Справа № 621/25/17
Пр. № 1-кп/621/12/18
ВИРОК
Іменем України
09 лютого 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,
з боку захисту: обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві Харківської області кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, не працюючого, розлученого, раніше не судимого,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із вищою освітою не працюючого, розлученого, раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в :
26.10.2016 року приблизно о 01 годині 00 хвилин у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які перебували на вул. Ярослава Мудрого в смт. Слобожанське, Зміївського району, Харківської області, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме на викрадення кабельно-провідникової продукції, яка знаходиться в колодязі№5-311 кабельної каналізації ПАТ «Укртелеком», розташованому на вищезазначеній вулиці. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 та ОСОБА_5 переконавшись в тому, що їх злочинні дії нікім помічені не будуть шляхом відчинення кришки люку вищезазначеного колодязю проникли до нього, де за допомогою ножиць зрізали кабелі електрозв`язку ТПП 300х2х0,4 довжиною 61 метр, ТПП300х2х0,4, довжиною 18 метрів, ТПП 200х2х0,4 довжиною 79 метрів, ТПП 100х2х0,4 довжиною 79 метрів, ТСВ 100х2х0,4 довжиною 79 метрів, з метою їх викрадення, проте, не довели свій злочинний умисел до кінця у зв`язку з затриманням працівниками поліції Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, чим спричинили ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №5703 від 14.12.2016 на загальну суму 17224 грн. 37 коп.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєному визнав частково. Пояснив, що не визнає вину і не скоював злочин за епізодами обвинувачення: від 17.10.2016 року, 22.10.2016 року за ч. 3 ст.185 КК України. За епізодом від 26.10.2016 року за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України вину визнав повністю, про обставини вчиненого злочину пояснив так, як це викладено в даному вироку. Цивільний позов не визнав повністю.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину в скоєному визнав частково. Пояснив, що не визнає вину і не скоював злочин за епізодами обвинувачення: від 17.10.2016 року, 22.10.2016 року за ч. 3 ст.185 КК України. За епізодом від 26.10.2016 року за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України вину визнав повністю, про обставини вчиненого злочину пояснив так, як це викладено в даному вироку. Цивільний позов не визнав повністю.
Представник потерпілого ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_7 подала до суду цивільний позов та просила його задовольнити та стягнути солідарно з обвинувачених на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 368 968,25 грн. Позов просила розглянути в їх відсутність.
Вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інкримінованому злочині за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України по епізоду від 26.10.2016 р. підтверджується письмовими доказами у провадженні, а саме:
- даними протоколу огляду місця події від 26.10.2016 року у АДРЕСА_3 з фото-таблицями до нього (а.п. 202-205), з якого вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що виявлені кусачки, автомобільний буксувальний трос жовтого кольору, належать їм. Вищевказані речі вони використовували для крадіжки телефонних кабелів.

- даними постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 26.10.2016 року, відповідно до якого визнано речовими доказами електроножиці по металу, автомобільний буксувальний трос.(а.п.208);

- даними акту № 4/10.16 встановлення факту викрадення, знищення або зловмисного пошкодження ЛКС ;

- даними висновку судово-товарознавчої експертизи №5703 від 14.12.2016 року, відповідно до якої ПАТ "Укртелеком" спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 17 224 грн.37 коп.

Крім того, вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по епізоду від 26.10.2016 р. підтверджується показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які надані в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_9 пояснив, що до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області поступив дзвінок від робітників ПАТ «Укртелеком» про те, що в с.Слобожанське невідомі особи демонтують телефонні кабелі. Прибувши на місце скоєння злочину, було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у яких на руках були перчатки, за допомогою електроножиць по металу та автомобільного буксировочного тросу скоїли крадіжку кабельно-провідникової продукції, яка належить ПАТ «Укртелеком».

Аналогічні покази в судовому засіданні надали свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .

Оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, кваліфікацію органами досудового розслідування дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інкримінованому злочині за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням до сховища, суд вважає неправильною, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 26.10.2016 року приблизно о 01 годині 00 хвилин у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які перебували на АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме на викрадення кабельно-провідникової продукції, яка знаходиться в колодязі №5-311 кабельної каналізації ПАТ «Укртелеком», розташованому на вищезазначеній вулиці. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 та ОСОБА_5 переконавшись в тому, що їх злочинні дії нікім помічені не будуть шляхом відчинення кришки люку вищезазначеного колодязю проникли до нього, де за допомогою ножиць зрізали кабелі електрозв`язку, з метою їх викрадення, проте, не довели свій злочинний умисел до кінця у зв`язку з затриманням працівниками поліції Зміївського ВП ГУНП в Харківській області.

Як вбачається з вищенаведеного в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , мав місце закінчений замах на вчинення зазначеної крадіжки, оскільки вони виконали всі дії, які вважали необхідними для проведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від їх волі.
Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що дії ОСОБА_6 та ОСОБА_5 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст.15 КК України на ч.2 ст.15 КК України, як закінчений замах на вчинення злочину.
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що 17.10.2016 року, у нічний час, точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які перебували на АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме на викрадення кабельно-провідникової продукції, яка знаходиться в колодязі № 5-403 кабельної каналізації ПАТ «Укртелеком», розташованому на вищезазначеній вулиці. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 переконавшись, що їх злочинні дії ніким помічені не будуть шляхом відчинення кришки люку вищезазначеного колодязю проникли до нього, де за допомогою ножиць зрізали та викрали кабелі електрозв`язку ТСВ 100х2х0,4 довжиною 75 метрів, ТПП 300х2х0,5 довжиною 75 метрів, ТПП 300х2х0,32 довжиною 67 метрів, ТПП 50х2х0,4 довжиною 67 метрів. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №5705 від 05.12.2016 року на загальну суму 1758 грн.25 коп.

Також, згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що 22.10.2016 року, у нічний час, точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які перебували на АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме на викрадення кабельно-провідникової продукції, яка знаходиться в колодязях №5-306, 5-308, 5-309 кабельних каналізацій ПАТ «Укртелеком», розташованому на вищезазначеній вулиці. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 переконавшись, що їх злочинні дії ніким помічені не будуть шляхом відчинення кришки люку вищезазначеного колодязю проникли до нього, де за допомогою ножиць зрізали та викрали кабелі електрозв`язку ТПП 500х2х0,5 довжиною 115 метрів, ТПП 400х2х0,4 довжиною 115 метрів, ТПП 300х2х0,4 довжиною 115 метрів. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №5706 від 08.12.2016 року на загальну суму 1054 грн.55 коп.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по цим двом епізодам органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена групою осіб, поєднане з проникненням до сховища.
Дослідивши надані стороною обвинувачення докази по справі, суд вважає недоведенною винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, наведених у обвинувальному акті.
За клопотанням прокурора в судовому засіданні як документи і матеріали, що мають значення для цього кримінального провадження, до обвинувального акту були долучені: витяги з кримінального провадження №0001173 про те, що 17.10.2016 року та 21.10.2016 року невстановлена особа шляхом вільного доступу з каналізаційних колодязів розташованих в смт.Комсомольське Зміївського району, Харківської області по вул.Я.Мудрого вчинила крадіжку телефонних кабелів, які перебувать на балансі ПАТ «Укртелеком»; протоколи місця події від 17.10.2016 року та 21.10.2016 року, відповідно до яких по вул. Я.Мудрого в смт.Слобожанське Зміївського району, Харківської області, виявлено, що в каналізаційних люках, пошкоджено телефонні кабелі; заява про вчинення кримінального провадження від ПАТ «Укртелеком»; дефектні акти; акти встановлення факту викрадення, знищення або зловмисного пошкодження ЛКС; довідки про вартість викраденого майна; акти технічного стану обладнання; висновки судово-товарознавчої експертизи.

Однак, вказані документи і матеріали, досліджені в судовому засіданні, не підтверджують висновків органу досудового слідства про вчинення крадіжки чужого майна саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Так, протоколи огляду місця події від 17.10.2016 року та 21.10.2016 року жодним чином не підтверджують винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а лише фіксують факт того, що в каналізаційних люках, пошкоджено телефонні кабелі.

Слідчий експеримент за участю обвинувачених під час досудового розслідування не проводився.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Однак, суду стороною обвинувачення не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів того, що саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили крадіжку за епізодами від 17.10.2016 року та 22.10.2016 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Враховуючи зазначені положення, визнання вини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні, не може бути доказом вини обвинувачених і не може впливати на висновки суду.
Таким чином, прямих доказів винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інкримінованому їм органом досудового слідства злочину по епізодам від 17.10.2016 року та 22.10.2016 року прокурор не надав. Своїм правом змінити обвинувачення не скористався.
В Україні діє принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Фактично обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , викладене в обвинувальному акті, ґрунтується на припущеннях і суб`єктивній позиції сторони обвинувачення.
Зазначена позиція сторони обвинувачення абсолютно суперечить встановленим під час судового провадження обставинам справи і наведеним вище нормам Конституції України і КПК України, які зобов`язують сторону обвинувачення доводити винуватість особи і не встановлюють обов`язку обвинуваченого доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інших належних, допустимих і достовірних доказів, які б беззаперечно доводили вину обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, стороною обвинувачення не надано, суд вважає пред`явлене ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачення недоведеним, а тому їх необхідно виправдати за епізодами від 17.10.2016 р., 22.10.2016 року, через недоведеність вчинення ними кримінального правопорушення - злочину, який їм інкриміновано.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по епізоду від 26.10.2016 року, суд враховує відсутність обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують їх покарання та відсутність відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання.

Згідно класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по епізоду від 26.10.2016 року, відноситься до тяжкого злочину.

Вивченням особи ОСОБА_6 судом встановлено, що він раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце мешкання, не працює, не одружений.
Вивченням особи ОСОБА_5 судом встановлено, що раніше не судимий, має постійне місце мешкання, не працює, не одружений.
При призначенні покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65, 68 КК України враховує, що ними скоєно тяжкий злочин, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, їх наслідки, дані про особу обвинувачених, відсутність обставин, що обтяжує та пом`якшує покарання, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України з урахуванням ч.2 ст. 15 КК України.

При цьому, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинувачених, відсутність судимостей, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 без відбування покарання, та дійшов висновку про звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.
На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та запобігання вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
На період іспитового строку суд покладає обов`язки на ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , передбачені ст.76 КК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 5703 від 14.12.2016 р. за цим кримінальним провадженням.

На стадії досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Щодо цивільного позову ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії, суд зазначає наступне.

Позовні вимоги ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по епізодам від 17.10.2016 р., 22.10.2016 р. підлягають залишенню без розгляду на підставі ч.3 ст. 129 КПК України.

Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди по епізоду від 26.10.2016 р, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині. Так, згідно вартості відновлюваних робіт згідно дефектного акту № 2/0081 від 26.10.2016 року вартість матеріалів та робіт по відновленню електрозв`язку склала 39 269 грн. 32 коп. Вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , як така, що підтверджена належними доказами.

Щодо позовних вимог про стягнення упущеної вигоди у розмірі 11 538,19 грн., суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, у зв`язку з недоведеністю розміру упущеної вигоди за одним епізодом від 26.10.2016 р. Так, розмір упущеної вигоди в сумі 11 538,19 грн. був розрахований за період з 17.10.2016 року по 14.01.2017 року, тобто в цей період були включені два епізоди від 17.10.2016 р. та 22.10.2016 року, за якими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були виправдані та періоди, які виходять за межі епізоду від 26.10.2016 року, за яким винність останніх була доведена. З доданих до цивільного позову письмових документів, не можливо відокремити розмір упущеної вигоди лише по одному епізоду від 26.10.2016 року.

При цьому, суд роз`яснює потерпілому, що він не позбавлений можливості звернутись в порядку цивільного судочинства з позовними вимогами, які були залишені без розгляду і в задоволенні яких було відмовлено, у зв`язку з їх недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в:
Виправдати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України по епізодам від 17.10.2016 р. та 22.10.2016 р. за недоведеністю вчинення ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України за епізодом від 26.10.2016 р. та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України за епізодом від 26.10.2016 р. та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме електроножиці по металу та автомобільний буксирувальний трос, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Зміївського ВП ГУНП в Харківській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частинах з кожного на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 5703 від 14.12.2016 в сумі 175 (сто сімдесят п`ять) грн. 92 коп., тобто по 87 (вісімдесят сім) гривень 96 коп. з кожного.

Цивільний позов ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укртелефокм» в особі Харківської філії ( р/р № НОМЕР_1 в АТ «Укргазбанк», МФО 320478, ) матеріальну шкоду в розмірі 39 269 (тридцять дев`ять тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн. 32 коп.

В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовити.

Цивільний позов ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії про стягнення матеріальної шкоди по епізодам від 17.10.2016 р., 22.10.2016 р. залишити без розгляду.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не обирати.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя