28.12.2017 Провадження № 1-кп/331/157/2017 Єдиний унікальний номер 331/772/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2017 року місто Запоріжжя

колегія суддів Жовтневого районного суду міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а:
В провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 заявлено клопотання щодо примусового приводу свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_12 проти задоволення клопотання заперечували, просили закінчити судовий розгляд.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.

З 02.02.2017 року в провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Судові засідання неодноразово відкладались у зв`язку з неявкою в судові засідання свідків сторони обвинувачення, зокрема: 07.09.2017 року, 05.10.2017 року, 02.11.2017 року, 08.12.2017 року.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається в даному випадку на прокурора, проте стороною обвинувачення не вжито заходів для розгляду кримінального провадження у розумінні положень про розумність строків.

Ухвалою суду від 08.12.2017 року постановлено здійснити примусовий привід свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 .

Згідно рапорту оперуповноваженого СКП Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_14 свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 перебувають за межами України на заробітках, дати їх повернення до країни не відомі.

Кримінальне провадження перебуває в провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя понад десять місяців. Обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Увесь зазначений час особа утримується в Запорізькому СІЗО.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 114 КПК України, колегія суддів вважає за доцільне, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, встановити стороні обвинувачення строк для подачі до суду доказів у інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Для визначення розумності строків кримінального провадження важливе значення має не тільки судове провадження у суді першої інстанції, а й провадження в апеляційній та касаційній інстанціях. У п. 97 рішення ЄСПЛ від 16.09.2010 р. у справі «Вітрук проти України» зазначено, що «в кримінальних справах «розумний строк», передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з того часу, коли особі було «пред`явлено обвинувачення», тобто, іншими словами, з моменту офіційного повідомлення заявника компетентним органом про те, що він обвинувачується у вчиненні злочину. Це визначення також застосовується до питання, чи мало місце «суттєве погіршення становища [підозрюваного]», чи ні. Щодо закінчення «відповідного строку», то в кримінальних справах період, передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, включає весь строк провадження у справі, у тому числі перегляд рішення в апеляції (п. 70 рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» (Merit v. Ukraine))».

Критерієм оцінювання розумності строку є складність справи, що може бути зумовлена як фактичними обставинами справи, так і різними правовими аспектами, пов`язаними зі справою опосередковано. Складність справи визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених, підсудних та інкримінованих епізодів злочинної діяльності, характеру фактичних даних, що підлягають встановленню, кількості учасників справи (потерпілих, свідків), обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства, забезпечення допомоги перекладача, об`єднання матеріалів справи тощо.

У п. 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 р. у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів». При цьому ЄСПЛ зазначає, що відкладення розгляду справи, призначення і проведення експертизи, участь судді в розгляді інших справ, повернення кримінальної справи прокуророві з метою усунення допущених порушень кримінально-процесуального законодавства самі по собі не суперечать чинному законодавству, але не можуть призводити до порушення права особи на судочинство в розумний строк (рішення ЄСПЛ від 13.07.1983 р. у справі «Цимерман і Штайген проти Швейцарії»). Не може також бути виправданням збільшення строків судового розгляду відсутність достатньої кількості суддів та їх перевантаженість. Згідно з позицією ЄСПЛ Конвенція покладає на держави-учасниці обов`язок організувати свою судову систему таким чином, щоб суди мали змогу діяти відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції, зокрема розглядати справи впродовж «розумного строку» (рішення від 06.09.2005 р. у справі «Павлюлінець проти України»).

Вимоги оперативності розгляду кримінальних проваджень у справах, по яких підсудний тримається під вартою, грунтуються на підвищених вимогах до розумного строку розгляду (з урахуванням виключного ступеня обмеження права особи на свободу). Усталена правова позиція ЄСПЛ із зазначеного питання наведена у п. 90 рішення у справі «Тодоров проти України»: «Суд також зазначає, що протягом усього кримінального провадження заявник у цій справі тримався під вартою, що вимагало від державних органів, які розглядали справу, особливу сумлінність у здійсненні правосуддя без затримок (див., наприклад, п. 83 рішення у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia) та п. 31 рішення від 31.01.2006 р. у справі «Юртаєв проти України» (Yurtayev v. Ukraine))».

Вимоги про дотримання розумних строків провадження законодавчо закріплені у ст.28 КПК України та відповідають існуючій практиці ЄСПЛ та нормам Конвенції стосовно дотримання прав людини у цій сфері. Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Підвищені вимоги до судового розгляду кримінальних справ у порядку КПК 1960 року ґрунтуються на існуючій практиці ЄСПЛ та мають враховуватися судами з огляду на положення ст. 17 Закону України від 23.02.2006р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Тому, враховуючи той факт, що справа в провадженні суду перебуває більше ніж десять місяців, дослідження доказів триває з порушенням вимог розумності строку, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебувають за межами країни, дати їх повернення не відомі, колегія суддів не вбачає за доцільне повторне застосування примусового приводу свідків в судове засідання та встановлює для державного обвинувачення строк для подачі доказів у даному кримінальному провадженні до наступного судового засідання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 114, 372 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
В задоволенні клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 про примусовий привід свідків - відмовити.

Встановити стороні обвинувачення строк до 08 лютого 2018 року для подання доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_15
Суддя ОСОБА_16
Суддя ОСОБА_17