Справа № 646/1584/17
№ провадження 1-кп/646/359/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2017 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальні акти у кримінальному провадженні, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000109 від 05.12.2016, № 0000118 від 23.12.201, № 0000119 від 23.12.2016, № 0000103 від 5 грудня 2016 року, № 0000105 від 5 грудня 2016 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч.1 ст. 258-3 КК України,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшли вищезазначені обвинувальні акти, реєстри матеріалів досудового розслідування, які ухвалою суду об`єднані в єдине кримінальне провадження, оскільки ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 обвинувачуються в одному злочині, участі та сприянні діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка».

Захисник просила повернути обвинувальні акти прокурору, для приведення його у відповідність до вимог закону.

Прокурор проти повернення обвинувальних актів заперечував, з посиланням на те, що обвинувальні акти відповідають вимогам Кримінально-процесуального кодексу України.

Вислухавши думку прокурор та захисника, дослідивши обвинувальні акти та реєстри матеріалів, додані до них, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб предявлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений в п. «а» ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997р., де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Судова колегія зазначає, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі як суб`єктивної, так і обєктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Із зазначеної норми Основного Закону випливає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті повинно бути конкретним.
Відсутність чіткого формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Право обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права в Україні, по справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року, справі Камасінскі проти Австрії, Матточіа проти Італії від 25 липня 2000 року, зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Вказані обвинувальні акти не відповідають вимогам КПК України, оскільки не містять фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, це сукупність фактичних даних, що характеризують обставини діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, тобто час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину.

В обвинувальних актах зазначено, що в березні-квітні 2014 р. ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 увійшли до складу «ДГУ МВД ДНР» та у невстановлений час взяли участь у діяльності терористичної організації «ДНР», а саме: пропагували та поширювали ідеологію тероризму, викликали у місцевого населення та представників органів влади страх розправи над ними у разі невизнання чи супротиву терористичного режиму, сприяли закріпленню влади «ДНР», чим вчинили злочин передбачений ч.1 ст.258-3 КК України участь у терористичній організації та сприяння її діяльності.

З системного аналізу норм Кримінального кодексу України випливає, що особа стає учасником терористичної організації з моменту її утворення або ж тоді, коли інші учасники дали згоду на прийняття її до вже існуючої організації.

З обвинувального акту не вбачається коли саме була утворена терористична організація «ДНР», чи відносяться ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 до осіб, з яких первісно виникла терористична організація, чи їх прийняли до вже існуючої організації. При чому, вступ до організаціє визначається конкретною датою її створення або прийняття до її членів. Однак в акті вказано, що точну дату вступу обвинувачених до терористичної організації встановити не виявилось можливим, зазначено лише проміжок часу з березня по квітень 2014 року. Час, протягом якого, обвинувачені сприяли тероризму взагалі в обвинувальному акті не вказано.

Як не вказано і місце вчинення злочину, про що зазначено в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2017 при вирішенні питання про підсудність вищезазначених обвинувальних актів. Так, в ухвалах зазначено, що «враховуючи адміністративно-територіальний устрій м.Донецька, який поділений на дев`ять районів, конкретне місце вчинення ОСОБА_8 інкримінованого їй злочину з обвинувального акту не вбачається». Як не вбачається із актів місце вчинення злочинів ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 . Крім того, в актах зазначено, що участь та сприяння діяльності терористичній організації «ДНР» полягає у пропаганді та поширюванні ідеологію тероризму, викликах у місцевого населення та представників органів влади страху розправи над ними у разі невизнання чи супротиву терористичного режиму, сприянні закріпленню влади «ДНР».

Однак, жодної конкретної обставини злочину в актах не зазначено: в який спосіб велася пропаганда та поширювалась ідеологія тероризму ( чи організовували, брали участь обвинувачені в мітингах або інших заходах, чи когось агітували, чи розповсюджували листівки або інші друковані видання або діяли у іншій спосіб), як обвинувачені викликали у населення та представників органів влади страх розправи ( чи велись кримінальні провадження щодо когось, хтось позбавлявся волі, або нечемно спілкувались, з ким саме, або що саме робили обвинувачені). В актах лише зазначено, що ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 приймали участь в «ДГУ МВД ДНР». Які функції цього органу у складі терористичної організації «ДНР», які обов`язки виконували обвинувачені у складі «ДГУ МВД ДНР» в актах не зазначено.

Крім того, прокурором не надано відомостей щодо місця проживання обвинувачених, знаходження обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , у міжнародному або міждержавному розшуку, всупереч ч.2 ст. 297-1 КПК України, що є порушенням права обвинувачених на захист, на можливість бути присутніми у судових засіданнях, на справедливий суд, та є підставою для повернення обвинувальних актів.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, щообвинувальні акти не містять повних фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, не містить чіткого формулювання обвинувачення, що суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Право обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим, судова колегія не має можливості розглянути зазначений обвинувальний акт згідно положень КПК України.
Згідно ч.3 ст.314 КПК України за результатами підготовчого судового засідання обвинувальний акт підлягає поверненню органу досудового розслідування у разі його невідповідності вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291, 314 КПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:
Обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні про злочин, передбачений ч.1 ст. 258-3 КК України, внесені в Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000109 від 05.12.2016, № 0000118 від 23.12.201, № 0000119 від 23.12.2016, № 0000103 від 5 грудня 2016 року, № 0000105 від 5 грудня 2016 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - повернути прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3