Справа № 183/1324/18
№ 1-кп/183/690/18
В И Р О К
іменем України
22 березня 2018 року року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000074 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луганська, громадянина України, маючого повну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, зареєстрованого АДРЕСА_1 , та проживаючого АДРЕСА_2 . військовослужбовця військової служби за контрактом у військовому званні «старший солдат» наказом №169 від 21 червня 2016 року зарахованого до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначеного на посаду - старшого стрільця 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 яка дислокується АДРЕСА_3 , не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю
прокурора ОСОБА_4
та в режимі відео конференц зв`язку обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:
21 червня 2016 р. наказом № 169 по стройовій частині командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 яка дислокується у АДРЕСА_3 , старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого стрільця 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 яка дислокується АДРЕСА_3 .
Старший солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
29 листопада 2016 р. старший солдат ОСОБА_3 діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
27 лютого 2018 р. старший солдат ОСОБА_3 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення припинено.
Таким чином, з 29 листопада 2016 р. старший солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та незаконно перебував за її межами військової частини польова пошта НОМЕР_1 до 27 лютого 2018 р.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що залишив військову частині за сімейними обставинами, так як дуже захворіла дитина, а вагітна дружина конче потребувала невідкладної допомоги. У скоєному щиро кається.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Суд вставив пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини обвинуваченим та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, його участь у проведенні антитерористичної операції по захисту суверенітету та незалежності України, а також наявності у нього двох малолітніх дітей, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, застосувати до ОСОБА_3 покарання без позбавлення волі та з застосуванням ст. 69 КК України враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 589 мінімальних неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд, -
ухвалив:
визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в сумі 10013 грн. в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 349 КПК України
Копії вироку направити обвинуваченому, та видати прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1