Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/588/18

Справа № 711/1651/18

15 березня 2018 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 , за участю:
секретар ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , заявник ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора прокуратури Черкаської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати незаконною бездіяльність посадових осіб прокуратури Черкаської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР на підставі його заяви від 22.02.2018р. та зобов`язати службових осіб такої прокуратури внести відповідні відомості до ЄРДР.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги скарги і просив її задовольнити. Зауважив, що його заява про кримінальне правопорушення від 22.02.2018р. відповідає вимогам ч.5 ст.214 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК), а тому прокурор зобов`язаний був внести відповідні відомості до ЄРДР протягом 24 годин, натомість прокурор нічого не зробив і повідомив про це заявника листом від 02.03.2018р.. Вважає, що прокурор порушив кримінально-процесуальне законодавство, проявив бездіяльність та формально поставився до вирішення питання щодо встановлення обставин кримінального правопорушення, про яке повідомив заявник.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги. Пояснив, що у встановлений ч.1 ст.214 КПК України строк не було внесено до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 , оскільки його заява не містить даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, та фактичне існування доказів, що підтверджують реальність кримінально-карного діяння. Просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши надані письмові документи, вважаю що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 22.02.2018р. ОСОБА_4 звернувся до прокуратури Черкаської області з заявою про кримінальне правопорушення. В заяві зазначено про вчинення суддею Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 366, 375 КК України, що виразилось у постановленні суддею ухвали від 15.09.2017р., якою задоволено клопотання прокурора про зміну підсудності кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 та інших у вчиненні різних кримінальних правопорушень. В зазначеній ухвалі вказано, що обвинувачені не заперечували проти клопотання прокурора про передачу кримінального провадженні на розгляд іншому суду, тоді як в дійсності всі вони заперечували це. Тому він просив внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування щодо судді, яка умисно перекручує факти, що не відповідають дійсності та відобразила їх у судовому рішенні.

Листом від 02.03.2018р. за підписом прокурора прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 заявника повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Не погоджуючись з такими діями прокурора заявник звернувся до слідчого судді з зазначеною скаргою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені дії чи бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Надаючи оцінку доводам заявника слідчий суддя виходить з наступного.

Положення ч.1 ст.214 КПК та пункт 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України №700 від 14.08.2012р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги частин 3, 4 і 5 ст.214 КПК, згідно з якими до ЄРДР вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу України (далі КК), зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.

Тож положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Аналіз змісту заяви ОСОБА_4 від 22.02.2018р. свідчить, що її зміст не відповідає вищезгаданим вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки не містить даних про реальність кримінально-караного діяння. Вбачається, що заявник не погоджується з діями судді і в нього є сумніви щодо законності таких дій та змісту постановленого судового рішення.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.124 Конституції судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, у межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Отже власно сумніви заявника щодо законності судового рішення не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, якщо ці сумніви не підтверджені об`єктивними даними, тобто обставинами, які підтверджуються належними доказами.

Варто звернути увагу на особливості діяльності суду та суддів. Завданням суду є забезпечення кожному права на справедливий суд шляхом здійснення правосуддя на засадах верховенства права (ст.2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»). Виконання завдань суду покладається, зокрема, на суддів, які безпосередньо здійснюють правосуддя. Законом передбачено, що суддя зобов`язаний, зокрема, безсторонньо вирішувати судові справи відповідно до закону, виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів (ч.7 ст.56 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»). З огляду на незалежність судової гілки влади та засади діяльності судів і суддів держава гарантує, що правосуддя здійснюється на засадах законності і правомірності, незалежним і безстороннім судом. Отже за загальним правилом діє презумпція відповідно до якої правомірність дій судді презюмується доки не доведено іншого.

Таким чином, припущення заявника про постановлення суддею завідомо неправосудного рішення ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених обставин заявника, оскільки злочинність таких дій не підтверджується ніякими об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

В цьому контексті необхідно враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо постановлення суддею завідомо неправосудного рішення не є безумовним свідченням вчинення злочину, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання побудови та діяльності судової влади. Достовірність такого припущення має бути встановлена у передбаченому законом порядку (перегляд судових рішень, дисциплінарне провадження щодо судді тощо) і лише у разі підтвердження допущення суддею порушень законодавства можна обґрунтовано припускати про можливість вчинення кримінально караного діяння, що є підставою для здійснення кримінального провадження.

Як повідомив заявник оцінка правомірності дій судді не здійснювалась в порядку дисциплінарного провадження відповідним державним органом, а відтак об`єктивних даних які б свідчили про вчинення суддею неправомірних дій до теперішнього часу немає.

Варто звернути увагу, що чинний КПК не передбачає можливості оскарження дій слідчого, прокурора щодо внесення відомостей до ЄРДР у випадку відсутності достатніх об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки вчинення кримінального правопорушення, у відповідних заяві чи повідомленні. Разом з тим необґрунтоване порушення кримінального провадження є підставою для проведення слідчих дій, в процесі здійснення яких неминучим є обмеження конституційних прав і свобод особи, що саме по собі порушує такі засади кримінального провадження, як верховенство права, законність, невтручання у приватне життя тощо. Натомість кримінальне провадження має здійснюватися із додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Щодо доводів заявника про завдання йому шкоди, внаслідок неправомірних дій судді, то слід звернути увагу, що сам факт завдання шкоди не є підтвердженням очевидності злочинного характеру діяння, а є підставою для заявлення вимог про відшкодування такої шкоди в порядку, передбаченому законом.

Отже внесення до ЄРДР відомостей на підставі заяв, які не містять достатньо об`єктивних фактичних даних, що підтверджують реальність події злочину (в даному випадку висновок відповідного державного органу про вчинення суддею неправомірних дій), не відповідатиме засадам верховенства права і не може обумовлюватись суто формальним підходом до такої процедури.

Таким чином, враховуючи, що заява ОСОБА_4 від 22.02.2018р. не відповідає вищезазначеним критеріям повідомлення про кримінальне правопорушення, що тягне відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, то прокурором не порушено вимог кримінально-процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, а тому скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 19 березня 2018р..

Слідчий суддя: ОСОБА_1