У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
"13" жовтня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013864 від 10.10.2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: м. Києва, українцю, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, одруженому, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

13 жовтня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 08.10.2017 року приблизно о 02 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: м. Київ, в районі Дарницької площі неподалік кафе «Сад» побачив автомобіль марки «Фольксваген поло», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому ОСОБА_6 підійшовши до вищевказаного автомобіля запропонував водію за грошову винагороду відвезти його на житловий масив «Троєщина». На пропозицію ОСОБА_6 , ОСОБА_7 погодився.

В подальшому ОСОБА_6 сів до салону автомобіля. В свою чергу водій ОСОБА_7 рушив в сторону житлового масиву «Троєщина».

Приблизно о 02:30 год. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Милославська біля житлового будинку № 17-А, біля під`їзду №2, ОСОБА_6 попросив у водія ОСОБА_7 зупинити автомобіль. В подальшому ОСОБА_6 вийшов з салону, разом з тим з салону автомобіля вийшов ОСОБА_7 .

Приблизно о 02:35 год. час між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт. Під час вказаного конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 з корисливих мотивів з метою заволодіння майном потерпілого.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне позбавлення життя ОСОБА_7 , з корисливих мотивів у вказаний час, у вказаному місці, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_7 тримаючи предмет схожий на ніж в правій руці почав наносити цілеспрямовані множинні колото-різані удари в область життєво-важливих органів, а саме: обличчя, груди, живіт.

В процесі нанесення колото-різаних ударів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 впав на асфальт, в свою чергу ОСОБА_6 розуміючи, що позбавив життя ОСОБА_7 , з метою приховання вчиненого злочину підняв тіло ОСОБА_7 , що не подавав ознак життя та поклав його на заднє сидіння автомобіля марки «Фольксваген поло».

Крім того, 08.10.2017 року приблизно о 02 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: м. Київ, в районі Дарницької площі неподалік кафе «Сад» побачив автомобіль марки «Фольксваген поло», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому ОСОБА_6 підійшовши до вищевказаного автомобіля запропонував водію за грошову винагороду відвезти його на житловий масив «Троєщина». На пропозицію ОСОБА_6 , ОСОБА_7 погодився.

В подальшому ОСОБА_6 сів до салону автомобіля. В свою чергу водій ОСОБА_7 рушив в сторону житлового масиву «Троєщина».

Приблизно о 02:30 год. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Милославська біля житлового будинку № 17-А, біля під`їзду №2, ОСОБА_6 попросив у водія ОСОБА_7 зупинити автомобіль. В подальшому ОСОБА_6 вийшов з салону, разом з тим з салону автомобіля вийшов ОСОБА_7 .

Приблизно о 02:35 год. час між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт. Під час вказаного конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом поєднаний з насильством небезпечним для життя потерпілого.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом поєднаний з насильством небезпечним для життя ОСОБА_7 , у вказаний час, у вказаному місці, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_7 тримаючи предмет схожий на ніж в правій руці почав наносити цілеспрямовані множинні колото-різані удари в область життєво-важливих органів, а саме: обличчя, груди, живіт.

В процесі нанесення колото-різаних ударів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 впав на асфальт, в свою чергу ОСОБА_6 розуміючи, що позбавив життя ОСОБА_7 , з метою приховання вчиненого злочину підняв тіло ОСОБА_7 , що не подавав ознак життя та поклав його на заднє сидіння автомобіля марки «Фольксваген поло».

В подальшому приблизно о 02:45 год. ОСОБА_6 розуміючи, що немає права на володіння та користування транспортним засобом «Фольксваген поло», з державним номерним знаком НОМЕР_1 сів за кермо даного автомобіля та використовуючи ключ запалення завів двигун автомобіля та поїхав в сторону села Погреби.

Приблизно о 02:55 год. ОСОБА_6 зупинився на узбіччі дороги на виїзді з м. Київ в напрямку села Погреби неподалік дорожнього знаку «Київ», на відстані приблизно 50 метрів з лівої сторони дороги, вийшов з автомобіля відкрив задні ліві двері та дістав труп ОСОБА_7 та відтягнув його від узбіччя дороги приблизно на 7 метрів.

В подальшому з метою приховання тіла потерпілого за допомогою трухлявих стовбурів дерев замаскував тіло ОСОБА_7 .

Разом з тим, приблизно о 03:10 ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля та поїхав за адресою: м. Київ, вул. Милославська, 31-Б, де припаркував вищевказаний автомобіль.

Крім того, 11.10.2017 року приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись на стоянці за адресою: м. Київ, вул. Милославська, 31-Б. В цей час у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свої злочинні наміри пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає підійшовши до автомобіля «Фольксваген Поло» д.н.з. НОМЕР_1 , відкрив ключем автомобіль та проник до салону автомобіля звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Айфон 6» ІМЕІ НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , вартістю 15 000 гривень.

Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення намагався зникнути, але був помічений працівниками поліції та в подальшому затриманий, тобто не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 намагався завдати майнової шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 15 000 гривень.

У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

12.10.2017 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

13.10.2017 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події (трупа); протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості та особливо тяжкими злочинами, санкція за вчинення яких передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, враховуючи дані про особу підозрюваного, який не працює, одружений, раніше не судимий, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав визначати розмір застави підозрюваному, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0013864 від 10.10.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Державного департаменту України з питань виконання покарань, взявши його під варту в залі суду.

Встановити строк тримання під вартою ОСОБА_6 не більше 60 днів з моменту його затримання до 11 грудня 2017 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.
Слідчий суддя