Справа № 433/1959/17
Провадження № 11-кп/782/62/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника обвинуваченої: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку Луганської області в приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_8 , поданої на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 25.01.2018 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 25 січня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000165 від 24 травня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, повернуто прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Луганської області для виконання вимог Європейського суду з прав людини та КПК України.

В ухвалі суду першої інстанції зазначено, що до Кремінського районного суду Луганської області 06.12.2017 року надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 , яку у формі заочного провадження орган досудового розслідування обвинувачує у наступному.

Перебуваючи з 30.10.2008 року на посаді судді Жовтневого районного суду м. Луганська України, ОСОБА_9 з 01.10.2015 року стала одним з учасників судового блоку терористичної організації «ЛНР», прийняла присягу у якості судді і дала клятву на вірність цієї організації. Працюючи на посаді заступника голови Жовтневого районного суду м. Луганська « ЛНР» , ОСОБА_9 18.02.2016 року ухвалила незаконну постанову про продовження ОСОБА_10 примусових заходів у вигляді примусового лікування в медичних закладах, надавши йому психіатричну допомогу в стаціонарних умовах спеціалізованого типу із суворим наглядом.

Крім того, 20.02.2015 року ОСОБА_9 винесла незаконну постанову про зміну обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу на підписку про невиїзд за належну поведінку і звільнила його з під варти у залі суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Європейського суду з прав людини та цього Кодексу. Так, на його думку, орган досудового розслідування порушив приписи ЄСПЛ щодо права обвинуваченого на юридичну допомогу. Орган досудового слідства залучив захисника за недосконалою процедурою і таким чином не забезпечив законом в повній мірі права обвинуваченого на захист за його відсутності. Суд першої інстанції при цьому послався на Конституцію України, практику Європейського суду з прав людини», рішення ЄСПЛ у справі « Колоцца проти Італії», « Єйнгорн проти Франції», «Кромбах проти Франції», «Баттисті проти Франції», у яких ведеться мова про застосування інституту заочного розгляду, який забезпечує слухання кримінальної справи в розумний строк, можливе за умов виконання умови, що обвинувачений проінформований належним чином про дату слухань та право обвинуваченого бути поінформованим про характер і причини обвинувачення з метою його підготовки до захисту, гарантованого йому підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції. Також суд першої інстанції зазначає, що всупереч вимогам п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування обвинуваченому не вручено. Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить всіх необхідних реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, елементами яких є дата, місце прийняття рішення, дані про посадову особу, яка приймала ці рішення, їх назву відповідно до вимог КПК України, а саме: не має всіх даних про місце прийняття цих рішень, відсутні текстові дані щодо осіб відносно яких приймались такі рішення. При цьому повідомлення про підозру обвинуваченій вручено захиснику і включено в перелік процесуальних рішень реєстру, хоча це повідомлення відповідно до ст. ст. 110, 111 КПК України є процесуальною дією, а не рішенням.

Із зазначеною ухвалою не погодився прокурор та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, обвинувальний акт направити до суду першої інстанції для розгляду.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, зазначає що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, судом першої інстанції жодного доводу щодо того, який з пунктів ч. 2 ст. 291 КПК України у обвинувальному акті стосовно ОСОБА_9 відсутній, не викладено, оскільки всі обставини ,передбачені вказаною нормою викладені.

Вважає, що всі доводи суду, щодо невідповідності обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України є надуманими та такими що не відповідають дійсності.

Зазначає, що під час досудового розслідування, заступником Генерального прокурора України 24.05.2017 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. У зв`язку з не встановленням місця перебування ОСОБА_9 , що позбавило орган досудового розслідування можливості особисто вручити їй повідомлення про підозру від 24.05.2017 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, зазначене повідомлення у день складання, відповідно до вимог ст. ст. 111, 135 ч. 1 ст. 278 КПК України, направлено у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень. Одночасно, в указаний вище спосіб ОСОБА_9 вручено повістки про її виклик в якості підозрюваної до слідчого на 28.05.2017 року, 02.06.2017 року, 16.06.2017 року та 19.06.2017 року для проведення слідчих та процесуальних дій. 14.06.2016 року у зв`язку з переховуванням ОСОБА_9 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, постановою слідчого підозрювану оголошено у розшук, проведення якого доручено Службі безпеки України.

28.05.2017 року, 02.06.2017 року, 16.06.2017 року та 19.06.2017 року підозрювана ОСОБА_9 на виклик до старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідуванням кримінальних проваджень слідчими органами прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Луганської області відповідно до вказаних повісток безпідставно не з`явилась, тобто на виклики слідчого більш як три рази не прибувала, про причини не повідомляла. Таким чином дані обставини свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_9 переховується від органу слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Просить звернути увагу на той факт, що інформація про виклик розміщувалась на офіційному інтернет-сайті прокуратури Луганської області та періодичному газетному виданні «Вісті Луганщини». Згідно повідомлення Управління Служби безпеки України в Луганській області від 12.06.2017 року за № 63/20/12065 підозрювана ОСОБА_9 знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області у м. Луганську.

13.09.2017 року ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу та надано дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_9 .

Також сторона обвинувачення просить звернути увагу, що з метою забезпечення належного правового захисту підозрюваної ОСОБА_9 , слідчим у кримінальному провадженні 13.09.2017 року винесено постанову про доручення призначити адвоката для здійснення захисту підозрюваної ОСОБА_9 .. Дорученням для надання безоплатної вторинної допомоги особі у кримінальному провадженні, стосовно якої відповідно до положень КПК України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням, від 13.09.2017 року ОСОБА_9 призначено захисника адвоката ОСОБА_7 ..

Виходячи з вищевикладених доводів апеляційної скарги сторона обвинувачення робить висновок, що доводи суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її, скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору, як незаконну, думку захисника ОСОБА_7 , який послався на розсуд суду, зазначивши, що всі копії процесуальних рішень щодо ОСОБА_9 знаходяться у нього, як захисника, перевіривши матеріали справи, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обвинувальний акт повертається, якщо він не відповідає ст.ст. 291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Так, згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

З обвинувального акту вбачається, що він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Колегія суддів вважає, що обвинувальний акт в цій частині відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для виконання вимог Європейського суду з прав людини та КПК України не відповідає вимогам національного законодавства.

Усі судові рішення, згідно з ч. 2 ст. 370 КПК України, повинні бути законними, обґрунтованими і вмотивованими.

Всупереч кримінальному процесуальному закону, місцевий суд, при проведенні підготовчого засідання, передчасно, до початку судового розгляду справи по суті, вдався до правової оцінки норм, визначених ст. 323 КПК України, ст.ст. 48, 49, 52, 297-3 КПК України.

Досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось на підставі ст. 297-1 КПК України «Загальні положення спеціального досудового розслідування», яке само по собі передбачає здійснення такого розслідування без участі підозрюваної, а потім і обвинуваченої особи, дозвіл на яке було надано органу досудового розслідування у встановленому законом порядку слідчим суддею.

При цьому, прокурором вжито необхідних заходів для залучення захисника до участі в кримінальному провадженні про особливо тяжкий злочин під час розгляду клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу про дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_9 , що підтверджується змістом ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.09.2017 року .

Під час розгляду даного питання судом установлені факти того, що ОСОБА_9 , маючи статус підозрюваної особи, перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області у м. Луганську, знаходиться у розшуку, викликалася до прокуратури Луганської області у статусі підозрюваної особи через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газету «Вісті Луганщини», а також шляхом оприлюднення повістки про її виклик на офіційному веб-сайті прокуратури Луганської області.

Вимоги чинного законодавства та процедура виклику підозрюваного (обвинуваченого) у разі здійснення щодо нього спеціального досудового розслідування та вручення процесуальних документів прокурором виконані у відповідності з положеннями ст.297-5 КПК України, коли з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомлений з її змістом. Копії процесуальних документів, що підлягають врученню підозрюваному, надсилаються захиснику.

В зв`язку з переховуванням ОСОБА_9 від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, постановою слідчого підозрювану оголошено в розшук, проведення якого доручено Службі безпеки України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом.

Аналіз норм чинного законодавства в сукупності свідчить про відсутність порушень прав обвинуваченого на юридичну допомогу та гарантування його права на справедливий суд при заочному розгляді справи.

Однак, вирішення даного питання, в розумінні ст.ст. 314, 315 КПК України, не є предметом розгляду на підготовчому засіданні.

Колегія суддів вважає, що суд вийшов за межі повноважень у підготовчому засіданні, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Мотивувальна частина ухвали суду першої інстанції містить посилання на приписи та рішення Європейського суду з прав людини, у яких не має заборони розглядати справи за відсутності підозрюваного або обвинуваченого заочно, а лише вказується на те, що участь захисника підозрюваного (обвинуваченого) у таких справах є обов`язковою, у зв`язку з тим, щоб захисник від імені обвинуваченого мав право на оскарження заочного вироку.

Крім того, на думку колегії суддів, суд безпідставно послався на те, що захисник виконує свою функцію абсолютно незрозумілим чином - не тільки без обвинуваченого, а й без можливості особисто поспілкуватися з ним й отримати ті фактичні дані, на підставі яких він побудує лінію захисту.

Захисник виконує свої обов`язки захисника ОСОБА_9 у відповідності з вимогами діючого українського законодавства.

Також колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції на рішення ЄСПЛ «Кромбах проти Франції» (2001) у даному кримінальному провадженні є не зовсім коректне, так як заявник Кромбах був повідомлений про дату судового засідання у суді присяжних Парижа та сам вирішив не приймати участь у судових засіданнях, доручив це право своїм захисникам, та був позбавлений можливості (права) оскаржити у касаційному суді вирок, ухвалений щодо нього заочно (іn absentia), а також недоліки процедури заочного судочинства законність відмови Суду присяжних дозволити адвокатам заявника надати клопотання. (п.п.82-90).

У справі «Колоцца проти Італії» (1985) Європейський суд з прав людини ( ЄСПЛ) встановив, що об`єкт і мета ст.6 Конвенції в цілому демонструють, «що особа, яку обвинувачують у скоєнні злочину, має право брати участь у слуханнях».

Однак, не дивлячись на очевидну обов`язковість формулювань Європейської конвенції з прав людини (ЄКПЛ) та ст.14 (3) (d) Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (МПГПП), жодний міжнародний або регіональний договір про права людини прямо не забороняє проводити судові розгляди за відсутності обвинуваченого, оскільки існує загальний консенсус на міжнародному рівні щодо того, що право обвинуваченого бути присутнім на судовому розгляді не є абсолютним і може бути предметом певних обмежених винятків.

Колегія суддів вважає, що зазначені обставини не можуть бути підставами для повернення обвинувального акту у розумінні ст.291 КПК України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстави для повернення обвинувального акту, не проаналізував відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, ухвала суду першої інстанції не містить жодного висновку про невідповідність обвинувального акту хоча б одній з вимог кримінального процесуального Кодексу України.

Зазначені порушення судом вимог ст.ст. 291, 314 КПК України є, відповідно до ст. 412 КПК України, істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.

У зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 415,419,376 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника начальника відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 25.01.2018 року про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 258-3 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000165 від 24.05.2017 року щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст.258-3 КК України в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3