Провадження № 11-сс/792/69/18
Справа № 686/3059/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
слідчого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000435, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2018 року за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 09 лютого 2018 року, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 09 лютого 2018 року клопотання задоволено частково.

Застосовано відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 04 квітня 2018 року включно.

Строк дії ухвали по 04 квітня 2018 року включно.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186 КК України (грабіж, поєднаний з насильством, вчинений повторно), а саме, що він 20.01.2018 року близько 02 год. 50 хв. спільно із ОСОБА_10 перебуваючи неподалік ВПУ № 25, що по вул. Проспекту Миру,61/3 в м. Хмельницькому, помітили ОСОБА_11 , та усвідомлюючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в момент його заподіяння, спільно нанесли удари по голові та тулубу ОСОБА_11 від чого останній впав на землю. В подальшому, ОСОБА_8 умисно, відкрито, у присутності ОСОБА_11 , який усвідомлював протиправний характер дій останнього, викрав із землі поруч із потерпілим навушники марки «Номі» вартістю 100 грн та мобільний телефон останнього марки «Хіаомі» моделі «Redmi 4А», з серійними номерами ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 3500 грн в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар», із абонентським номером НОМЕР_3 , на рахунку якої було 200 грн, та сім-карта мобільного оператора ТОВ «лайфселл», із абонентським номером НОМЕР_4 , на рахунку якої було 30 грн, які випали із рук потерпілого в ході нанесення йому ударів, а в свою чергу ОСОБА_10 діючи з корисливих мотивів умисно, відкрито, у присутності ОСОБА_11 , який усвідомлював протиправний характер дій останнього із внутрішньої кишені куртки ОСОБА_11 дістав гаманець з якого викрав 80 грн. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_10 викрадені грошові кошти в ОСОБА_11 витратили на власні потреби, а викраденим мобільним телефоном ОСОБА_8 користувався для власних потреб, заподіявши таким чином потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 3910 грн.

Крім цього, 03.02.2018 р., близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_8 , помітивши малолітнього ОСОБА_12 , який проходив позаду будинку АДРЕСА_3 випередив його та попросив мобільний телефон, яким останній користувався, однак почувши відмову ОСОБА_12 , ОСОБА_8 наніс йому два удари кулаком своєї правої руки в область лівої скроні, після чого, діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, відкрито із рук малолітнього ОСОБА_12 шляхом ривка викрав мобільний телефон марки «НТС» моделі «Desire 620 G», з серійними номерами ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ: НОМЕР_6 , вартістю 5000 грн, який був у прозорому силіконовому чохлі вартістю 200 грн, та в якому знаходилась карта пам`яті «micro CD» об`ємом 16Gb, вартістю 100 грн, сім-карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_7 , і сім-карта мобільного оператора ТОВ «лайфселл» із абонентським номером НОМЕР_8 , які для потерпілої ОСОБА_13 матеріальної цінності не представляють, на рахунку яких коштів не було, всього на загальну суму 5300 грн, належні матері ОСОБА_13 , завдавши останній матеріального збитку на вказану суму.

Також 03.02.2018 року, близько 20 год. 50 хв. ОСОБА_8 , проходячи поруч із під`їздом №2 будинку АДРЕСА_4 спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , помітили ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які нецензурно висловилися до останніх, після чого у вказаних осіб виник словесний конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_8 почав наносити удари по обличчю та тулубу ОСОБА_16 , а в свою чергу ОСОБА_10 з метою недопущення перешкоджання здійснення ОСОБА_8 протиправних дій відносно ОСОБА_16 , стримував ОСОБА_17 шляхом нанесення ударів останньому. Тоді ж ОСОБА_8 діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, відкрито, у присутності ОСОБА_16 та його знайомого ОСОБА_17 , які усвідомлювали протиправний характер дій ОСОБА_8 із правої зовнішньої кишені штанів ОСОБА_16 викрали мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «m3 mini», з серійними номерами ІМЕІ-1: НОМЕР_9 , ІМЕІ-2: НОМЕР_10 , вартістю 4000 грн, в якому знаходилась карта памяті «micro CD» об`ємом 16Gb, вартістю 300 грн, та сім-карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_11 , яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої коштів не було. Таким чином ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_16 матеріального збитку на загальну суму 4300 грн.

Крім цього 03.02.2018 р. близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_8 , проходячи поруч із магазином «Принцип 15», що по вул. Проспекту Миру,76 в м. Хмельницькому спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , помітив ОСОБА_18 , який тримав у руках мобільний телефон, навмисно штовхнув його плечем від чого з рук останнього на землю впав мобільний телефон, після чого ОСОБА_8 діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, відкрито, у присутності ОСОБА_18 , який усвідомлював протиправний характер дій останнього, викрав мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «М5 NOTE», з серійними номерами ІМЕІ-1: НОМЕР_12 , ІМЕІ-2: НОМЕР_13 , вартістю 3500 грн, в якому знаходилися сім-карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_14 , та сім-карта мобільного оператора ТОВ «Водафон» із абонентським номером НОМЕР_15 , які для потерпілого матеріальної цінності не представляють, на рахунку яких коштів не було. Після чого ОСОБА_8 почав наносити удари в область голови ОСОБА_18 , та в цей час ОСОБА_10 , помітивши протиправні дії ОСОБА_8 , також підбіг до потерпілого та почав наносити удари по обличчю останнього. Під час цього ОСОБА_18 висловив прохання повернути йому мобільний телефон, на що ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою продовження своєї злочинної діяльності завели ОСОБА_18 за приміщення магазину «Принцип 15» де, діючи за попередньою змовою між собою продовжили наносити удари в область голови та тулуба ОСОБА_18 та ОСОБА_10 в цей час діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, відкрито, у присутності ОСОБА_18 , який усвідомлював протиправний характер дій останнього з лівої нижньої зовнішньої кишені куртки потерпілого викрав гаманець, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, в якому знаходилися 1000 грн, та надалі ОСОБА_10 помітив на безіменному пальці правої руки ОСОБА_18 золоту обручку та намагався її викрасти, однак через те, що потерпілий стиснув свою руку в кулак, не зміг цього зробити. В цей час ОСОБА_15 помітивши невдалу спробу викрадення обручки ОСОБА_10 підбігла до ОСОБА_18 , з метою доведення злочинного умислу ОСОБА_10 до кінця, вкусила потерпілого за великий палець правої руки в результаті чого потерпілий розтиснув кулак та ОСОБА_15 викрала із безіменного пальця правої руки ОСОБА_18 золоту обручку вагою 1,5 г., 585 пробою, розміром 19, вартістю 3000 грн. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_10 викрадені грошові кошти в ОСОБА_18 витратили на власні потреби, викраденим мобільним телефоном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд продавши його ОСОБА_19 , а викрадену золоту обручку ОСОБА_15 здала до ломбарду ПТ «Ломбард Приват» ОСОБА_20 і компанія», а вирученими коштами розпорядилася на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_21 та ОСОБА_15 , заподіяли ОСОБА_18 матеріального збитку на загальну суму 7500 грн.

07 лютого 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років, слідство знаходиться на початковій стадії, усі свідки невстановлені та не допитані, речові докази не дослідженні, можливо ще й не відшукані, підозрюваний визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, але обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину із застосуванням насильства до потерпілих. А тому, наявні визначені ст. 177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків або потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, і лише найсуворіший запобіжний захід тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

При цьому вказує, що слідчий суддя прийшов до безпідставного висновку про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, оскільки прокурором не доведено, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 має намір вчинити інше кримінальне правопорушення, або ж має намір переховуватися від органів досудового слідства чи суду, або впливати на потерпілих та свідків. Твердження сторони обвинувачення ґрунтуються на припущенням та не підтвердженні жодним доказом.

Суддя прийшов до висновку, що підозрюваний може впливати на потерпілих та свідків у майбутньому, проте враховуючи зізнавальні покази ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень виникає сумнів у наявності у ОСОБА_22 бажання вплинути на свідків чи потерпілих

Крім того при обранні міри запобіжного заходу судом не враховано у повному обсязі ті обставини, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, проживає з матір`ю, на його утриманні перебуває цивільна дружина, яка є вагітною, ОСОБА_8 запевнив суд, що не вчинятиме інших протиправний дій, сприятиме розслідуванню кримінального правопорушення та належним чином буде виконувати свої обов`язки своєчасно з`являтиметься на виклики суду та слідчого.

Судом порушено вимоги ч.2 ст. 211 КПК України, оскільки ОСОБА_8 доставлено до суду на розгляд клопотання 0 10 год. 00 хв. 09 лютого 2018 р., тобто через 70 годин від моменту фактичного затримання 12 год. 00 хв. 06 лютого 2018 р. Тому ОСОБА_8 мав бути негайно звільнений з під варти як незаконно затриманий.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, який наполягав на обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що заявлені ризики не зменшилися, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, спосіб вчинення злочину, що дає підстави вважати, що дана особа, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню, вчинити інше кримінальне правопорушення, цілком обґрунтовано прийшов до переконання про необхідність обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини провадження, об`єктивно оцінив особистість ОСОБА_8 , тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється останній, а наявність постійного місця проживання, визнання підозрюваним вини у скоєних кримінальних правопорушеннях, перебування на утриманні вагітної цивільної дружини, сприяння розслідуванню кримінальних правопорушень не є визначальними і такими, щоб давали можливість не обрати ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано прийняв рішення про необхідність його ізоляції від суспільства.

Враховуючи, що ч. 1 ст. 211 КПК України передбачає, що строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу, безпідставними є доводи апеляційної скарги про порушення суддею вимог ч.2 ст. 211 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 доставлено до суду на розгляд клопотання 0 10 год. 00 хв. 09 лютого 2018 р., тобто через 70 годин від моменту фактичного затримання 12 год. 00 хв. 06 лютого 2018 р. а тому ОСОБА_8 мав бути негайно звільнений з під варти як незаконно затриманий.

Зважаючи на те, що обставини провадження свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді не знаходить.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 09 лютого 2017 року про застосування до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 04 квітня 2018 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2