АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1899/17 Справа № 173/1701/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001616 та №0000808 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лихівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, який проживає по АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків, які суд вбачає в тому, що вказівка в обвинувальному акті щодо найменування, кількості та ціни насіння, що є предметом інкримінованого злочину, є суперечливими, не конкретними та незрозумілими, що порушує право особи, яка притягується до кримінальної відповідальності на захист від висунутого обвинувачення.

Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначає, що обвинувальний акт містить суперечності щодо загальної суми заподіяної шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.5 ст.191 КК України, при викладі фактичних обставин не конкретизовано час вчинення злочину та розписка про отримання обвинуваченим ОСОБА_6 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не містить дати його складання.

Крім того суд вказує, що обвинувальний акт містить суперечності в частині визначення та викладення предмету злочинного діяння, передбаченого ч.2 ст.366 та ч2 ст.364-1 КК України, в обвинуваченні не конкретизовано, кому саме та за яких обставин ОСОБА_6 видав складені ним завідомо неправдиві офіційні документи, витрати на проведення експертиз по кримінальному провадженні визначені в загальному обсязі та допущена суперечність в анкетних даних обвинуваченого, а саме місці народженні ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд у підготовчому судовому засіданні безпосередньо вдався до оцінки доказів у провадженні, проте на даній стадії процесу суд першої інстанції не має права встановлювати обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду, а саме про наявність чи відсутність складу злочину, правильність правової кваліфікації, встановлені збитки, наявність кваліфікуючих ознак, та інше.

Прокурор зазначає, що відмінність сум збитків в одну копійку, на яку вказує суд, є суто технічною помилкою і не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

На думку прокурора формулювання обвинувачення є конкретним та порушень прав особи, яка притягується до кримінальної відповідальності не допущено, оскільки ОСОБА_6 отримував правову допомогу від захисника ОСОБА_8 та стороною захисту не надходило заяв про порушення норм КПК України при розслідуванні кримінального провадження, більш того останні заявили в підготовчому судовому засіданні про можливе призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Прокурор звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження наявна розписка про вручення обвинуваченому ОСОБА_6 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, тому твердження суду на його думку не відповідає матеріалам кримінального провадження.

Відповідно до ст.402 КПК України, від обвинуваченого ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, в якій останній не погоджується з доводами прокурора та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Від представника потерпілого ТОВ «Любомирівка-Агро» ОСОБА_10 до суду апеляційної інстанції надійшла заява, в якій остання просить проводити апеляційний розгляд кримінального провадження за її відсутності.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , перевіривши матеріали судового провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіривши матеріали судового провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст.291 КПК України: якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, в ньому не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не зазначена правова кваліфікація закону та формулювання обвинувачення.

Суд першої інстанції в повному обсязі дотримався вимог закону з урахуванням наступного.

У цьому провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що суд ухвалив судове рішення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В силу ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.
Колегія суддів вважає, що вказівка суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України не суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, перешкоджають розгляду кримінального провадження, оскільки у відповідності до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Як вбачається з обвинувального акту, а саме фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, допущено суперечності при формулювання обвинувачення в частині загальної вартості насіння, що є предметом інкримінованого злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, неконкретне обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, плутанина, помилки, описки, порушення вимог закону, порушують право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження
Можливість зміни обвинувачення в суді не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правова кваліфікація повинна чітко відповідати нормі закону України про кримінальну відповідальність і не допускає довільного трактування, а зміна обвинувачення в суді згідно з ч.1 ст.338 КПК України відбувається, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, а не з метою усунення недоліків обвинувального акта.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що така неконкретність обвинувачення перешкоджає як обвинуваченому, так і його захиснику в реалізації передбаченого ст.42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення його обвинувачують, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості проводити судовий розгляд відносно ОСОБА_6 .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на справедливий розгляд його справи і кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право:
"а" бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;
"b" мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Висновки суду першої інстанції щодо не зазначення в обвинувальному акті конкретного розміру витрат на залучення експерта під час досудового розслідування у разі проведення кожної експертизи, допущеної суперечності при визначенні та викладенні предмету злочинного діяння, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України щодо майбутнього врожаю і земельної ділянки та наявної суперечності в анкетних відомостях обвинуваченого, а саме місця народження ОСОБА_6 є обґрунтованими та такими, що знаходяться поза межами апеляційної скарги прокурора, виходячи з вимог ст.404 КПК України.

Не є слушними твердження апеляційної скарги прокурора про те, що суд вдався до оцінки фактичних обставин, оскільки суд не вирішував питання про доведеність вини обвинуваченого, не вдавався до оцінки доказів, а лише у відповідності до вимог ст.314 КПК України, перевірив відповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про не суттєвість допущеної технічної помилки щодо відмінності завданих сум збитків є необґрунтованими, оскільки дана розбіжність може перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження.

Таким чином, викладені вище недоліки обвинувального акту, які свідчать про його невідповідність вимогам КПК України, унеможливлюють призначення судового розгляду у кримінальному провадженні.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі прокурора на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції є безпідставними.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.
Клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В поданій заяві захисник ОСОБА_9 зазначає про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, характеризується виключно позитивно, має сталі соціальні зв`язки та на утриманні останнього перебувають діти, однак зазначене в сукупності об`єктивно не свідчить про відсутність передбачених п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України ризиків кримінального провадження, оскільки обставини, які враховувалися суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, спливає 07 листопада 2017 року.

Дотримуючись вимог ст.ст.197 ч.1, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду та правоохоронних органів, що може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 грудня 2017 року включно.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити до 15 грудня 2017 року включно.

Клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4