Єдиний унікальний номер № 285/3422/17
Провадження № 1-кп/0285/588/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 285/3422/17 0000222 від 15.08.2017 року) по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Качали, Бородянського району, Київської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, проживає в цивільному шлюбі, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працюючого укладальником-пакувальником в іноземному підприємстві "Євроголд Індестріз ЛТД", РНОКПП - НОМЕР_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
20 березня 2014 року солдата запасу ОСОБА_4 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, та того ж дня направлено для проходження військової служби до військової частини-польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) (яка дислокується у АДРЕСА_2 ).

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 20 березня 2014 року №75 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення, вказаної військової частини.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 49, 127,128, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно рішення військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_4 № 1849 від 09 вересня 2014 року солдату ОСОБА_4 було надано звільнення від виконання службових обов`язків на 15 календарних днів у зв`язку із станом після операції (26.08.2014 року) металоосинтезу лівої ключиці з приводу її закритого перелому, у зв`язку із чим у період з 09 по 24 жовтня 2014 року останній проводив час за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізуючи задумане, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, 24 жовтня 2014 року не з`явився після лікування до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та до 14 грудня 2015 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з військовою службою, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

За час відсутності у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення на службу служби та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.

14 грудня 2015 року, близько 08 год. 00 хв., солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 № 301 від 15.12.2015 року солдата призваного по мобілізації ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас - через службову невідповідність, відповідно до п. «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному. Пояснив, що до війської частини не повернувся, за сімейними обставинами: старший брат проходив службу в зоні проведення АТО, мати захворіла і він залишився допомогати їй по господарству. Просить суд суворо не карати.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому, роз`яснено.
Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше не судимий, вперше вчинив злочин середньої тяжкості, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, збитків не завдано, тяжкіх наслідків від вчинення злочину не настало, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, повернувся до війської частини з власної ініціативи.
Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, його майнового стану (довідка про доходи знаходиться в матеріалах кримінального провадження), суд вважає за доцільне застосувати ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не передбаченого санкцією ч. 3 ст. 407 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.
Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий :