Справа № 428/5383/17 1-кс/428/2608/2017
Провадження № 11-сс/782/340/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі: ОСОБА_4
за участю прокурора: ОСОБА_5
слідчого: ОСОБА_6
власника майна : ОСОБА_7
представника власника майна, адвоката: ОСОБА_8
розглянувши в приміщенні Апеляційного суду Луганської області м. Сєвєродонецьку Луганської області у відкритому судовому засіданні у режимі відео-конференції із зали Тернопільського міськрайонного суду апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 червня 2017 року про накладення арешту на майно, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_10 . Накладено арешт на автомобіль MITSUBISHI PAJERO WG 2006 року випуску, шасі (кузов) номер НОМЕР_1 . Заборонено розпоряджатися та відчужувати майно на час досудового розслідування та судового провадження у даному кримінальному провадженні.
Вказане рішення було прийняте в межах кримінального провадження № 0000802 від 22.07.2014 року, яке порушено за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, за фактом того, що 21.07.2014 року приблизно о 07-00 годині у сел. Варварівка, Кремінського району Луганської області, поблизу тимчасового розташування блокпосту Збройних Сил України, ОСОБА_11 за попередньою змовою з невстановленими особами незаконно позбавили волі ОСОБА_12 та незаконно заволоділи його автомобілем марки MITSUBISHI PAJERO WG 2006 року випуску, шасі (кузов) номер НОМЕР_1 , на якому останній виїхав з м. Лисичанська до м. Харкова. Місцезнаходження ОСОБА_12 до теперішнього часу не відомо.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню, оскільки вилучене майно, а саме автомобіль, відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, тобто вказане майно може бути доказом злочину, що зберігає на собі сліди кримінального правопорушення або може містити інші відомості, що в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Сєвієродонецького міського суду Луганської області від 13.06.2017 року про арешт майна, а саме автомобілю MITSUBISHI PAJERO WG 2006 року випуску, шасі (кузов) номер НОМЕР_1 скасувати, ухвалити нове рішення, яким повернути вищезазначений автомобіль законному власнику громадянину України ОСОБА_7 .. Вважає, що дана ухвала винесена без достатніх підстав, із суттєвим порушенням норм кримінального процесуального кодексу України, а саме ст.ст.171, 172, 235, 409 КПК України. Зазначає, що 28.05.2015 року, згідно ухвали від 21.05.2015 року Кремінського районного суду Луганської області, було вилучено в м. Тернополі його майно, а саме автомобіль MITSUBISHI PAJERO WG 2006 року випуску, шасі (кузов) номер НОМЕР_1 . Після тимчасового вилученні даного транспорту його жодним чином не було проінформовано про те, що відбувається з його автомобілем, тож він неодноразово звертався 17.10.2016 року, 15.05.2017 року, 29.08.2017 року до органів прокуратури з метою з`ясування причин та підстав не повернення його законно придбаного майна. Однак, отримував від прокуратури Луганської області відповіді, які носять формальний характер та працівниками прокуратури Луганської області взагалі не вивчалися суті його клопотань, щодо незаконної передачі його майна третім особам родичам потерпілого, які взагалі не можуть мати жодного відношення до цього майна, а також слідчі органи досудового слідства, які використовують невідомий у законодавстві документ «розписку», яка не має процесуального юридичного значення, і яким передано його майно. Зазначає, що ухвала 13.06.2017 року було постановлена за його відсутності. Усі строки подання органами досудового розслідування до суду клопотання про арешт майна сплили ще у червні 2015 року. Про даний факт він дізнався офіційно вперше 13.10.2017 року під час судового засідання в режимі відео конференції із Сєвєродонецьким міським судом у іншій справі. Після чого відразу звернувся до суду із заявою про надання йому завірену копію ухвали про арешт майна, яку отримав 01.12.2017 року. Вважає, що відповідно до вимог ч.3 ст.395 КПК України звернувся з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу у межах п`ятиденного строку на оскарження з моменту отримання копії судового рішення. На його думку, ініціатори клопотання повинні були повернути йому автомобіль у строки, передбачені КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна ОСОБА_7 , його представника, адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі, вказавши, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем цього автомобіля, прокурора, який просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки автомобіль визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню, заслухавши пояснення слідчого, яка вказала, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 зупинено у зв`язку з його розшуком, здійснюється досудове розслідування щодо інших осіб, причетних до вчинення даного злочину, перевіривши та дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з змісту ухвали слідчого судді, клопотання слідчого про арешт майна розглядалося без виклику власника майна.
В зв`язку з цим відповідно до вимог ч.3 ст.395 КПК України для такої особи строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0000802 від 22.07.2014 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора, слідчого та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про необхідність накласти арешт на майно та заборонити розпоряджуватися та відчужувати майно під час досудового розслідування та судового провадження у даному кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що вказане у клопотанні слідчого майно, а саме вилучений автомобіль відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України, тобто воно може бути доказом злочину, що зберігає на собі сліди кримінального правопорушення або може містити інші відомості, що в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин ,що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв поспішне рішення, без урахування того, що клопотання про арешт майна, яке було 28.05.2015 року тимчасово вилучено на підставі ухвали слідчого судді Кремінського районного суду Луганської області від 21.05.2015 року про надання тимчасового доступу до речей та можливості їх вилучення у власника майна ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.5 ст.171 КПК України повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Цих вимог закону слідчий ОСОБА_9 не виконав, порушивши порядок накладення арешту на майно, встановлений законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя необґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, оскільки слідчий суддя при наявності недоліків у клопотанні слідчого не звернув на це увагу та прийняв поспішне рішення.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно з підстав порушення строків слідчим при подачі клопотання про арешт майна до слідчого судді є такими, що відповідають матеріалам провадження.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно- на автомобіль MITSUBISHI PAJERO WG 2006 року випуску, шасі (кузов) номер НОМЕР_1 , яке зареєстровано на імя ОСОБА_7 , допустив істотні порушення норм КПК України, які є підставою для скасування судового рішення.

Беручи до уваги викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно скасувати, прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_10 про арешт майна на автомобіль MITSUBISHI PAJERO WG 2006 року випуску, шасі (кузов) номер НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з порушенням строків подачі цього клопотання, передбачених ч.5 ст.171 КПК України.
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 - задовольнити частково, оскільки питання повернення тимчасово вилученого майна особі, в якої воно було вилучено, прямо передбачені законом, а саме, що відмова у задоволенні клопотання про арешт майна згідно ч.3 ст.173 КПК України тягне за собою негайне повернення особі всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 376 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області , -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.06.2017 року про накладення арешту на автомобіль MITSUBISHI PAJERO WG 2006 року випуску, шасі (кузов) номер НОМЕР_1 - скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_10 про арешт майна на автомобіль MITSUBISHI PAJERO WG 2006 року випуску, шасі (кузов) номер НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_14 ОСОБА_3