Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/21/18

Справа № 711/11616/17

16 січня 2018 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 , за участю:
секретар ОСОБА_2 , захисник ОСОБА_3
розглянувши скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання в рамках кримінального провадження №0001998,

ВСТАНОВИВ:

Захисник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову прокурора ОСОБА_5 від 01.12.2017р., якою прокурор відмовив у задоволенні клопотання захисника від 22.11.2017р., та зобов`язати уповноважену службову особу Генеральної прокуратури України вчинити дію відповідно до ч.5 ст.36 та ч.5 ст.216 КПК України і передати кримінальне провадження за підслідністю до НАБУ.

В обґрунтування скарги зазначено, що 23.11.2017р. захисник звернувся Генеральної прокуратури України з клопотанням, в якому просив передати кримінальне провадження за підслідністю до НАБУ та вжити заходів для здійснення допиту слідчим НАБУ за участі захисника ОСОБА_3 в якості свідка ОСОБА_6 . Клопотання було адресоване процесуальному керівнику у кримінальному провадженні прокурору ОСОБА_7 .. Натомість розгляд клопотання здійснив інший прокурор ОСОБА_5 , який постановою від 01.12.2017р. відмовив у задоволенні цього клопотання. Не погоджуючись з правомірністю дій та законністю винесених постанов захисник звернувся до слідчого судді з даною скаргою

В судовому засіданні захисник підтримав доводи скарги і наполягав на її задоволенні. Пояснив, що його клопотання мав розглянути прокурор ОСОБА_7 , як процесуальний керівник у кримінальному провадженні, та як посадова особа Генеральної прокуратури України, яка обіймає посаду заступника Генерального прокурора і має виключні повноваження приймати рішення про визначення підслідності даного кримінального провадження до слідчого підрозділу НАБУ.

Прокурор в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши надані слідчому судді докази в обґрунтування доводів скарги, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим підрозділом прокуратури Черкаської області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001998. До складу прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, входять прокурори Генеральної прокуратури України, зокрема ОСОБА_7 (заступник Генерального прокурора) та ОСОБА_5 (прокурор відділу).

22.11.2017р. захисник подав до Генеральної прокуратури України в рамках кримінального провадження №0001998 клопотання, в якому просив передати кримінальне провадження для подальшого досудового розслідування до слідчого підрозділу НАБУ та вжити заходів для допиту детективом НАБУ свідка ОСОБА_8 ..

Фактичний розгляд даного клопотання захисника здійснений прокурором ОСОБА_5 , який за наслідками такого розгляду виніс постанову від 01.12.2017р. про відмову у задоволенні клопотання. Копія даної постанови отримана захисником 14.12.2017р..

Не погоджуючись з таким рішенням прокурора захисник звернувся зі скаргою до слідчого судді.

Таким чином, клопотання захисника від 22.11.2017р. стосувалось двох аспектів зміна підслідності кримінального провадження та вжиття заходів для здійснення детективом НАБУ допиту свідка.

В контексті першого аспекту слід звернути увагу, що правила визначення підслідності досудового розслідування кримінальних правопорушень передбачені ст.216 КПК України. Необхідність суворого дотримання зазначених правил обумовлена дією принципу законності в кримінальному провадженні, який передбачає обов`язок будь-яких службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Порушення таких правил може мати наслідком визнання зібраних під час досудового розслідування доказів недопустимими (ст.86 КПК України).

Системний аналіз змісту ст.ст.36, 216, 218 КПК України свідчить, що під час досудового розслідування підслідність визначається постановою прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням. Забезпечення контролю з правомірності дій прокурора та органу досудового розслідування, щодо дотримання належної процедури досудового розслідування, зокрема і дотримання правил підслідності, гарантується передбаченою законом процедурою кримінального провадження, яка передбачає перевірку таких обставин та надання їм оцінки судом під час розгляду кримінального провадження.

Аналіз змісту КПК України також свідчить, що його норми не передбачають компетенції суду (слідчого судді) втручатися в порядок визначення органу досудового розслідування, оскільки це є виключним повноваженням сторони обвинувачення. Зазначений висновок обумовлюється і порядком розгляду спорів про підслідність, який визначений ч.5 ст.218 КПК України.

Отже питання визначення органу досудового розслідування є компетенцією прокурора, який бере участь у кримінальному провадженні. Враховуючи зазначене, слідчий суддя не втручаючись у зміст такої компетенції при розгляді скарги перевіряє лише дотримання відповідною службовою особою процедури прийняття такого рішення та наявності у такої особи правомочності його прийняття.

Таким прокурором є відповідні посадові особи прокуратури, які визначаються згідно положень ст.37 КПК України. При цьому за змістом даної норми закону в кримінальному провадженні може брати участь група прокурорів, але кожен з яких згідно ст.ст.36, 37 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

В даному випадку прокурори ОСОБА_7 та ОСОБА_5 входять до складу групи прокурорів в кримінальному провадженні №0001998, а відтак кожен має рівний обсяг компетенції щодо розгляду клопотань сторони захисту. Таким чином доводи захисника щодо неповноважності прокурора ОСОБА_5 вирішувати клопотання сторони захисту про передачу кримінального провадження іншому органу досудового розслідування є помилковим.

Необґрунтованим є доводи і захисника щодо того, що його клопотання від 22.11.2017р. мав вирішувати виключно ОСОБА_7 , як заступник Генерального прокурора. В цьому контексті слід звернути увагу, що заступник Генерального прокурора має виключне право вирішувати лише спори про підслідність, а не клопотання учасників кримінального провадження. Тож для підтвердження наявності спору з питань підслідності кримінального провадження мають бути обставини, які свідчать про розбіжність вирішення такого питання між сторонами кримінального провадження. Стороною захисту не надано доказів того, що між сторонами кримінального провадження на момент подання клопотання від 22.11.2017р. існував спір щодо підслідності, а відтак доводи про необхідність розгляду такого клопотання виключно в порядку, передбаченому а.2 ч.5 ст.218 КПК України є передчасними.

Таким чином, вирішення прокурором ОСОБА_5 клопотання захисника ОСОБА_3 від 22.11.2017р. здійснено у спосіб, передбачений законом і в межах його компетенції.

В частині другого аспекту клопотання захисника від 22.11.2017р., то з огляду на відсутність підстав для задоволення клопотання в частині передачі кримінального провадження до НАБУ, відсутні і правові підстави залучення до участі у проведенні слідчих дій детективів НАБУ.

Аналіз змісту оскаржуваної постанови прокурора свідчить, що вона відповідає вимогам ст.110 КПК України в частині мотивування та обґрунтування висновків прокурора.

Таким чином, постанова прокурора від 01.12.2017р. про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту є такою, що за своїм змістом відповідає положенням ст.ст.110, 220 КПК України, винесена з врахуванням змісту засад кримінального провадження, а тому підстави для її скасування відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 18 січня 2018 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1