Справа № 204/3844/17
Провадження № 1-кп/204/401/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №1612 від 06 червня 2017 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, офіційно не працюючого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
06 червня 2017 року приблизно о 07 години 30 хвилин. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в Чечеловському районі м. Дніпро по пр. С. Нігояна з боку пр. І.Мазепи в напрямку вул. Леваневського.
Під час руху ОСОБА_5 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожніх обставин та їх змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину дороги зліва на право по ходу його руху, заходів до негайного зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, внаслідок чого в районі буд. № 15, скоїв на нього наїзд.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 1-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, перелому нижньої стінки правої орбіти з явищами правостороннього гемосинусу, саден в лобній області по центру та праворуч, підшкірної гематоми в потиличній області; закритого перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків та закритого підголовчастого перелому лівої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, синця та садна на передній поверхні лівого колінного суглобу з переходом на зовнішню та внутрішню поверхню, а також з переходом на нижню третину лівого стегна та до середньої третини лівої гомілки; саден на передній поверхні правої гомілки у верхній та середній третині; синця на передній поверхні правого плеча від середньої третини з переходом на зовнішню та внутрішню поверхню, далі вниз в ліктьову ямку та до верхньої третини правого передпліччя, саден та забійної рани на задній поверхні правого ліктьового суглобу; садна лівого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1960е від 19.06.2017 відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який свідчить:
-п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,
невиконання якого, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №6/10.1/553 від 22.06.2017, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Показав, що 06.06.2017 приблизно 07 год. 25 хв. він, керуючи автомобілем «ЗАЗ-110307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , їхав по пр.С.Нігояна. Проїхав світлофор на перехресті пр.Петровського та пр.С.Нігояна. В цей час він рухався зі швидкістю приблизно 50-60 км./год., десь через 200-300 метрів його засліпило сонце, ніяких перешкод він не бачив. Десь в півметра від автомобілю він побачив потерпілого, який переходив дорогу по полосі його руху та йшов зліва-направо, на відстані від бордюру приблизно 70 см, а від роздільної смуги на відстані 2-2,5 метри. Він наїхав на нього. Вийшовши з автомобілю, він побачив, що в потерпілого зламана голень, тому викликав швидку та поліцію, під голову потерпілого поклав його сумку. Оскільки потерпілий втратив свідомість, він почав перевіряти пульс. Від потерпілого відчувався запах алкоголю. Дочекався на швидку допомогу, яка приїхала десь через 10 хвилин, та поліцію. Зазначив, що в цей день алкогольні напої не вживав. Пояснив також, що моральну шкоду він не визнає, оскільки, вважає, що потерпілий знаходився в стані алкогольного сп`яніння, тому він вважає, що в ДТП є і вина потерпілого, а матеріальну шкоду він визнає, та вже частково відшкодував у розмірі 9000 грн. Також зазначив, що неофіційно працює та має дохід приблизно 5000 грн. на місяць, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Від потерпілого надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутності, оскільки внаслідок отриманих ушкоджень під час ДТП він не може самостійно рухатися, на підтвердження чого надав довідку №1017 від 29.08.2017 (а.с.50).

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засідання фактичні обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті, не заперечував, просив задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показав суду, що 06.06.2017 приблизно о 07-30 годині, він, керуючи автомобілем «ВАЗ 21112», їхав у м.Дніпрі, з боку вул.Павлова в бік пр.Петровського, по вул.Калиновій з роботи. Під`їхавши до перехрестя вул.Калинова та вул.Павлова, зупинився в лівій смузі руху на червоне світло. На зустрічній смузі руху був великий затор. Коли ввімкнувся зелений сигнал світлофору, автомобілі почали рухатися. Він побачив чоловіка, який переходив проїжджу частину в невстановленому місці через дві розподільні смуги, на вигляд він був безхатченком та з ознаками алкогольного сп`яніння, при ньому була сумка. Цей чоловік рухався по діагоналі. Коли він порівнявся з цим чоловіком він почув удар, в дзеркало побачив, що «Славута» зеленого кольору, яка їхала по зустрічній смузі приблизно зі швидкістю 40-50 км./год., зупинилася та він побачив лежачого потерпілого. Він зупинив свій автомобіль та підійшов до місця ДТП, де потерпілий знаходився без свідомості. Після чого викликав поліцію. Зазначив, що водій ОСОБА_5 не намагався зникнути з місця вчинення ДТП, а навпаки допомагав потерпілому.

Вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286КК України, підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими судом у судовому засіданні:
-витягом з кримінального провадження №0001612, в якому зазначено про надходження 06.06.2017 усної заяви, правова кваліфікація ч.1 ст.286 КК Україниіз зазначенням фактичних обставин, 06.06.2017 приблизно о 07-30 годині, в Чечелівському районі м.Дніпрра по пр.С.Нігояна з боку пр.І.Мазепи в напрямку вул.Леваневського рухався автомобіль «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який в районі буд. №15, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забиття головного мозку, перелому лівої гомілки (а.с.53);
-рапортом співробітника поліції, в якому зазначено що 06.06.2017 приблизхно о 07-30 годині в Чечелівському районі м.Дніпра по пр.С.Нігояна з боку пр.І.Мазепи в напрямку вул.Леваневського рухався автомобіль «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який на шляху руху в районі буд.№15 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Дані про водія: водій автомобіля «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , водійське посвідчення НОМЕР_2 категорії «АВС». Дані на транспортний засіб: автомобіль «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , страховий поліс АК/1380629СК «Глобус», дійсне до 07.09.2017. Дані на постраждалого: ОСОБА_6 , 1963 р.н, мешкає: АДРЕСА_2 , доставлено до ОКЛ ім.І.І.Мечникова з діагнозом: ЗЧМТ забій головного мозку, перелом лівої гомілки (а.с.54);

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.06.2017, в якому зазначено, що в присутності ОСОБА_5 та понятих було оглянуто ділянку дороги у м.Дніпрі від пр.І.Мазепи до вул.Леваневського, на пр.С.І.Нігояна, біля буд.15. Покриття ділянки асфальтобетонне, сухе, чисте, пора доби світла, видимість з місця водія не обмежена. Транспортний засіб має пошкодження у вигляді деформації капота, розбитого лобового скла. Наявні стертості на кришці капоту. Оглянутий автомобіль «ЗАЗ-110307» направлено на штрафний майданчик (а.с.55-60);
-довідкою КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.І.І.Мечникова» №1018, з якої вбачається, що ОСОБА_6 потрапив до приймального відділення лікарні ім.Мечніова 06.06.2017 з ЗЧМТ забій головного мозку, перелом лівої гомілки (а.с.64);
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1692 від 08.06.2017, в якому зазначено, що ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння не перебував (а.с.65);
-висновком експерта від 19.06.2017 №1960е, з якого вбачається, що за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 1-го ступеню, субарахноїдального крововиливу, перелому нижньої стінки правої орбіти з явищами правостороннього гемосинусу, саден в лобній області по центру та праворуч, підшкірної гематоми в потиличній області;закритого перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків та закритого підголовчастого перелому лівої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, синця та садна на передній поверхні лівого колінного суглобу з переходом на зовнішню та внутрішню поверхню, а також з переходом на нижню третину лівого стегна та до середньої третини лівої гомілки; саден на передній поверхні правої гомілки у верхній та середній третині; синця на передній поверхні правого плеча від середньої третини з переходом на зовнішню та внутрішню поверхню, далі вниз в ліктьову ямку та до верхньої третини правого передпліччя, саден та забійної рани на задній поверхні правого ліктьового суглобу; садна лівого ліктьового суглобу. Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, що діяли в область лівої нижньої кінцівки, якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим падінням обстеженого на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди.Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в OKЛM, тобто і в термін на який вказує слідчий у постанові. За своїм характером виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла - відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6 - термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу. В умовах стаціонару була взята кров у ОСОБА_6 для дослідження на наявність алкогольного сп`яніння (флакон №21), однак результат дослідження в медичній документації не виявлений (а.с.70-73);
-довідкою КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.І.І.Мечникова» №1096 (а.с.79), відповідно до якої набрана кров ОСОБА_6 містить алкоголь 1,49 ‰;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.06.2017, з якого вбачається, що 13.06.2017 у м.Дніпро на пр.С.Нігояна, на місці пригоди, ОСОБА_5 та свідку ОСОБА_7 запропоновано було вказати та пояснити обставини пригоди, на що вони погодились. ОСОБА_5 пояснив, що 06.06.2017 о 07-30 годині, він керував технічно справним автомобілем «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухався в м.Дніпро по пр.С.Нігояна з боку пр.І.Мазепи в напрямку вул.Леваневського по середній проїжджої частини дороги свого напрямку зі швидкістю 40 км/год., опадів не було, проїжджа частина дороги була суха, пора доби була світлою. Під час руху пасажирів не було, вантажу також не було. На шляху руху в районі буд.№19 він раптово побачив пішохода, який переходив дану ділянку дороги зліва направо по ходу його руху в темпі кроку, внаслідок чого трапився наїзд передньою частиною автомобіля. Міри гальмування застосувати не встиг. Внаслідок ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження. Далі ОСОБА_5 було запропоновано вказати, як рухався його автомобіль до наїзду на пішохода відносно границь дороги, на що він погодився. ОСОБА_5 вказав детальніше, де знаходився його автомобіль на проїжджій частині дороги. Замірами встановлено, що автомобіль рухався на відстані 2,6 м. від правого краю дороги. Далі ОСОБА_5 було запропоновано вказати місце наїзду на пішохода, на що він погодився і вказав. Замірами встановлено, що місце наїзду на пішохода розташоване на відстані 1,5 м. від правого краю дороги та на відстані 10,9 м. від кута буд.№15. Далі свідку ОСОБА_7 було запропоновано вказати рух пішохода, на що він погодився і вказав. Замірами встановлено, що він рухався в темпі кроку, під кутом, на зустріч автомобілю «ЗАЗ-110307». Далі свідку ОСОБА_7 було запропоновано вказати траєкторію руху пішохода, на що він погодився і вказав. Замірами встановлено, що пішохід здолав відстань з моменту виходу на проїжджу частину дороги до наїзду 23,3 м. Далі свідку ОСОБА_7 було запропоновано вказати на експереминтальній ділянку довжиною 3 м. темп руху пішохода, на що він погодився і вказав. Замірам встановлено, що пішохід експериментальну ділянку 5,0 м. здолає за t1=6,8, t2=7,2, t3=6,6 с. Далі ОСОБА_5 було запропоновано вказати, чому він не бачив пішохода під час виходу на проїжджу частину дороги і під час його руху, на що він відповів, що під час руху його осліпило сонячне проміння, після чого він почав змінювати напрямок руху вправо (вправу смугу), не зменшуючи швидкість свого руху. В осліпленому стані він рухався не менше 5 м. Пішохода побачив вже безпосередньо перед автомобілем на полосі свого руху. Під час наїзду поруч з ним інші ТЗ не рухались. Оглядовість проїжджої частини дороги йому не була обмежена, що також підтвердив свідок ОСОБА_7 (а.с.80-83);
-висновком експерта від 22.06.2017 №6/10.1/553, з якого вбачається, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ-110307» ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В умовах даної події водій автомобіля «ЗАЗ-110307» ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути даної ДТП своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду на пішохода. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «ЗАЗ-110307» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП. Для оцінки дій пішоходів не потрібно застосування спеціальних технічних пізнань, тому оцінити дії пішохода ОСОБА_6 органи розслідування можуть самостійно відповідно до розділу 4 «Обов`язки та права пішоходів» Правил дорожнього руху України (а.с.92-94);
-відповіддю начальника відділу адміністративної практики Департаменту ПП УПП у м.Дніпрі від 14.09.2017, з якої вбачається, що згідно бази даних НАІС та АІС «Армор» МВС України інформації, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєстровано (а.с.129).
Від допиту потерпілого, експертів та огляду речових доказів прокурор, обвинувачений та представник потерпілого відмовились, тому зазначені особи судом не допитуються, докази не оглядаються.
Таким чином, після безпосереднього допиту обвинуваченого, свідка, дослідження письмових доказів, суд приходить до висновку, що зазначені докази узгоджуються між собою та в повному обсязі підтверджують фактичні обставини кримінального провадження.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми необережними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі обставини справи.
Так обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості.
ОСОБА_5 не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має вищу освіту, неофіційно працює столяром, має позитивну характеристику з місця проживання, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
У відповідності до ст.66 КК України у якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття та добровільне часткове відшкодування шкоди.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у вигляді обмеження волі. При цьому, призначення найм`якшого виду покарання у вигляді штрафу суд вважає недоцільним, призначити виправні роботи суд не має права у зв`язку з відсутністю офіційного місця роботи у обвинуваченого, а призначення покарання у вигляді арешту позбавляє суд можливості вирішити питання щодо можливості виправлення особи без відбування покарання та фактично ізолює особу від суспільства, тому саме визначене судом покарання доцільно застосувати до обвинуваченого та саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останнього.
Разом з тим, суд враховує дані про особу обвинуваченого, той факт, що він щиро каявся, частково відшкодував шкоду, раніше не судимий, одружений, неофіційно працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується позитивно, та дійшов до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування основного покарання, та на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від призначеного основного покарання звільняє, якщо на протязі випробувального строку, ухваленого судом, він не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, покладені на нього судом у відповідності до ст.76 КК України.
Вирішуючи питання щодо застосування додаткового покарання до обвинуваченого у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 має посвідчення водія, неофіційна робота ОСОБА_5 , про яку він повідомив у судовому засіданні, напряму не пов`язана із застосуванням автомобіля саме для заробітку грошей, а застосування автомобілю у побуті не є необхідністю та пов`язане лише зі зручністю. Разом з тим, саме необережні дії обвинуваченого, пов`язані із порушенням ПДР України під час керування автомобілем, привели до наїзду на потерпілого та отримання ним тілесних ушкоджень, тому суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання та позбавити його права керувати транспортними засобами.

Висновок суду щодо призначеного покарання узгоджуються із правовими позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно до яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значними, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».
Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого до обвинуваченого, суд приходить до наступного.
По справі заявлено цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 9054 грн. 18 коп. та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно пунктів 5 та 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В судовому засіданні встановлено, що на момент скоєння ДТП, автомобіль належав ОСОБА_5 , він ним керував в момент наїзду на потерпілого. Тому суд приходить до висновку, що шкода, завдана потерпілому ОСОБА_6 , повинна бути відшкодована саме ОСОБА_5 .

Так в результаті дорожньо-транспортної пригоди діями ОСОБА_5 , які не відповідали правилам дорожнього руху України, потерпілому ОСОБА_6 завдано ушкоджень середнього ступеню тяжкості, тобто завдана шкода здоров`ю та завдана моральна шкода, що виразилась у сильних душевних переживаннях, страхах, фізичному болю. В результаті заподіяних тілесних ушкоджень він на даний час не встає з ліжка, ходити не може, втратив працездатність.

У зв`язку з лікуванням потерпілим ОСОБА_6 , останнім були витрачені грошові кошти на його лікування, які складають суму 9054 грн. 18 коп., що підтверджено відповідними медичними документами (а.с.29-31,120-122). Як вбачається з копій розписок від 13.06.2017, 02.07.2017 (а.с.115-116), обвинувачений ОСОБА_5 відшкодував завдану матеріальну шкоду у розмірі 6000 (шести тисяч) грн. та 3000 (трьох тисяч) грн. потерпілому ОСОБА_10 . Оскільки ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю визнав матеріальну шкоду, а також відповідно до того, що ОСОБА_5 вже відшкодував 9000 (дев`ять тисяч) гривень, суд приходить до висновку, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 54,18 грн. з ОСОБА_5 на користь потерпілого.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди та її розмір, суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 неофіційно працює, має дохід приблизно 5000 грн. на місяць, має на утриманні трьох малолітніх дітей, вчинив злочин з необережності, а також той факт, що, не зважаючи на відповідь начальника відділу адміністративної практики Департаменту ПП УПП у м.Дніпрі від 14.09.2017, з якої вбачається, що згідно бази даних НАІС та АІС «Армор» МВС України інформації, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєстровано (а.с.129), але в судовому засіданні учасники процесу не заперечували, що потерпілий ОСОБА_10 переходив проїжджу частину в невстановленому місці, тобто також порушив правила дорожнього руху України.
Враховуючи викладені обставини, а також понесені потерпілим ОСОБА_10 фізичні та моральні страждання, що виразилось у сильних душевних переживаннях, страхах, фізичному болю, те, що потерпілий потребує багато часу на реабілітацію, втратив працездатність, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме, в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. з ОСОБА_5 на користь потерпілого.

Як встановлено ст. 85 Кримінального кодексу України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Ч. 2 ст.3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглядаються судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили , не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Стаття 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає, що виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Стаття 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачає, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», вказане кримінальне правопорушення згідно ст. 12 Кримінального кодексу України належить до злочину невеликої тяжкості, який був скоєний з необережності. ОСОБА_5 є батьком трьох малолітніх дітей, яким на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 року» не виповнилось 18 років, що підтверджується копією свідоцтв про народження, які долучені до матеріалів справи (а.с.108-110). Прокурор та обвинувачений просили у судовому засіданні застосувати до обвинуваченого ЗУ «Про амністію у 2016 році». За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від основного та додаткового покарання. Суд роз`яснює обвинуваченому наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Згідно довідки НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області, витрати на проведення судової автотехнічної експертизи складають 790,96 грн. та підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження постановою від 06.06.2017 - автомобіль «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , вважати повернутим за належністю.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 376, 394 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» повністю звільнити ОСОБА_5 від відбування основного та додаткового покарання.
Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 54 (п`ятдесят чотири) гривні 98 (дев`яносто вісім) копійок на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Згідно довідки НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області, витрати на проведення судової автотехнічної експертизи складають 790 (сімсот дев`яносто гривень) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок та підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження постановою від 06.06.2017 - автомобіль «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , вважати повернутим за належністю.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирати.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, потерпілим до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: ОСОБА_1