Дата документу Справа № 320/1429/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/1429/17 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/778/1332/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2017 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, неодруженого, не працевлаштованого, який має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області,

ВСТАНОВИЛА:
прокурор Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21-00 години по 07-00 години на строк 60 днів, тобто до 31 грудня 2017 року. Покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: не відлучатись з населеного пункту за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відвідувати розважальні заклади та заклади, де дозволено вживати алкогольні напої.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані матеріали кримінального провадження доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення. Разом з тим, у наданих матеріалах відсутні відомості, які б об`єктивно підтверджували існування ризиків того, що підозрюваний може продовжити переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. У клопотанні слідчого на обґрунтування цих ризиків містяться лише загальні формулювання. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, характеризується за місцем проживання позитивно, має постійне місце проживання, де проживає довгий час, раніше не судимий. Слідчий суддя дійшов висновку, що доведеним є існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, проте запобігти цьому ризику можливо шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме: запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді відносно ОСОБА_6 скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що клопотання слідчого обґрунтовано наявністю декількох ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та обставинами, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам. Вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме: суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Під час досудового слідства встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років, злочин скоїв в стані алкогольного сп`яніння, не працює, постійного джерела прибутку не має, перебував у розшуку, що свідчить про те, що і надалі з метою ухилення від кримінальної відповідальності він буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.
Вважає, що саме ці обставини свідчать про наявність вищевказаних ризиків, але слідчим суддею не враховані.
Згідно з ухвалою, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він 24 вересня 2009 року приблизно о 07-00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, на невстановленому в ході досудового розслідування легковому автомобілі таксі, разом з ОСОБА_11 приїхав на поле, розташоване поблизу с.Семенівка, Мелітопольського району, Запорізької області, де з метою реалізації свого злочинного умислу, застосовуючи насильство, яке є не небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, завдав один удар кулаком правої руки і один удар ногою в область обличчя ОСОБА_11 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді забою, синців, травматичного набряку м`яких тканин нижньої половини обличчя, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №1047 від 08 жовтня 2009 року, кваліфікуються як легкі тілесне ушкодження. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, з корисливих мотивів відкрито викрав у ОСОБА_11 ювелірні вироби, а саме: ланцюжок, виготовлений із золота, вагою 44 грами, вартістю 350 гривень за один грам, на загальну суму 15400 гривень; хрест виготовлений із золота, вагою 15 грамів, вартістю 350 гривень за один грам, на загальну суму 5250 гривень; сережки виготовлені із золота, вагою 6 грамів, вартістю 350 гривень за один грам, на загальну суму 2100 гривень; кільце виготовлене із золота, вагою 6 грамів, вартістю 350 гривень за один грам на загальну суму 2100 гривень; кільце виготовлене із золота, вагою 4 грами, вартістю 350 гривень за один грам, на загальну суму 1400 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 26250 гривень.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.186 КК України, кваліфіковане як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
12 грудня 2012 року до ЄРДР за №0000444 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
01 листопада 2017 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.
01 листопада 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника- адвоката ОСОБА_8 із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя цих вимог закону дотримався при розгляді клопотання.
Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, вислухана думка прокурора, захисника та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує підозрюваному, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Враховуючи відомості, що містяться в матеріалах провадження, в т.ч. те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, обґрунтованість якої ніким не оспорюється, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про існування ризику того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання. Проте, запобігти цьому ризику можливо шляхом застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу - у вигляді домашнього арешту.

На думку колегії суддів, доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, правильність цих висновків слідчого судді не спростовують.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що існують ризики, зазначені в ст.177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то вони є необґрунтованими, оскільки прокурором не було надано ніяких доказів на підтвердження цього.

Разом з цим, згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, інших повідомлень ОСОБА_6 про підозру немає.

Тобто, підстави вважати, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, відсутні, що і було обґрунтовано враховано слідчим суддею.

Крім того, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні, жодним чином не доведено недостатність застосування відносно ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленому ризику.
На думку колегії суддів, застосований запобіжний захід є достатньою процесуальною гарантією виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Як встановлено колегією суддів, свої процесуальні обов`язки підозрюваний виконує, свою причетність до інкримінованого йому правопорушення не заперечує, сприяв органу досудового розслідування у встановленні обставин правопорушення.
Крім того, під час апеляційного розгляду судом було встановлено, що на теперішній час досудове розслідування по кримінальному провадженню завершено, обвинувальний акт разом з доданими до нього документами спрямовано до суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування відносно особи запобіжного заходу.

Оскільки такий запобіжний захід як тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам, тому колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді законним й обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування оскаржуваної ухвали, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21-00 години по 07-00 години на строк 60 днів, тобто до 31 грудня 2017 року, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4