Справа № 452/1655/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/887/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у кримінальному провадженні № 0000663 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

з участю :
секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

у відкритому судовому засіданні розглянула апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 червня 2017 року, яким ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК і призначено покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком один рік.

В апеляційній скарзі прокурор, покликаючись на неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність зазначає, що при постановленні вироку районний суд не врахував того, що обвинувачена ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину, а тому відповідно до ст.ст. 60, 61 КК покарання у виді арешту та обмеження волі не можуть бути їй призначені. Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК, без призначення покарання. На підставі ст. 71 КК вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06.12.2016 відносно ОСОБА_8 у виді 240 годин громадських робіт виконувати самостійно.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст вироку і вимоги апеляційної скарги, виступи сторін щодо поданої апеляції, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляції доводи, встановила наступне.

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винною в тому, що вона, будучи засудженою вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, умисно ухилилась від відбування даного покарання.
Так, 13 лютого 2017 року у приміщенні Самбірського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, ОСОБА_8 була ознайомлена з порядком та умовами відбування призначеного покарання та попереджена про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання.
В подальшому ОСОБА_8 , 13.02.2017 отримавши направлення в Самбірське комунальне підприємство « Об`єднане » за адресою : м. Самбір, вул. Шухевича, 1, де згідно наказу № 9 від 13.02.2017 року повинна була відпрацювати 240 годин громадських робіт з 15 лютого по 27 квітня 2017 року на безоплатній основі двірником, з 08.00 до 12.00 години щодня, крім святкових та вихідних днів, у вказаний термін на підприємство не з`явилась, до виконання призначеного їй покарання не приступила і жодної години без поважних причин не відпрацювала, тобто покарання не відбула.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин та правильність кваліфікації її дій судом першої інстанції є вірними і сумнівів не викликають.
Разом з тим, призначивши ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389 КК покарання районний суд допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.
Санкція вказаної норми закону передбачає покарання у вигляді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 має малолітню дитину сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до положень ст.ст. 60, 61 КК, арешт не застосовується до жінок, які мають дітей віком до семи років, а обмеження волі не застосовується до жінок, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Отже, виходячи з цих вимог закону передбачене ч. 2 ст. 389 КК покарання ОСОБА_8 призначено бути не може.
За своїм змістом ст. 71 КК регулює питання щодо порядку визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного або часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Так як, відповідно до ст.ст. 60, 61 КК передбачене санкцією ч. 2 ст. 389 КК покарання ОСОБА_8 призначене бути не може, то підстав для застосування ст. 71 КК, як просить прокурор, колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ст. 409 КПК, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів у х в а л и л а :
апеляційну скаргу задовольнити частково. Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 червня 2017 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 389 КК та застосування ст. 75 КК скасувати.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області щодо ОСОБА_8 від 06.12.2016 виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4