Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

Іменем України

№335/2010

18 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Мельничук Н.М.

суддів: Андрушкевича С.З., Слюсарчука Я.А.

з участю прокурора: Філя С.В.,

адвоката : ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_1 на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 29 березня 2010 року.

Цим вироком ОСОБА_2, 21 травня 1981 року

народження, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

засуджено за ст.353 ч.І КК України на 1 рік обмеження волі, за ст.162 ч.І КК України на один рік шість місяців обмеження волі, за ст.296 ч.І КК України на два роки обмеження волі, за ст.152 ч.І КК України на три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття покарання три роки шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до набрання вироком чинності залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 постановлено рахувати з 5 листопада 2009 року.

Питання щодо речових доказів вирішено в порядку ст. 81 КПК України.

Згідно вироку, 9 червня 2009 року близько 3 год. в смт. Червоноармійськ Житомирської області ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з метою незаконного проникнення в житло, подзвонив у двері квартири №1 буд.133 по вул. Леніна, де проживає ОСОБА_3, умисно, самовільно присвоївши собі владні повноваження і представився дільничним інспектором міліції. Коли ОСОБА_3 повірила в це і частково відкрила двері, ОСОБА_2, не отримавши згоди на вхід до квартири, відштовхнув її і умисно, проти волі останньої зайшов у квартиру. Використовуючи самовільно присвоєні владні повноваження та створюючи враження особи, яка такими повноваженнями наділена, став проводити огляд та обшук житла, давати команди собаці, яка була з ним, шукати наркотики, безпідставно вимагати у ОСОБА_3 та її брата ОСОБА_4 документи, що посвідчують їх особи. Коли ОСОБА_5 відмовився виконати незаконну вимогу ОСОБА_2, останній умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, завдав йому удар долонею руки по обличчю та два удари долонями по вухах, спричинивши фізичного болю. Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_2 пройшов до кімнати, де знаходилась ОСОБА_3 та став вимагати від останньої вступити з ним в статеві зносини. Коли ОСОБА_3 відмовилась це зробити ОСОБА_2 завдав їй близько 10 ударів по обличчю, руках, ногах та тулубу, спричинивши легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоровя, після чого змусив її лягти на ліжко, де всупереч її волі вступив з ОСОБА_3 у статевий звязок і зґвалтував.

В апеляції адвокат не погоджується з кваліфікацією дій засудженого за ст.152 ч.І КК України та призначеним йому судом покаранням із-за його суворості.

На обгрунтування апеляції вказував, що ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснював , що він і потерпіла перебували в стані алкогольного спяніння, статеві зносини відбулися добровільно, а вираз „згвалтування був записаний слідчим і він, ОСОБА_2, не розумів його значення. Крім цього, на думку апелянта, суд не дав належної оцінки показам потерпілої на досудовому слідстві, не усунув протиріч в цих показах та показах засудженого. Тому просив дії ОСОБА_2 щодо заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень кваліфікувати за ст.296 ч.І КК України. Крім цього, вказував, що ОСОБА_2 задовільно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, у вчиненому щиро кається, злочини, ним вчинені, не є тяжкими, від них не настало тяжких наслідків. Тому, на думку апелянта, виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливі без позбавлення волі. В звязку з наведеним просив застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без зміни, адвоката, який доводи апеляції підтримав, обговоривши доводи апеляції, перевіривши вирок суду в межах ст. 365 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з послідовних показів потерпілої ОСОБА_3 J1.M. на досудовому і судовому слідстві, вночі 9.06.2009 року ОСОБА_2 побив її, завдавши ударів по голові та різних частинах тіла, а потім зґвалтував. Ці покази потерпілої підтверджені показами потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, яким ОСОБА_3 розповідала про обставини зґвалтування.

Ці покази потерпілої та свідків обєктивно підтверджені висновком комісійної судово-медичної експертизи №136 від 17.12.2009 року, висновком експерта №352 від 19.08.2009 року, протоколом огляду речових доказів від 7.07.2009 року.( а.с.24,39-42,149-152)

При проведенні відтворення обстановки і обставин події 20.08.2009 року ОСОБА_2 в квартирі потерпілої детально розповів і показав, як побив та зґвалтував ОСОБА_3 ( а.с.77 - 81)

Тому колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії ОСОБА_2 щодо потерпілої ОСОБА_3 як зґвалтування із застосуванням фізичного насильства за ст.152 ч.І КК України.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є законним і обґрунтованим.

Доводи в апеляції про суворість призначеного покарання необґрунтовані. Суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, призначаючи ОСОБА_2 покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості, дані про його особу, обставини справи, в тому числі і ті, на які є посилання в апеляції.

Колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання за своїм видом та розміром є справедливим

Підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_2 та пом'якшення йому покарання не встановлено.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах, -

У X В А Л И ЛА :

Апеляцію адвоката ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2010 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Судді: