УХВАЛА

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Олімп Металл» (40100825), в період з січня 2016 р. - січня 2017 р. при здійснені сумнівних фінансово-господарських взаємовідносин з підприємствами, які мають ознаки фіктивності, а саме: ТОВ «Белодин» (40501496), ТОВ «Бізнес Тандем» (40316962), ТОВ «Лодинос» (40501276), ТОВ «Велорс» (40501742), ТОВ «Мега Ріал Компані» (40581938), ТОВ «ЛапараТрейд» (40750772), ТОВ «Фьючерс Груп» (40490689), ТОВ «ЯнігаКлаб» (39611199), ТОВ «Бест Трейд Компані» (40411008), ТОВ «Веларс Груп» (39897945), ТОВ «Бріг Кепіталз» (40256466), ТОВ «Авіон Трейд» (39923976), ТОВ «Летек Союз» (39641904), ТОВ «Форд Макрос» (39939031), ТОВ «Промбізнес Метал» (40330853), ТОВ «Вельмонт Груп» (40489804), ТОВ «Максус Буд Торг» (40024417), ТОВ «Індастріал Ком» (39991793), ТОВ «Галант Естейт» (39569886), ТОВ «Тк-Сінерджі» (39989171), ТОВ «Сателіт Крафт» (40278647), ТОВ «Амбер Трейд Плюс» (40232691), ТОВ «Альмера Компані» (40026699), ТОВ «Будівельна Компанія «Елітбуд Компані» (40154378), ТОВ «Беретта-Агро» (39642337), ТОВ «Ред Лайн Лтд» (40092390), ТОВ «Строй Проект» (40092778), ухилились від сплати податку на додану вартість на суму 3,9 млн. грн.
В ході досудового розслідування встановлено коло осіб, причетних до створення групи підприємств з ознаками «фіктивності», які надають послуги з обготівкування грошових коштів та безпідставного формування «штучного» податкового кредиту з податку на додану вартість, а також безпідставного віднесення цих операцій до складу валових витрат, в результаті чого діяльність підприємств направлена на ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах.
Встановлено, що на території міст Запоріжжя, Дніпра та Києва впродовж 2014 2017 років створено стійке злочинне угрупування, діяльність якого спрямована на «тіньовий сектор» економіки та пов`язана, насамперед, з наданням послуг підприємствам реального сектору економіки щодо мінімізації податків та конвертації грошових коштів шляхом переведення безготівкових коштів у готівку, заниження податкових зобов`язань та податку на прибуток, оформлення безтоварних операцій, використовуючи реквізити підприємств, зареєстрованих без мети здійснення підприємницької діяльності.
З цією метою учасниками злочинної групи було створено та продовжують створюватися підконтрольні підприємства, у тому числі ті, які мають явні ознаки фіктивності, або зареєстровані на осіб, які не мають наміру здійснювати підприємницьку діяльність.
Використовуючи створені підконтрольні ризикові підприємства, відкриваючи для забезпечення злочинної діяльності та в подальшому використовуючи банківські рахунки в банківських установах, члени злочинної групи щоденно отримують готівкові кошти, які передають представникам реального сектору економіки. Для прикриття незаконної діяльності формуються та реєструються видаткові та податкові накладні по відображенню фіктивних оборудок, тобто до офіційних документів вносяться завідомо неправдиві дані про нібито проведені фінансово-господарські операції. Тим самим створюються документи «прикриття», що в подальшому призводить до штучного завищення податкового кредиту та валових витрат, з метою умисного ухилення від сплати податків.
В ході досудового розслідування встановлено, що з метою прикриття незаконної діяльності, пов`язаної з мінімізацією податкового навантаження шляхом штучного формування «схемного» податкового кредиту з податку на додану вартість (далі ПДВ) підприємствам-контрагентам, створено низку суб`єктів підприємницької діяльності (юридичні особи) з ознаками фіктивності, в результаті чого було заподіяно матеріальну шкоду державі у вигляді ненадходження до державного бюджету податку на додану вартість.
Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що в процесі досудового розслідування отримані відомості, що фіктивні підприємства реєструються на тих самих осіб, а податкова звітність цими підприємствами подається з тієї ж самої ІР-адреси.
З метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, власник майна до суду не викликався.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходом забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.
За нормами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
За вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого з ОВС ОУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_5 зазначене у клопотанні прокурора підприємство входить до складу «конвертаційного центру», яке надає послуги по незаконному «оготівковуванню» грошових коштів та мінімізації податкових зобов`язань підприємствам реального сектору економіки.
Зазначені у рапорті обставини також підтверджуються квитанціями про реєстрацію податкової накладної, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних підприємств, відомостями щодо ІР-адрес та електронних поштових скриньок.
Зазначені обставини, на переконання слідчого судді, свідчать про те, що на розрахунковому рахунку вказаного підприємства можуть знаходитись грошові кошти, здобуті злочинним шляхом, а тому можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні.
Таким чином, у даному випадку наявні визначені КПК України підстави для накладення арешту на грошові кошти вказаного підприємства шляхом заборонити проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів з банківського рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий в ПАT «ПУМБ» (МФО 334851), але за винятком операцій зі сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань.
Тому, з урахуванням вищеприведених положень КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про можливість часткового задоволення клопотання прокурора.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
Клопотання прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Копію ухвали надіслати власнику майна для відома.

Слідчий суддя ОСОБА_1