Справа № 183/1027/18
№ 1-кп/183/646/18
В И Р О К
іменем України
14 березня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000063, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2018 р. за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, військовослужбовця, призваного по мобілізації, який проходить військову службу у військовому званні солдат, на посаді стрільця-санітара 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
в с т а н о в и в:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03 квітня 2014 року № 72 солдата ОСОБА_3 було зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду стрільця-санітара 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . яка дислокується за адресою АДРЕСА_3 .
За наведених обставин, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем відповідно до ст. от. II, 16, і27. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
При цьому, 02 січня 2015 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися віл проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
В подальшому, 14 червня 2017 року солдат ОСОБА_3 прибув військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе, внаслідок чого злочин було припинено
Таким чином, 02 січня 2015 року солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза розташуванням військової частини НОМЕР_2 до 14 червня 2017 року, тобто тривалістю понад один місяць.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину, показав, що з 03 квітня 2014 року проходив військову службу по мобілізації у військовому званні солдат на посаді стрільця-санітара 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 . Під час проходження служби разом з частиною перебував в зоні антитерористичної операції. Керівництво частини неофіційно відпустили додому на п`ять днів, оскільки він тривалий час не був у відпустці. Приблизно через два дні йому зателефонували, повідомили, що блокпост частини розбитий, багато ранених та загиблих та фактично частина повернулася до смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області. Він до частини не повернувся, мабуть побоявся, у скоєному щиро розкаюється.
В судовому засіданні учасники кримінального провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за частиною 3 статті 407 КК України - самовільне залишення військової частини, без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Так, кримінальне правопорушення, яке вчинене обвинуваченим відноситься до злочину середньої тяжкості, обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів фтизіатра, нарколога, психіатра не перебуває, не судимий.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
До обставини, що пом`якшує покарання, у відповідності до ст. 66 КК України, суд відносить та враховує щире каяття ОСОБА_3 яке ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнанні вини та готовністю понести кримінальну відповідальність.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд, виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання в межах санкції частини 3 статті 407 КК України, у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням, строк якого повинен бути мінімальним, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та запобігання вчиненню нових злочинів, та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 394, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 407 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1