Справа № 283/1849/15-к
провадження №1-в/283/22/2018
У Х В А Л А
28 березня 2018 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді ОСОБА_1 , з секретарем судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , інспектора органу пробації ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , засудженої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині заяву ОСОБА_6 про застосування до неї акту амністії -

встановив:
Засуджена ОСОБА_6 звернулася до суду з заявою, в якій просить застосувати до неї амністію на підставі ст.1 п. «в» , ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та звільнити її від відбування покарання.

В судовому засіданні заявник та її захисник ОСОБА_5 підтримали вимоги заяви та в її обґрунтування надали копії свідоцтв про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю яких є ОСОБА_6 .

Прокурор та представник органу пробації заперечили щодо задоволення заяви, оскільки заявник була засуджена за тяжкий злочин, а тому на неї не поширюється вимоги акту про амністію.

Дослідивши матеріали заяви суд приходить до висновку про наступне.

Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 212, ч.2 ст. 205, ч.3.4 ст. 358, 70 КК України до двох років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк два роки із звільненням від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком два роки.

Судом встановлено, що в період відбування покарання за вироком суду 14 листопада 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України, матеріали кримінального провадження розглядаються по суті Малинським районним судом Житомирської області (справа 283/110/18).

Згідно ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, та визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України.

Статтею 4 даного Закону передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у ст. 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.212 КК України, у вчиненні якого згідно вироку суду від 09.11.2015 року визнана винною ОСОБА_6 , а саме у пособництві в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, незалежно від форми власності, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у особливо великих розмірах, є умисним злочином, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відносить до категорії тяжких злочинів, та який включений до переліку п.«е» ст. 9 Закону - ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) при обтяжуючих обставинах, як наслідок дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. на ОСОБА_6 не розповсюджується.

Вищезазначена норма є імперативною, що означає виключення можливості застосування амністії до будь-якої особи, яка підпадає під цей перелік, навіть якщо вона має формальні ознаки тих осіб, до яких за відсутності наведеної обставини могла бути застосована амністія.

Керуючись ст. 86 КК України, ст. 1,4,9 Закону України «Про амністію у 2016 році, -
постановив:
У задоволенні заяви ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя