст.137, 141, п. 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) та ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-YI, яка діяла на час укладення угод між потерпілою та адвокатом до 15.12.2017. Відповідно до вказаного закону, який був чинним до 15.12.2017 встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Станом на 01 січня 2017 року відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII встановлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року 1600 гривень, 40 відсотків якого становить 640 гривень.

Здійснюючи розрахунок судових витрат у цій частині, що підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, суд вважає їх обґрунтованими в частині участі адвоката в судових засіданнях 09.03.2017 з 12 години 00 хвилин по 12 годину 40 хвилин, 15.03.2017 з 09 години 29 хвилин по 11 годину 08 хвилин, 23.06.2017 з 10 години 39 хвилин по 14 годину 30 хвилин, 23.06.2017 з 09 години 52 хвилини по 10 годину 36 хвилин, 01.11.2017 з 11 години 53 хвилин по 12 годину 00 хвилин, що підтверджується технічними записами та журналами судових засідань, в яких адвокат ОСОБА_6 брав участь та надавав правову допомогу потерпілій (цивільному позивачу). Всього 08 годин 08 хвилини участі адвоката ОСОБА_6 у судовому засіданні. Граничний розмір компенсації на час чинності Закону від 20 грудня 2011 року № 4191-YI становить 5205 гривень 36 копійок.

Із квитанцій № 21/04/2017 від 22.06.2017 та № 24/10/2016 від 24.10.2016 слідує, що позивач сплатила адвокату за складання позовних заяв та участь у справі всього 10000 гривень. Позовні вимоги у цій частині суд вважає частково обґрунтованими і має підстави для стягнення із обвинуваченого на користь потерпілої 5205 гривень 36 копійок судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, задовольнивши частково позовні вимоги. У задоволенні іншої частини вказаних позовних вимог про стягнення судових витрат, суд має підстави відмовити, оскільки відсутні докази про час ознайомлення адвоката з матеріалами справи та час складання позовної заяви. 15.12.2017 закон від 20 грудня 2011 року № 4191-YI втратив чинність і після цієї дати застуванню підлягає ст.ст.137ЦПК України, відповідно до вимог якої адвокатом після набрання чинності Законом України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року у ході судового розгляду після 15.12.2017 не надано відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат для надання правничої допомоги.

На підставі ст. 128 ч.5 КПК України, за правилами ст. 141 ЦПК України, суд має підстави присудити потерпілій (цивільному позивачеві) з обвинуваченого (цивільного відповідача) понесені потерпілою та документально підтверджені судові витрати (квитанція №11 від 23.06.2017), пов`язані зі сплатою судового збору за позовними вимогами немайнового характеру, заявленими 22.06.2017 (а.с.168-169 том 1) про відшкодування моральної шкоди пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за ставкою, встановленою на момент подання позову ст. 4 ч. 2 п.1 п.п.1 ЗУ «Про судовий збір», тобто, у сумі 640 гривень 00 копійок.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цивільного позову, заявленого 09.03.2017 (а.с.25-26 том 1) , на підставі ст. 128 ч.5 КПК України, суд виходить із того, що позивач на підставі п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому в порядку ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із обвинуваченого на користь держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого на час подання позову п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 640 гривень.

Вказані процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, чинним КПК України не врегульовані, тому до них застосовується норма ст.141 ЦПК України, яка не суперечить засадам кримінального судочинства, зокрема ст.124 ч.1 КПК України

Речові докази та процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді ста годин громадських робіт.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_64 визначити у виді одного року обмеження волі
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, встановити йому іспитовий строк один рік шість місяців.
На підставі ч.1 п.п.1,2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.125 КК України.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.129 КК України.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 640 (шістсот сорок) гривень судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та 5205 ( п`ять тисяч двісті п`ять) гривень 36 копійок судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги адвоката, всього 5845 (п`ять тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень 36 копійок.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Початок іспитового строку обчислюється з дня ухвалення вироку.
Початок строку відбування покарання обчислюється з моменту приведення вироку до виконання.
Згідно зі ст.ст.376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_65 -ОНІЛОВА