Справа №: 400/507/17
Провадження № 1-в/400/102/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

представника Петрівської ВК №49 - ОСОБА_4

та засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в смт. Петрове справу за заявою засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 29.09.2015 року Приазовським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 260; ч 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» від 26.11.2015 року залік становить 09 місяців,
про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про умовно - дострокове звільнення його від відбування покарання, мотивуючи це тим, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.

У судовому засіданні прокурор та представник Петрівської виправної колонії в Кіровоградській області №49 щодо застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого заперечили мотивуючи це тим, що засуджений не став на шлях виправлення, засуджений свою заяву підтримав.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява засудженого не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 29.09.2015 року Приазовським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 260; ч 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» від 26.11.2015 року залік становить 09 місяців.
Початок строку: 10.03.2015 року. Кінець строку: 09.06.2018 року.
З 13.03.2015 року тримався в Маріупольському слідчому ізоляторі Донецької області. Під час тримання порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочувався один раз правами начальника СІЗО за сумлінну поведінку та активну участь в ремонтних роботах.
08.04.2016 року прибув до Петрівської виправної колонії (№ 49). За час відбування покарання в установі зарекомендував себе слідуючим чином: допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення. Стягнення погашено в установленому законом порядку. Заохочень не мав.
21.05.2016 року проходив лікування в міжобласній лікарні м. Дніпропетровська.
11.07.2016 року прибув до Петрівської виправної колонії (№ 49). За час відбування покарання в установі зарекомендував себе слідуючим чином: порушень вимог режиму утримання не допускав.
З 03.08.2016 року тримався в Маріупольському слідчому ізоляторі Донецької області. Під час тримання порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.
З 17.11.2016 року відбуває покарання в Петрівській виправній колонії (№ 49). За час відбування покарання в установі зарекомендував себе слідуючим чином: допустив чотири порушення вимог режиму відбування покарання. Стягнення не погашені та не зняті. Заохочень не має.
Після прибуття в установу не був працевлаштований на виробництві установи, у зв`язку з відсутністю обсягів виробництва.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.
У відношенні до персоналу установи стриманий.
Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у порядку, має охайниі зовнішній вигляд.
Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду використання їх тільки за призначенням.
До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завждг сумлінно через особисту неорганізованість.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування.
Згідно вироку суду має позов на суму 2211 грн. 48 коп., виконавчі листи до установи не надходили.
Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України, особам, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. А частиною другою вказаної статті також передбачено, що таке звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Також, згідно п.2 ч.3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Як наголошено в роз`ясненнях, наведених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи,

підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в установі зарекомендував себе слідуючим чином: допустив чотири порушення вимог режиму відбування покарання. Стягнення не погашені та не зняті. Заохочувався один раз правами начальника СІЗО за сумлінну поведінку та активну участь в ремонтних роботах.
Після прибуття в установу не був працевлаштований на виробництві установи, у зв`язку з відсутністю обсягів виробництва.
Крім цього, засуджений раніше звільнявся умовно-достроково 25.08.2006 року від відбування покарання, призначеного вироком 19.12.2003 року Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 189; ч. З ст. 289; ч. 1 ст. 69; ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна з не відбутим строком 11 місяців 20 днів, та 13.12.2010 рокувід відбування покарання, призначеного вироком 07.11.2007 року Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 186; ч. 1 ст. 71 КК України у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, з не відбутим строком 1 рік 4 дні, але знову вчинив злочин, що вказує про недостатнє бажання останнього ставати на шлях виправлення.

Також засуджений має позов на суму 2211 грн. 48 коп., який на даний час не сплачено.
Вказані обставини в їх сукупності не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого та вказують виключно про ситуативний характер поведінки засудженого.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Виходячи з наведеного і враховуючи, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання засудженого.

На підставі викладеного, керуючись, ст.81 КК України, ст. ст. 537,539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 діб, через Петрівський районний суд Кіровоградської області, а засудженим з моменту отримання ним копії ухвали.

Суддя(підпис)

З оригіналом вірно

Суддя Петрівського районного суду ОСОБА_6