Справа № 751/8766/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/336/2018
Категорія - ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 27 жовтня 2017 року за № 0008310, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукаші Баришівського району Київської області, громадянина України, одруженого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, зі слів працюючого підсобним робітником на підприємстві «Чернігіввовна», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2018 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, та покладення обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України: зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) (за відсутності працевлаштованості).

Початок іспитового строку визначено обраховувати з 04 січня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 297 (двісті дев`яносто сім) грн 00 коп. в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням судово-товарознавчої експертизи.

Питання речових доказів вирішене в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 25.10.2017 року близько 23 год. 50 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №30 по вул. Текстильників у м. Чернігові, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_9 , що виразилось у поваленні її на землю, відкрито заволодів з кишені потерпілої мобільним телефоном марки «Samsung La Fleur Galaxy duos GT S6102ТІАSEK» вартістю 300 грн., з карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., карткою мобільного оператора «лайфселл» вартістю 40 грн., що належать ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 365 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Звертаючись з апеляційною скаргою прокурор не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого та не заперечуючи фактичних обставин кримінального провадження, просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Автор скарги наполягає, що призначене ОСОБА_7 покарання не можна вважати необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів, оскільки судом не враховані вимоги п.3 ч.1 ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення покарання» №7 від 24.10.2003 року, не надано належної оцінки ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, що настали для потерпілої від злочинних дій обвинуваченого, зухвалість дій обвинуваченого, оскільки вчинив кримінальне правопорушення поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої . Крім того, прокурор вважає, що належним чином не враховано особу обвинуваченого, який хоча і має дітей та позитивні плани на майбутнє, вчинив злочин, а вказуючи про працевлаштування та лікування від алкогольної залежності не надав жодних доказів. Більше того, тричі протягом 2017 року притягувався до адміністративної відповідальності, що не свідчить про його позитивну поведінку, негативно характеризується за місцем проживання, вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства щодо жінки. Збитки обвинуваченим добровільно не відшкодовані, а майно потерпілій повернуто працівниками поліції. Тому покарання є явно несправедливим через його м`якість, що порушує вимоги ст.ст. 65-67, 75 КК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

25.10.2017 року близько 23 год. 50 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №30 по вул. Текстильників у м. Чернігові, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_9 , що виразилось у поваленні її на землю, відкрито заволодів з кишені потерпілої мобільним телефоном марки «Samsung La Fleur Galaxy duos GT S6102ТІАSEK» вартістю 300 грн., з карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., карткою мобільного оператора «лайфселл» вартістю 40 грн., що належать ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 365 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 також повністю визнав свою вину та просив суд залишити покарання призначене місцевим судом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Частина 1 статті 421 КПК України визначає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке покарання тільки у випадку, якщо за цими підставами апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий або його представник.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не врахував у достатній мірі даних про особу обвинуваченого, що прямо впливає на вид і розмір покарання, а тому положення ст.75 та ст.76 КК України про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків застосовані безпідставно.

Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд хоча і мотивував чому саме покарання з іспитовим строком буде необхідне і достатнє для виправлення засудженого, проте належним чином не оцінив ті підстави на які посилається, адже бажання обвинуваченого та його позитивні плани на майбутнє є суб`єктивним критерієм характеристики особистості, які не містять під собою реального підґрунтя. Адже маючи двох малолітніх дітей він вчинив тяжкий злочин, а тому сімейний стан не може свідчити про гарантовані майбутні позитивні зміни особистості.

Тобто, з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, а саме вчинення тяжкого злочину, який поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, і хоча на обліку в лікаря нарколога не перебуває, проте в 2017 році був доставлений в кабінет медичних оглядів ЧОНД і встановлено діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (а.с.41), під наглядом психіатра не перебуває (а.с.42), згідно акту мешканців будинку веде антисоціальний спосіб життя та зарекомендував себе з негативного боку (а.с.43), тричі притягувався до адміністративної відповідальності (а.с.48), і хоча вказує про те, що працевлаштований, проте жодних доказів не надав ні в місцевому суді, ні при розгляді скарги прокурора, наявності пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину, відсутності обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку про неможливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, відповідно, у виді позбавлення волі, з випробуванням.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину. Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу і на досудову доповідь органу пробації, згідно якої вказано про середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та на застереження у висновку органу пробації, згідно якого виправлення обвинувачено можливе без позбавлення волі за виняткових умов, а саме: офіційного працевлаштування обвинуваченого та відмова від вживання алкогольних напоїв.

Даючи оцінку всім вказаним обставинам, колегія суддів приходить до переконання, що єдиним покаранням, яке сприятиме перевихованню та виправленню обвинуваченого, попередженню скоєння ним нових злочинів, може бути тільки покарання, пов`язане з ізоляцією його від суспільства.

А тому за вказаних обставин, на думку колегії суддів, саме таке покарання відповідатиме вимогам ст.65 КК України та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413,420, 376 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2018 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання - скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3