УХВАЛА

27 лютого 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:
В провадженні Рівненського міського суду перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, просив суд його задоволити, оскільки застосувати більш м`які запобіжні заходи відносно ОСОБА_7 неможливо.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не доставлявся.

Суд, у відповідності до ч. 2 ст. 506 КПК України, вважає можливим провести судове засідання у відсутності обвинуваченого, на підставі наявних матеріалів.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити ОСОБА_7 обраний йому запобіжний захід у виді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на менш суворий - передання на піклування матері з обов`язковим лікарським наглядом. Вказують, що його матір зможе забезпечити сину усі необхідні умови для лікування, а також зможе гарантувати його явку в судові засідання. Крім того, зазначили, що висновок судово-психіатричного експерта № 148 від 11.10.2017 року є необґрунтованим та неповним, а тому не може бути доказом того, що ОСОБА_7 є особою, яка представляє підвищену суспільну небезпеку в зв`язку з чим його необхідно ізолювати саме до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання прокурора, підтримала клопотання захисників.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За положенням ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи, зокрема, поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку або передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обовязковим лікарським наглядом.

Згідно ч. 3 ст. 508 КПК України, застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 508 КПК України, передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

На всіх етапах судового провадження строк дії запобіжного заходу у виді поміщення особи до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, повинен перебувати під контролем суду.
Періодичний судовий контроль (у порядку ст. 331 КПК України) забезпечує дотримання прав обвинуваченого чи особи, яка бере участь у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, згідно зі ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині реалізації права на забезпечення періодичного контролю за законністю застосування запобіжного заходу в судовому провадженні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, суд також бере до уваги вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини встановив низку процедурних гарантій щодо застосування п. «е» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема: 1) позбавлення будь-кого свободи може відбуватися тільки в межах передбаченої законом процедури й не може бути свавільним; 2) особа не може бути позбавлена волі, якщо не буде достовірно встановлено, що вона є психічно хворою; 3) розлад психіки має бути встановлений об`єктивною медичною експертизою; 4) розлад психіки повинен мати такий характер або такий ступінь, який би виправдовував обов`язкове позбавлення свободи, а правомірність подальшого утримання особи в психіатричному закладі залежить від того, чи зберігається стан психічного розладу (рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24 жовтня 1979 року).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 148 від 11.10.2017 року, ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання Параноїдну шизофренію, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.

На даний час, суд вважає, що вказаний висновок є об`єктивним, повним та зрозумілим, відсутні сумніви щодо кваліфікації експерта, який проводив судово-психіатричну експертизу, доказів того, що обвинувачений чи його законний представник оскаржував вказаний висновок у встановленому законом порядку не надано, тому суд вважає його належним та допустимим доказом того, що обвинувачений ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Крім того, варто зазначити, що застосування запобіжного заходу обґрунтовується обставинами, які дають підстави вважати, що ОСОБА_7 є особою, яка представляє підвищену небезпеку і є достатні підстави вважати, що саме ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, а також необхідністю запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші суспільно-небезпечні дії. Запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи відповідає характеру і тяжкості діяння, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 , позбавляє можливості перешкоджати інтересам правосуддя. Водночас обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .
Прокурор при розгляді клопотання довів ті обставини, які свідчать про наявність ризиків перешкоди розгляду кримінального провадження, можливості обвинуваченого переховуватися від суду та про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 .

Під час розгляду даного клопотання суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, врахував його вік, стан здоров`я.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 508 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи відносно ОСОБА_7 задоволити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Рівне, громадянину України, українцю, офіційно непрацюючому, розлученому, раніше не судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, строком на два місяці з 26 лютого 2018 року до 26 квітня 2018 року.

Продовжити перебування ОСОБА_7 в психіатричному закладі Державний заклад «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Чичеріна, 101 А, до 26 квітня 2018 року.

Ухвалу Рівненського міського суду від 11 січня 2018 року про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи вважати такою, що втратила чинність з моменту постановлення даної ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1