Справа №573/1569/13-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/397/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 30 березня 2017 року про відмову у перегляді вироку Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами,

з участю прокурора - ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 , який просить:

- скасувати вирок Білопільського районного суду від 15 серпня 2013 року;

- переглянути справу № 5736/1569/13-к та дати відповідну оцінку його протиправним діям та ухвалити новий вирок за ч. 2 ст. 125 КК України.

В доповнені до апеляційної скарги від 11 травня 2017 року засуджений ОСОБА_6 просить:

- ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 30 березня 2017 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В доповнені до апеляційної скарги від 23 травня 2017 року засуджений ОСОБА_6 просить:

- визнати вирок Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року не законним;

- визнати, що слідчій, прокурор і суд не правильно кваліфікував його дії за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року;

- скасувати вирок Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року на підставі заяви про нововиявлені обставини;

- направити справу до суду першої інстанції для виправлення помилок про застосування кримінального процесуального законодавства України.

В доповнені до апеляційної скарги від 25 липня 2017 року засуджений ОСОБА_6 просить:

- перерахувати строк перебування в установі попереднього ув`язнення, на підставі п. ґ) ч. 5 ст. 72 КК України з 30 грудня 2015 року по теперішній час.

В доповнені до апеляційної скарги від 28 липня 2017 року засуджений ОСОБА_6 просить:

- ухвалити новий вирок при розгляді справи № 573/1569/13-к за кваліфікацією як легкий злочин до особи яка не має судимості та на підставі ст. 71 КК України приєднати, шляхом поглинення до ухвали апеляційного суд від 07 лютого 2017 року;

- на підставі п. ґ) ч. 5 ст. 72 КК України перерахувати увесь час перебування в установі попереднього ув`язнення СІЗО № 25, а саме з 30 грудня 2015 року по теперішній час.

21 лютого 2017 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшла заява від засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року відносно нього.

Свої вимоги засуджений обґрунтовував тим, що рішенням Апеляційного суду Сумської області було визнано, що Білопільськи районний суд у своєму рішенні від 15 серпня 2013 року допустився помилки, оскільки на момент його ухвалення судимість по вироку від 15 квітня 2011 року за ч. 1 ст. 296 КК України була повністю погашена, у зв`язку з чим, рішення Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року за ч. 3 ст. 296 КК України є незаконним, в частині юридичної кваліфікації його дій.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 30 березня 2017 року заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вказує на те, що:

- вирок Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року, яким його було засуджено за ч. 3 ст. 296 КК України із застосування ст. 71 КК України без врахування того, що строки давності по попередньому вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 квітня 2011 року, відносно нього за ч. 1 ст. 296 КК України сплинули, тому, суд першої інстанції у вироку 2013 року безпідставно застосував положення ст. 71 КК України, що підтвердив ухвалою від 07 лютого 2017 року апеляційний суд.

- зазначає, що судом не враховано наявність тривалих неприязних стосунків між ним та потерпілою; - прокурор погрожуючи йому запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою змусив його надати проти себе свідчення, підтвердити факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до грубого порушення прав; - вважає, що суд першої інстанції засуджуючи його за ч. 1 ст. 296 КК України допустився порушення ст. 61 Конституції України, оскільки притягнув двічі до відповідальності за одне й те саме правопорушення;

- дії слідчого, прокурора під час досудового розслідування вважає службовою недбалістю;

Крім того, 05 жовтня 2017 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_6 надійшло клопотання про застосування відносно нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» при розгляді даного кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді про обставини справи та зміст поданої апеляційної скарги і клопотання про застосування амністії, доводи засудженого ОСОБА_6 , який підтримав лише вимоги своєї апеляційної скарги та клопотання про застосування амністії і просив їх задовольнити, думку прокурора, яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без зміни, при вирішенні клопотання про застосування амністії покладалась на розсуд суду і обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, клопотання, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а клопотання підлягає до повного задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

При цьому, згідно з ч.3 цієї статті обставини, передбачені у п.п.2 і 3, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку підтверджені матеріалами розслідування.

Зі змісту положень п.4 ч.2 ст.462 КПК України вбачається, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами є обгрунтованими, оскільки:

- посилання ОСОБА_6 на встановлення ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 лютого 2017 року факту недотримання Білопільським районним судом вимог ст. 80 КК України, що на думку заявника, потягло за собою невірну кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 296 КК України та невірне призначення покарання за сукупністю вироків, не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 459 КПК України. Так, положення статей 80 та 90 КК діяли на день ухвалення Білопільським районним судом вироку, про перегляд якого просить ОСОБА_6 , є чинними на даний час і були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення. Помилкове застосування судом норм права при ухваленні вироку не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами;

- посилання ОСОБА_6 на зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді та суду під час кримінального провадження в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження належними і допустимими доказами, а саме: вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку відповідними матеріалами розслідування, як того вимагає ч. 3 ст. 459 КПК України;

- доводи заявника про невірну кваліфікацію вчиненого злочину також не є нововиявленими обставинами, а є лише наведенням підстав для повторного дослідження винуватості у вчиненні злочину, оцінки доказів, покладених судом в основу вироку, правової кваліфікації, що могло бути предметом перегляду вироку суду в порядку апеляційного провадження.

При цьому, доводи апеляційної скарги і доповнень до апеляційної скарги стосовно невірної юридичної кваліфікації дій засудженого за ч. 3 ст. 296 КК України по вироку Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року, порушення судом вимог ст. 61 Конституції України, оскільки засудженого притягнуто було фактично двічі за одне й те саме кримінальне правопорушення вважати такими, що спростовують правильність висновків суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Так, засуджений ОСОБА_6 , як на підставу для перегляду за нововиявленими обставинами посилається на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 07 лютого 2017 року, як на ту, що встановила порушення допущені Білопільським районним судом Сумської області при ухвалені вироку від 15 серпня 2013 року відносно нього, однак відповідно до матеріалів кримінального провадження (а.п. 12 - 13) вирок 2013 року ухвалено в справі № 573/1569/13-к (провадження номер 1-кп/573/110/13), а ухвала апеляційного суду (а.п. 14 - 17) на яку посилається засуджений постановлена в рамках справи № 592/1051/16-к (провадження 11-кп/788/1043/16) і предметом апеляційного перегляду був вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 засудженого за ч. 3 ст. 296 КК України, тобто апеляційна інстанція перевіряла дотримання процесуального і матеріального закону судом першої інстанції під час ухвалення іншого вироку.

Таким чином, апеляційний суд діючи в межах своїх повноважень здійснив перевірку вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 жовтня 2016 року, констатував певні порушення і шляхом зміни вироку усунув їх.

При цьому, апеляційний суд не здійснював перевірки вироку Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року на предмет дотримання останнім норм матеріального та процесуального права, правильності юридичної кваліфікації дій, законності призначеного покарання, оскільки це виходить за межі його повноважень.

З урахуванням наведеного, ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 07 лютого 2017 року на яку посилається засуджений ОСОБА_6 , як на підставу для перегляду вироку Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами не можна брати до уваги, оскільки предметом апеляційної перевірки в даному випадку було інше судове рішення, ухвалене в рамках іншого кримінального провадження.

Крім цього, відповідно до частини 1 статті 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. З матеріалів кримінального провадження (а.п. 51) вбачається, що ОСОБА_6 16 лютого 2016 року звертався до Білопільського районного суду Сумської області із заявою про перегляд вироку Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами, де також порушував питання правильності його юридичної кваліфікації за відповідною частиною статті КК України.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 16 березня 2016 року ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд вироку Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Правильність висновку суду першої інстанції по заяві засудженого про перегляд вироку суду першої інстанції за нововиявленими обставинами перевірялася апеляційний судом, за результатами чого ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 12 травня 2016 року ухвала Білопільського районного суду Сумської області від 16 березня 2016 року, якою ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд вироку Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами залишена без зміни.

Крім того, викладені в заяві засудженого обставини, стосовно не виконання вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 квітня 2011 року, в частині призначеного покарання у виді штрафу 8 500 грн. не могли бути не відомі ОСОБА_6 , оскільки останній знаючи про свій обов`язок виконати покарання призначене судом, самостійно, в добровільному порядку штраф не сплатив, тому ці обставини не можна вважати нововиявленими.

З урахуванням викладеного, матеріали кримінального провадження, заява засудженого і апеляційна скарга не містять жодних даних які б підтверджували наявність нововиявлених обставин.

Що стосується доводів про наявність тривалих неприязних стосунків між ним та потерпілою, погрози з боку прокурора, з метою надати проти себе свідчення, підтвердити факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, то колегія суддів не вбачає підстав для їх врахування, оскільки вказані факти не могли бути невідомі самому ОСОБА_6 . Крім того, вони не заявлялися суду першої інстанції, де розгляд відбувався в порядку визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, з роз`ясненням обвинуваченому наслідків скороченого дослідження доказів. За результатами судового розгляду, ухвалено вирок Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року, який в свою чергу набрав законної сили.

Вказані обставини, могли бути предметом перевірки в апеляційному чи касаційному порядку, за певних умов, однак вони не можуть бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки відносяться, зі слів апелянта та його апеляційної скарги, до обставин об`єктивно існуючих на момент вирішення кримінальної справи, а нововиявленими можуть бути лише обставини які не були відомі і не могли бути відомі на час розгляду в суді чи хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про дії слідчого, прокурора, які на думку апелянта є службовою недбалістю також не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням положень передбачених ч.3 ст. 459 КПК України, обставини передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку підтверджені матеріалами розслідування. У зв`язку з чим, за відсутності таких підстав зазначене не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ті обставини, на які посилається ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, як на підстави для скасування ухвали суду та перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, фактично мають характер повторного дослідження та переоцінки доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, що суперечить принципу законності, оскільки він не був позбавлений можливості з цих підстав надавати свої показання в суді при розгляді кримінального провадження за його обвинуваченням.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування ухвали місцевого суду та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, яка є належним чином вмотивованою та обґрунтованою, у зв`язку з чим апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 та його клопотання не підлягають задоволенню.

В той же час, вирішуючи клопотання засудженого щодо застосування до нього амністії колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» (набрав чинності 07 вересня 2017 року) звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 13 жовтня 2016 року, який в послідуючому ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 лютого 2017 року був змінений, в частині призначеного покарання та остаточно призначено покарання було 3 роки 1 місяць позбавлення волі та здійснено було зарахування на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, починаючи з 22 січня 2016 року по 07 лютого 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.п. 14 - 17).

На день апеляційного розгляду ОСОБА_6 відбув не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році»» та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» заборон для застосування до ОСОБА_6 амністії колегією суддів у справі не встановлено.

У зв`язку з чим, колегія суддів керуючись положеннями ч. 2 ст. 404 КПК України вважає за необхідне, в порядку задоволення клопотання засудженого, застосувати амністію.

Що стосується доводів про перерахування строку тримання під вартою на підставі п. ґ) ч. 5 ст. 72 КК України, то колегія суддів не вбачає підстав для їх розгляду у зв`язку з задоволенням клопотання про застосування амністії.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 405, 407, 418, 419, 459, 467 КПК України та відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 30 березня 2017 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування відносно нього амністії задовольнити.

На підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 13 жовтня 2016 року та в послідуючому зміненого ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 лютого 2017 року.

Звільнити ОСОБА_6 , з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно суддя

Апеляційного суду

Сумської області ОСОБА_2