печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисників адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють в інтересах ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, визначеного ухвалою слідчого судді апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року в рамках кримінального провадження №0000225, -

В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшло клопотання захисників підозрюваного ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку ст. 201 КПК України, в якому останні просять скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000526 від 25 березня 2015 року обраний, ухвалою апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи внесене клопотання захисники підозрюваного вказують на відсутність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, який згідно з доданими процесуальними документами був єдиною підставою для обрання відносно ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу. Окрім того, сторона захисту просить скасувати всеукраїнський, міжнародний та міждержавний розшук підозрюваного посилаючись на наступне.

ОСОБА_6 окрім іншого, підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину зі штучним створенням доказів обвинувачення, а саме: в ніч з 11 на 12 червня 2014 року у приміщенні прокуратури Київської області як прокурор цієї області, за попередньою змовою зі своїм першим заступником ОСОБА_7 задля уникнення дисциплінарної відповідальності за невнесення останнім та іншими підлеглими йому прокурорами в передбачений законом строк апеляційної скарги на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 03 червня 2014 року про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання наказав своєму заступнику ОСОБА_9 внести до ЄРДР відомості про вчинення службовими особами ВК-119 службового злочину незаконного звільнення 11 червня 2014 року ОСОБА_8 на підставі вищезазначеної ухвали з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 367 КК України без визначення будь-якого розміру заподіяними ними цим діянням матеріальної шкоди. Це обвинувачення є очевидно незаконним. Згідно зі ст. 383 КК України злочином визнається скоєне загальним суб`єктом завідомо неправдиве повідомлення уповноваженій законом починати кримінальне переслідування посадовій особі про вчинення злочину, тобто протиправного суспільно-небезпечного винного діяння, визнаного законом злочинним на момент повідомлення; кримінальна відповідальність за ч.ч. 1, 2 ст. 383 КК України виключається. Якщо на момент повідомлення зазначене у ньому діяння КК злочинним не визнавалось, у тому числі внаслідок повної чи часткової декриміналізації, чи якщо злочинне завідомо неправдиве повідомлення зроблено спеціальним суб`єктом службовою особою, оскільки її дії у такому випадку кваліфікуються винятково і лише за ст. 364 КК України, яку орган досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_6 не застосував само через відсутність вартісного виміру заподіяної шкоди та відсутності можливості брати підозрюваного під варту з огляду на приписи п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України. Відповідно до чинної з 04 червня 2014 року ч. 3 Примітки до ст. 364 КК України обов`язковою ознакою злочинів, передбачених ст.ст. 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України є заподіяння шкоди, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. За відсутності такого розміру шкоди кримінальна відповідальність службової особи також виключається, оскільки у такому випадку вчинене нею діяння не є злочинним згідно з КК України через відсутність обов`язкової вартісної його ознаки так само, якби ці статті чи якась з них взагалі були виключені з КК України. Таким чином, як зазначає адвокат, в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст.383 КК України, ос кільки він, як службова особа, за будь-яких умов не є його суб`єктом, а зроблене ним 12 червня 2014 року повідомлення є інформацією про діяння службових осіб Бориспільської ВК-119, яке з 04 червня 2014 року КК перестало вважатися злочинним через вартість виміру з розмірі не меншому за 121800гривень. Такий висновок є єдино правильним незалежно від того, знали чи не знали ОСОБА_6 , якого з 25 травня по 09 червня 2014 року включно на роботі не було та підлеглі йому прокурори про зміни з 04 червня 2014 року до ст.ст. 364,367 КК України, оскільки діяння службових осіб ВК-119, які вони вважали злочинними й повідомляли про них слідчому, злочинними на той час не були в силу закону через не заподіяння матеріальної шкоди, а тому жодного з них притягувати до кримінальної відповідальності за ч..1,2 ст.383 КК України немає законних підстав, навіть, якби вони були суб`єктами цього злочину. Як зазначає адвокат, всупереч ст.ст.3,6,8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.2 ст. 58 Конституції, ст. 2 КПК України кримінальне переслідування ОСОБА_6 за ч.2 ст.383 КК України незаконно триває вже 11 місяців, а незаконне обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без обов`язкового згідно з ч.3 ст.183 КПК України визначення грошової застави понад 6 місяців. Незаконне кримінальне провадження за ч.2 ст.383 КК України , незаконне оголошення в міжнародний розшук грубо порушує конвенційні права ОСОБА_6 на людське поводження, на справедливий суд , на приватне життя, примушуючи в чужій країні перебувати без сім,ї, засобів для нормального існування, лікування, спілкування, можливості вільно пересуватися. ОСОБА_6 виїхав на лікування за кордон в листопаді 2014 року. Лише у грудні 2014 року з політичних мотивів почалось його незаконне кримінальне переслідування з оголошенням в розшук, а з березня 2015 року за надуманою підозрою за ч.2 ст.383 КК України, яка єдина з усіх статей його обвинувачення дає можливість ухвалювати рішення про тримання під вартою оголошенням в міжнародний розшук. ОСОБА_6 не може повернутися в Україну, оскільки обґрунтовано не бажає терпіти незаконний екстрадиційний арешт за безпідставним обвинуваченням і супроводжуване ним принизливе і нелюдське поводження. Дії і рішення органу досудового розслідування з кримінального переслідування ОСОБА_6 здійснюються всупереч визначеній ст.2 КПК України законній меті, є свавільними, що дає підстави для звернення до Європейського суду з прав людини. У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у скоєнні особою злочину, за відсутності якої прокурор ініціювати застосування запобіжного заходу права не має. Згідно з п.1 ч.1 ст.178 КПК України під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про скоєння підозрюваним злочину. У відповідності до п. 12 ч. 3 ст. 42, ч. 5 ст. 202 КПК України ухвалу про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя постановляє на стадії досудового розслідування за клопотанням сторони захисту. Крім того, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на заставу у розмірі мінімальної суми, визначеної п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України. Зобов`язати слідчого та процесуального керівника після внесення ОСОБА_6 чи іншими особами за нього застави у визначеному ухвалою слідчого судді розмірі невідкладно с касувати всеукраїнський та міжнародний і міждержавний розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

В судовому засіданні захисники підозрюваного - адвокати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 доводи клопотання підтримали, також додатково вказали, що ОСОБА_6 від кримінального провадження не ухилявся і не ухиляється.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечував, просив його повернути стороні захисту.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши додані в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000225 від 12 червня 2014 року за підозрою судді Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, за підозрою колишнього прокурора Київської області ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ст. 361, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 383 КК України та за підозрою колишнього першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 375, ч. 1 ст. 361, ч.1 ст.366, ч.4 ст.27 ч.1 ст.366, ч.2 ст.383 КК України. ОСОБА_6 09 грудня 2014 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ст.361, ч.3 ст.27 ч.1 ст.366, ч.3 ст.27 ч.4 ст.27 ч.1 ст.366, ч.1 ст.396, ч.2 ст.383 КК України.

10 грудня 2014 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

25 березня 2015 року постановою органу досудового розслідування з кримінального провадження номер 0000225 від 12 червня 2014 року виділені матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 в окреме провадження.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ СУ Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року вказану ухвалу слідчого суді Печерського районного суду міста Києва скасовано та обрано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У даній ухвалі зазначено, що колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ст. 361, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 383 КК України, що підтверджується зібраними у провадженні доказами. Також колегією було враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які викривають його протиправну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України колегія суддів врахувала, що зазначено в ухвалі, наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих правопорушень, можливість призначення покарання до п`яти років позбавлення волі, особливу суспільну небезпеку протиправних діянь останнього та суспільний резонанс, викликаний незаконним звільненням від подальшого відбування покарання ОСОБА_8 . Як зазначено в ухвалі суду, колегією судді встановлено, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш, яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам. Крім того, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що 02 лютого 2015 року до обліків Генерального секретаріату Інтерполу було внесено клопотання про публікацію циркулярного розшукового повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень.

Як вбачається з наданих сторонами документів, вказаний запобіжний захід у відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України обрано вказаний запобіжний захід за відсутності підозрюваного, що передбачено вказаною нормою закону, оскільки прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук. За вимогами чинного законодавства, у такому разі після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин після її доставки до місця проведення кримінального провадження, слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Положеннями ч. 1 ст. 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зміна обставин підозри, зменшення встановлених в провадженні ризиків, що пов`язано з плином досудового розслідування.

Разом з тим, відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналізуючи вимоги сторони захисту щодо не застосування відносно підозрюваного жодного з визначених ст. 176 КПК України запобіжних заходів, слід прийти до висновку, що вони є необґрунтованими.

Натомість, в ході розгляду даного клопотання слідчий суддя пересвідчився на підставі наявних доказів в обґрунтованості підозри ОСОБА_6 та продовженні існування в провадженні ризиків, стороною захисту не спростовано означені висновки, не надано доказів, які б спростовували підозру чи свідчили про зміну обставин підозри.

В обґрунтування необхідності зміни запобіжного заходу захисники підозрюваного посилаються на ті самі обставини, які були предметом розгляду аналогічних клопотань сторони захисту, які ухвалами слідчих суддів залишені без задоволення. Твердження адвокатів викладені в клопотанні, фактично зводяться до незгоди з низкою ухвал слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва та ухвалою колегії суддів апеляційного суду міста Києва, які оскарженню в порядку ст.ст. 309, 424 КПК України не підлягають.

Поряд із цим, об`єктивні обставини та підстави передбачені ст.ст. 201, 203 КПК України у клопотанні не зазначені та в судовому засіданні слідчим суддею не встановлені, а отже, у зв`язку із викладеним вважаю необхідним в задоволенні клопотання відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 201, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють в інтересах ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, визначеного ухвалою слідчого судді апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2015 року в рамках кримінального провадження №0000225 - відмовити.
Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 17 год. 10 хв. 14 лютого 2018 року.
Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1