Справа № 495/8718/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР № 0000012 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Перевальськ, Луганської області, українця, громадянина України,

освіта середньоспеціальна, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, командира ремонтного взводу озброєння начальника майстерні ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 старшого прапорщика, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого за ст. 425 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою командиром ремонтного взводу озброєння начальником майстерні ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , старшим на місці виконання задач під час завантаження військової техніки на станції завантаження «Шабо» поблизу АДРЕСА_1 , 03 лютого 2017 року близько 10 год. 10 хв. недбало ставлячись до служби, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, які повинен та мав реальну можливість виконати належним чином, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 5 ст. 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, п. 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та п. 13 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по технічній частині) №6 від 31 січня 2017 року «Про організацію та проведення завантаження техніки на залізничний транспорт» допустив до виконання робіт щодо підготовки техніки для завантаження на залізничні платформи водія електрика медичного пункту потерпілого ОСОБА_5 , який виконував обов`язки фельдшера на місці проведення завантаження техніки та не забезпечив безпеку руху автомобіля КАМАЗ 43105 військовий номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 заднім ходом до БАТ-2, через що, було притиснуто заднім бортом автомобіля КАМАЗ до шляхопрокладача БАТ-2 потерпілого ОСОБА_5 , в результаті чого, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота в формі відриву селезінки, розриву печінки, відриву хвоста підшлункової залози, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 25 від 16 лютого 2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, заподіявши тим самим істотну шкоду.
Обвинувачений ОСОБА_4 винним визнав себе у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин злочину, оскільки вони ніким не оспорюють ся, допитом потерпілого ОСОБА_5 та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом потерпілого ОСОБА_5 та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини злочину.

Не оспорюючи фактичні обставини злочину в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив наступне. Він є командиром ремонтного взводу озброєння начальником майстерні ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , старшим на місці виконання задач під час завантаження військової техніки на станції завантаження « ІНФОРМАЦІЯ_2 » поблизу АДРЕСА_1 . 03 лютого 2017 року вранці він неналежно виконав свої службові обов`язки та допустив порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України Правил дорожнього руху, Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по технічній частині) № 6 від 31 січня 2017 року «Про організацію та проведення завантаження техніки на залізничний транспорт», а саме, він допустив до виконання робіт щодо підготовки техніки для завантаження на залізничні платформи водія електрика медичного пункту потерпілого ОСОБА_5 , який виконував обов`язки фельдшера на місці проведення завантаження техніки та не забезпечив безпеку руху автомобіля КАМАЗ через що, було притиснуто заднім бортом автомобіля КАМАЗ до шляхопрокладача БАТ-2 потерпілого ОСОБА_5 . В результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження. У скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати. Потерпілий не має до нього будь-яких претензій.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він працює водієм електриком медичного пункту військової частини НОМЕР_1 . 03 лютого 2017 року вранці він був допущений до виконання робіт щодо підготовки техніки для завантаження на залізничні платформи обвинуваченим ОСОБА_4 (командиром ремонтного взводу озброєння начальником майстерні ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , старшим на місці виконання задач під час завантаження військової техніки на станції завантаження «Шабо» поблизу АДРЕСА_1 ). Він виконував обов`язки фельдшера на місці проведення завантаження техніки та не забезпечив безпеку руху автомобіля КАМАЗ через що, його було притиснуто заднім бортом автомобіля КАМАЗ до шляхопрокладача БАТ-2. Він отримав тілесні ушкодження. Претензій до обвинуваченого не має. Просив призначити йому покарання на розсуд суду.
Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочину та кваліфікує його дії за ст. 425 ч.3 КК України - недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику за місцем несення служби, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, є командиром ремонтного взводу озброєння начальника майстерні ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 старший прапорщиком, раніше не судимого, має постійне місце реєстрації та проживання, має статус учасника бойових дій, вчинив злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, вчинений в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, щиро розкаявся у скоєному, потерпілий цивільний позов не заявляв, та враховується думка потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного неможливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ст. 425 ч.3 КК України у виді позбавлення волі.
Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 погодився на застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016» від 22.12.2016 року, з огляду на те, що він має статус учасника бойових дій, підпадає під дію ст.2 Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року, і бажає, щоб до нього була застосована амністія, у зв`язку з чим суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави за проведення судових експертиз на суму 1857 грн.

Цивільний позов, речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 425 ч.3 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від основного покарання, призначеного вироком БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2017 року згідно зі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави за проведення судових експертиз на суму 1857 грн.

Цивільний позов, речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя