АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/38/18 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/158/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року якою задоволено клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове її звільнення від подальшого відбування покарання.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджена ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
представник ПВЦ №79 ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь при розгляді провадження судом першої інстанції, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити свою ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання засудженої ОСОБА_6 про її умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Вироком Васильківського міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнана винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 призначено, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді 3 років 6 місяців обмеження волі.
10 січня 2018 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява засудженої ОСОБА_6 в якій остання просить умовно-достроково звільнити її від подальшого відбування покарання.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року заяву засудженої ОСОБА_6 було задоволено та умовно-достроково звільнено засуджену ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання не прийняв до уваги думку представника Покровського виправного центру №79, яка вважає, що ОСОБА_6 не довела свого виправлення. що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , допитаними в судовому засіданні. Крім того зазначає, що заохочення, на яке суд першої інстанції послався як на одну з підстав для задоволення заяви засудженої, остання отримала незадовго до звернення із заявою про умовно-дострокове звільнення. Також апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на характеристику засудженої, яка за період перебування характеризується посередньо, мала 6 стягнень, які погашені в установленому законом порядку, не завжди сумлінно ставилась до законних вимог персоналу, приймала участь лише у одному культурно-масовому заході, що на думку апелянта, свідчить про те, що на даний час засуджена лише стала на шлях виправлення, а не довела своє виправлення.
Відповідно до ст. 402 КПК України захисником ОСОБА_12 було подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції та просив її задовольнити; засуджена ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 , яка діє в її інтересах, кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; представник ДУ «Покровський ВЦ№79» просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою з огляду на таке.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 відбуває покарання, призначене їй за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року за яким вона визнана винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, 71 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання 18 листопада 2015 року, кінець строку 09 вересня 2018 року.
Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості.
За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції приймаючи рішення про задоволення клопотання ОСОБА_6 та звільнення останньої умовно-достроково від подальшого відбування покарання ретельно дослідив докази та матеріали особової справи засудженої, допитав свідків, тобто з`ясував всі обставини, які підлягають дослідженню під час розгляду справ, пов`язаних з виконанням вироку та ретельно з`ясовував ставлення засудженої до вчиненого не злочину, її ставлення до праці, додержання нею вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях виправно-трудової установи.
Так, на час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції засуджена ОСОБА_6 відбула більше ніж половину строку з призначеного їй покарання у вигляді обмеження волі та має невідбуту частину покарання 07 місяців 03 дні.
При дослідженні матеріалів кримінального провадження судом апеляційної інстанції встановлено, що засуджена по прибуттю до установи «Покровський виправний центр №79» була працевлаштована до контрагентського об`єкту «Нікопольський завод феросплавів», потім за виробничою необхідністю переведена до бригади №12 майстерні установи, вишивальницею, за період відбуття покарання в установі характеризується посередньо, має одне заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, яке було їй надано 23.11.2017 року правами начальника відділення, натомість останнє стягнення засудженої ОСОБА_6 було ще 18.09.2016 року і на даний всі стягнення за весь час відбуття покарання, погашені у встановленому законом порядку, норми виробітку засуджена виконує або намагається виконувати, що підтверджується відповідною довідкою, а за період роботи засудженої вишивальницею з липня 2017 року по листопад 2017 року зменшення норми виробітку зумовлено об`єктивними причинами, які були встановлені згідно пояснень самої засудженої ОСОБА_6 та свідків, допитаних в судовому засіданні; крім того було встановлено, що засуджена дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, виконує роботи із благоустрою території установи, а також приймає участь у виховних та культурно-масових заходах, які проводяться у установі.
Крім того, ОСОБА_6 вину у скоєному злочині усвідомила повністю, глибоко кається у скоєному, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, має гарантоване місце проживання, майнового позову згідно вироку суду не має, а тому враховуючі все вище вказане, а також обставини скоєних ОСОБА_6 злочинів, відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України, колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції, що засуджена ОСОБА_6 довела своє виправлення та може бути звільнена умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді обмеження волі на не відбутий строк.
Доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують цих висновків суду першої інстанції, оскільки всі обставини, на які посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі як на підстави для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні клопотання засудженої були ретельно перевірені судом першої інстанції під час розгляду зазначеного клопотання ОСОБА_6 і судом було надано належної оцінки зазначеним обставинам.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає що апеляційна скарга прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів ,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року якою було задоволено клопотання засудженої ОСОБА_6 про її умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає..

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3