Справа № 487/3974/17
Провадження № 1-кп/487/412/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.09.2017 року
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 від 30.09.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127,ч.2 ст. 365 ,ч.2 ст.307 , ч.3 ст.371 КК України ,
В С Т А Н О В И В

З Прокуратури Миколаївської області до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127,ч.2 ст. 365 ,ч.2 ст.307 , ч.3 ст.371 КК України.
Відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, було визначено головуючого суддю, - ОСОБА_1 та передано кримінальне провадження - 31.07.2017 року.
Ухвалою суду від 04.08.2017 року по справі призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначення вищезазначеного кримінального провадження до судового розгляду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв*язку із невідповідністю його вимогам кримінально- процесуального законодавства.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам закону, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Тобто, обвинувальний акт прокурора є особливим процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування. Призначивши своєю ухвалою судовий розгляд на підставі обвинувального акту (ст.316 ч.І КПК України), суд тим самим відкриває прокурору шлях до реалізації ним свого конституційного права і обов`язку щодо підтримання державного обвинувачення (ст.121 п.1 Конституції України).
Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засідання суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ст. 291 ч.2 КПК України.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ст. 291 ч.2 КПК України.
Згідно п.3 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Проте, в порушення зазначеного в обвинувальному акті, затвердженому прокурором відділу прокуратури Миколаївської області відсутні відомості щодо потерпілого, як цього вимагає п.3 ч.2 ст.291 КПК. В той же час в ході підготовчого судового засідання прокурор підтвердив, що потерпілим по вищезазначеному кримінальному провадженню є ОСОБА_6 .
Крім того, дана справа надійшла до суду прошита, пронумерована, але із з відсутнім описом справи, тоді як згідно вимог п. 15 Додатку 7 до п. 73 Типової інструкції, опис повинен бути скріплений гербовою печаткою, однак обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 надійшов до Заводського районного суду м.Миколаєва із вищезазначеними порушеннями вимог законодавства.
Крім того, відповідно до положення п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, тобто формулювання обвинувачення має бути конкретним.
Між тим у обвинувальному акті в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України належним чином не вказано виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні серед інших підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), але зі змісту обвинувального акту неможливо належним чином встановити ці обставини.
Зокрема, в обвинувальному акті не вказано , у якому саме службовому кабінеті Заводського РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області вчинені інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, а також належним чином не визначено спосіб вчинення окремих з них, у який момент і у який спосіб було здійснено ОСОБА_4 затримання ОСОБА_6 , оскільки згідно з обвинувальним актом він потерпілого ані фізично, ані процесуально не затримував, до Заводського РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області і службових кабінетів карного розшуку не доставляв, відповідні процесуальні документи не складав.
Також зі змісту обвинувального акту не зрозуміло, коли і з яких підстав перебування ОСОБА_6 у приміщенні Заводського РВ ММ УМВС України у Миколаївській області стало незаконним, чи під примусом або добровільно він перебував в черговій частині зазначеного відділу внутрішніх справ.
Зі змісту обвинувального акту за його обвинуваченням за ч. 2 ст. 365 КК України не зрозуміло за межі яких наданих прав та обов`язків вийшов ОСОБА_4 , перевищивши службові повноваження і застосувавши за версією сторони обвинувачення до ОСОБА_6 фізичне та психічне насильство.
Неясним є також зміст застосованого в обвинувальному акті терміну «психічне насильство у вигляді погроз, що принижують особисту гідність ОСОБА_6 », оскільки не зазначено зміст цих погроз.
Крім того, неконкретним є обвинувачення в частині визначення способу перевищення ОСОБА_4 службових повноважень, не визначено кількість ударів, нанесених ним руками, ногами в окремі частини тіла ОСОБА_6 , що свідчить також про неконкретність обвинувачення за ч. 2 ст. 127 КК України.
Неконкретність викладеного обвинувачення порушує право ОСОБА_4 на захист, передбачене у п. "b" ч. З ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і суперечить рішенню Європейського суду з прав людини у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 p., де зазначено, що " обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення."
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди в Україні застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Таким чином, судом встановлено, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам загальних засад кримінального провадження, а саме ст. 9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зобовязані неухильно додерживатись вимог Конституції України, цього Закону, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надано Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, що унеможливлює призначення кримінального провадження з цим обвинувальним актом до судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 331 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000046 від 30.09.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127,ч.2 ст. 365 ,ч.2 ст.307 , ч.3 ст.371 КК України повернути прокурору прокуратури Миколаївської області.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1