Справа № 346/4790/17
Провадження № 1-кс/346/63/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Коломиї скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на постанову про відмову в клопотанні у кримінальному провадження №0001161 від 15.10.2017р. за ознаками ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду із скаргою, яку мотивує тим, що старшим слідчим СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001161 від 15.10.2017 р. за ознаками кримінальних правопорушень , передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 296 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження його підзахисному ОСОБА_4 22.12.2017 р. вручене повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 296 КК України. В цей же день під час свого допиту в якості підозрюваного ОСОБА_4 пояснив, що жодного хуліганства не вчиняв, а навпаки припиняв хуліганські дії членів сім`ї ОСОБА_6 , що ж до підозри в незаконному позбавленні волі ОСОБА_7 то брат підозрюваного збирався доставити останнього в поліцію, однак відпустив після обіцянки більше не хуліганити та не бити людей.

Ним 28.12.2017 р. по пошті на ім`я слідчого ОСОБА_5 було відправлено клопотання про проведення одночасного допиту його підзахисного ОСОБА_4 та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Вказане клопотання отримано ОСОБА_5 05.01.2018 р.

12.01.2018 р. ним по пошті отримано постанову слідчого від 09.01.2018 р. про повну відмову в задоволенні клопотання про проведення одночасного допиту. Таким чином, передбачений ч.1 ст. 304 КПК України строк оскарження постанови слідчого закінчується 22.01.2018 р. Підстави для відмови від призначення та проведення вказаної слідчої дії згідно тексту оскаржуваної постанови:- в ході проведення слідчих дій зібрані належні, допустимі та достатні докази, які підтверджують вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296 , ч.2 ст. 146 КК України., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не є потерпілими в межах кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_10 подала слідству заяву, в якій заперечила дані під час свого допиту факти, тому одночасний допит ОСОБА_11 та ОСОБА_10 може негативно вплинути на подальший хід досудового розслідування, так як позиція потерпілої та підозрюваного спрямована на заплутування органів слідства та затягування розслідування.

Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваний має процесуальні права, серед яких право заявляти клопотання про проведення процесуальних дій та оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України. А відповідно до ч.4 ст. 46 КПК України захисник підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює.

Вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення слідчим не враховано, що необхідність задоволення клопотання про проведення одночасного допиту ОСОБА_4 та вказаних осіб підтверджується наступним. Частиною 9 ст. 224 КПК України передбачено, що «слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях». Захисту відомо, що ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до цього часу були допитані, а їх показання є повністю відмінними від показань його підзахисного. В той же час показання підозрюваного повинні бути належним чином перевірені та об`єктивно оцінені. Надання переваги показанням потерпілих без належної перевірки показань підозрюваного (в тому числі і проведенням одночасного допиту) в усіх випадках тягне за собою порушення прав людини, права підозрюваного на захист та кримінального процесуального закону. Тобто, на сьогоднішній день існують всі підстави для застосування ч. 9 ст. 224 КПК України і проведення одночасного допиту підозрюваного ОСОБА_4 та даних осіб. Вважає, що слідчий при вирішенні клопотання мав виконати вимоги ч.2 ст. 9 КПК України, яка гарантує дотримання основних засад кримінального судочинства: «Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень». Фактично, відмова слідчого в задоволенні клопотання від 28.12.2017 р. порушує уже право підозрюваного на всебічне, повне і неупереджене досудове розслідування кримінального провадження №0001161 від 15.10.2017 р., як і його права людини, передбачені ст. 6 Європейської Конвенції прав людини та основоположних свобод. Процесуальний статус ОСОБА_8 та ОСОБА_9 захисту невідомий, однак із тексту повідомлення про підозру ОСОБА_4 випливає висновок, що саме вказаним особам, на думку слідства, була ніби то спричинена шкода «хуліганськими діями» ОСОБА_4 . Слід зауважити, що саме процесуальний статус немає жодного значення для вимог ст. 224 КПК України. Тим більше незрозуміло, чому відмовлено в одночасному допиті ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Швидше всього, слідчому всупереч ст. 9 КПК України невигідно виявити обставини, що виправдовують ОСОБА_11 , а отже є всі підстави стверджувати, що досудове розслідування здійснюється упереджено, з обвинувальним ухилом та порушенням конституційних і процесуальних прав його підзахисного.

Крім вказаного вище, вважає, що слідчий , відмовляючи в задоволенні клопотання від 28.12.2017р., порушив вимоги ч. 1 ст. 220 КПК. Адже, клопотання учасників кримінального провадження, в т.ч. і захисту, вирішується не пізніше як протягом 3 днів з моменту його отримання. А вданому випадку слідчий вирішив його тільки на 4 день.

Рішення старшого слідчого ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання від 28.12.2017 р. про проведення одночасного допиту (здійсненні процесуальних дій) суперечить вимогам КПК і може призвести до неможливості ухвалення в майбутньому законного і справедливого судового рішення та перекладає обов`язки досудового розслідування (зокрема, збирання доказів) на плечі суду. Тим більше, що допит ОСОБА_12 захистом має проводитись по правилам перехресного допиту, тобто цим гарантується і право підсудного на перехресний допит того, хто представляє проти нього викривальні свідчення. Відповідно до підпункту «с» п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен обвинувачений у скоєнні кримінального злочину, як мінімум, має право допитувати свідків обвинувачення або право на те, щоб ці свідки були допитані. Право на перехресний допит є абсолютним правом особи для захисту своїх прав та законних інтересів. А незабезпечення права потерпілого на перехресний допит в подальшому може стати підставою для скасування вироку у справі.

Тому, просить скасувати оскаржувану постанову та зобов`язати старшого слідчого ОСОБА_5 провести одночасний допит підозрюваного ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 .

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились.

Суд, вислухавши скаржника, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити з таких мотивів.

Згідно ст. 40 ч.1,5 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

У відповідності до вимог ст. 223 ч.1,2 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Згідно ст. 224 ч.9 абз. 1,4 КПК України слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. У кримінальних провадженнях щодо злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а також щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування, одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей в їхніх показаннях не може бути проведений за участю малолітнього або неповнолітнього свідка чи потерпілого разом з підозрюваним.
Стаття 226, 227 КПК України передбачає особливості допиту неповнолітніх осіб.
З врахуванням викладеного, беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, які пов`язані із застосуванням насильства, потерпілим у даному кримінальному провадженні є неповнолітній ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_9 2002 р.н. також неповнолітнього віку, ОСОБА_8 та ОСОБА_8 є батьками неповнолітнього, суд вважає, що оскаржувана постанова старшого слідчого ОСОБА_5 від 09.01.2018р. про відмову в задоволенні клопотання захисника про проведення одночасного допиту є достатньо вмотивованою і обґрунтованою, а доводи скарги в свою чергу недостатньо переконливі і можуть бути враховані при проведенні інших слідчих дій.
На підставі викладеного , керуючись ст. 303, 306, 307 КПК України ,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1