АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/6516/13-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/806/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 11кп/790/806/18 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.01.2001 року Київським районним судом м. Харкова за ст.212 КК України (в редакції від 1960 року) на 2 роки позбавлення волі. Звільнений 02.08.2001 року на підставі Закону України «Про амністію у 2001 році»;
- 13.08.2003 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, на 5 років позбавлення волі. Звільнений 23.06.2007 року у зв`язку з відбуттям призначеного покарання;

- 09.072010 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 2 роки позбавлення волі. Звільнений 25.01.2012 року у зв`язку з відбуттям призначеного покарання;

- 26.12.2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.304, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

- 26.09.2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 5 років 2 місяці позбавлення волі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2014 року згідно ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» скорочено невідбутий строк покарання на 1/2. Звільнений 24.03.2017 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,-

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 5 місяців позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

Як установив суд, 21 травня 2017 року, приблизно 22:00 год., ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись на перехресті вул. Заводської та вул. Харківської в м. Харкові, підійшов ззаду до раніше незнайомої ОСОБА_8 , схопив її обома руками за голову та повалив на землю, після чого наніс її 2 удари кулаком руки в область обличчя, а саме застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, спричинивши таким чином останній згідно висновку судово-медичної експертизи №3293-ая/17 від 22.05.2017 легкі тілесні ушкодження, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів у вигляді синців з набряком м`яких тканин, після чого відкрито заволодів сумкою, в якій знаходились наступні речі: паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_8 , мобільний телефон марки «Нокиа», вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2587 від 30.05.2017 - 256 грн. 67 коп. та копії документів на купівлю-продаж будинку. Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.
В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій, посилається на суворість призначеного йому покарання. Зазначив, що при призначенні покарання суд не врахував, що він щиро покаявся, активно сприяв слідству, за місце проживання характеризується задовільно, проживає з матір`ю та дружиною, працює у швейному цеху, має постійне місце проживання, а також не враховано думку потерпілої, яка просила призначити йому покарання не пов`язане з позбавлення волі. Наголосив, що суд помилково визнав обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочину, оскільки повторність вже була врахована при кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора про залишення апеляційної скарг без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно приписів ст.75 КК у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, а також обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочину, тапом`якшуючу покарання обставину щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого злочину, тобто на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, у зв`язку з чим призначив ОСОБА_7 ближче до мінімальної межі санкції, передбаченої ч.2 ст.186 КК України.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 раніше неодноразово п`ять разів судимий, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням та знову вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням йому покарання без застосування ст.75 КК України і в розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.12.2012 року за ч.1 ст.304 КК України, тобто за умисний злочин, та знову вчинив умисний злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України, тому колегія суддів вважає доводи обвинуваченого щодо необґрунтованого визнання рецидиву злочину обставиною, яка обтяжує покарання, хибними.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю та дружиною, за яким характеризується задовільно, працевлаштований та позиція потерпілої, яка не мала до нього претензій, то це само по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставами для звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є справедливим і підстав для пом`якшення, у тому числі із застосуванням положень ст.75 КК України - не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: