Справа №505/2590/17
Пр. №1-кп/505/196/17
ВИРОК
05.10.2017 р. Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4
ОСОБА_5
обвинувачених: ОСОБА_6
ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до арешту не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , до арешту без постійного місця проживання, раніше судимого:
- 10.10.2012 року Замостянським райсудом м. Вінниці за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України з іспитовим терміном 1 рік, 6 місяців;
- 15.01.2013 року Вінницьким міським судом, Вінницької області за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано покарання 1 місяць згідно вироку Замостянського райсуду м. Вінниця від 10.10.2012 року і призначено покарання 4 роки 1 місяць;
- 08.05.2013 року Вінницьким міським судом, Вінницької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України шляхом зарахування покарання за вироком Вінницького міського суду, Вінницької області від 15.01.2013 року, остаточно призначено 4 роки 7 місяців позбавлення волі;
- звільнений 30.08.2016 року за відбуттям терміну покарання;
обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Коробочкине, Чугуївського району, Харківської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, до арешту не працюючого, до арешту без постійного місця проживання та реєстрації, раніше не судимого,
обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
03.08.2017 року приблизно о 15 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_6 спільно з обвинуваченим ОСОБА_7 , вступивши в попередню змову і до початку вчинення злочину, маючи єдиний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, знаходячись в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який належить ФОП « ОСОБА_8 » та розташований за адресою АДРЕСА_2 , визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, а саме мобільний телефон марки «МІ Redmi 4А» сірого кольору вартістю 3330 грн., який знаходився на прилавку даного магазину і попередньо, розподілили між собою ролі, згідно яких ОСОБА_6 знаходився біля продавця та відволікав її увагу, щоб ОСОБА_7 в той самий момент шляхом відволікання уваги продавця зміг відкрито заволодіти вказаним мобільним телефоном марки «MI Redmi 4 A».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_7 03.08.2017 р. біля 15 годин 30 хвилин перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який належить ФОП « ОСОБА_9 » та розташований за вищевказаною адресою, побачивши, що ОСОБА_6 в той самий момент відволікав увагу продавця магазину різноманітними питаннями, діючи умисно, протиправно, відкрито, з корисливих мотивів, за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , заволодів вищезазначеним мобільним телефоном марки «MI Redmi 4 A» сірого кольору вартістю 3330 грн.
Після того, обвинуваченні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи вчинений ними злочин, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили матеріальний збиток ФОП « ОСОБА_8 » на загальну суму 3330 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення. Суду показав, що він не маючи постійного місця проживання після звільнення з місць позбавлення волі влітку 2017 року познайомився в м. Полтаві з ОСОБА_7 і вони разом подорожували по різних містах України. Влітку вечором 02.08.2017 року він з ОСОБА_7 на електропоїзді «Одеса-Вапнярка» приїхали до м. Подільськ і залишилися в залі очікування станції Подільськ. Вранці 03.08.2017 року вони купили продукти, щоб поїсти, і не вистачало грошей на квиток, тому він запропонував ОСОБА_7 скоїти якийсь злочин. Він зайшов у магазин «Нофеліт», який розташований недалеко від супермаркету «Копійка» в м. Подільськ, і побачив, що там продаються мобільні телефони та аксесуари до них. Після цього він вийшов з магазину і запропонував ОСОБА_7 викрасти телефон та продати його, щоб купити білети на поїзд. Вони розприділили між собою ролі. Після чого зайшли в магазин і він відволікав увагу продавця, попросивши показати йому мобільний телефон вартістю 3330 грн. Подивившись телефон, він поклав його на край столу, де стояв ОСОБА_7 та почав розпитувати продавця про наушники до телефону. В цей час не звертаючи уваги на продавця, ОСОБА_7 схватив мобільний телефон вартістю 3330 грн. зі столу і вибіг з магазину. Він також побіг за ОСОБА_7 на вулицю. Недалеко від магазину їх догнав чоловік та привіз у магазин і вони повернули телефон продавцю, після чого вона викликала працівників поліції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 також визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення. Показав суду, що в серпні 2017 року вдень, він разом із ОСОБА_6 вирішили заволодіти мобільним телефоном. Прийшовши до магазину, розташованому в м. Подільськ, ОСОБА_6 відволікав продавця, а він умисно, відкрито в присутності продавця заволодів мобільним телефоном сірого кольору, після чого обох вибігли з магазину. Однак були затриманні чоловіком, який привіз їх у магазин і вони повернули мобільний телефон продавцю.
Покази ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
В зв`язку з повним визнанням ОСОБА_6 і ОСОБА_7 своєї вини, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Оцінивши в сукупності надані по кримінальному провадженню докази, досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку про повне підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні зазначених судом діянь, і суд його умисні дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Також суд дійшов висновку про повне підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні зазначених судом діянь, і суд його умисні дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу ОСОБА_6 задовільно характеризується за місцем навчання у школі-інтернаті.
При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу ОСОБА_7 - незадовільно характеризується за місцем навчання у ліцеї, з якого був відрахований за незадовільну успішність та поведінку.
Обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання вини, повернення шкоди потерпілій.
Обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд в діях останнього вбачає рецидив злочину.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання вини, повернення шкоди потерпілій, вперше притягнення до кримінальної відповідальності.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 суд в діях останнього не вбачає.
Виходячи із загальних принципів призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх соціальні зв`язки, а також те, що вони не мають постійного місця мешкання, суд вважає за необхідне призначити їм покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.
Запобіжний захід ОСОБА_6 і ОСОБА_7 під час досудового слідства обирався у вигляді тримання під вартою.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Термін відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 03.08.2017 року, тобто з моменту його затримання, зарахувавши термін тримання під вартою в період досудового слідства та судового розгляду.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 - тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Термін відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 03.08.2017 року, тобто з моменту його затримання, зарахувавши термін тримання під вартою в період досудового слідства та судового розгляду.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 - тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.
Речовий доказ, а саме: мобільний телефон марки «MI Redmi 4 A», який переданий на зберігання ОСОБА_10 згідно її розписки - повернути за належністю ОСОБА_8 .
Засудженим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_11