АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/5646/17 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/1759/17 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2017 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
власника майна - ОСОБА_6 ,
представника третьої особи
щодо майна, якої вирішується
питання про арешт майна - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали за апеляцією ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 погодженого прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002085 від 01.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.290 КК України про арешт майна.

Накладено арешт на майно шляхом його заборони відчуження, розпорядження та/або користування автомобілем марки ВАЗ 21099, д/н. НОМЕР_1 , який вилучений 30.09.2017 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , яким володіє, користується та розпоряджається ОСОБА_6 .

Зобов`язано слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 визначити місце зберігання автомобіля марки ВАЗ 21099, д/н. НОМЕР_1 .

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 05 жовтня 2017 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_9 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002085 від 01.10.2017р., за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 290 КК України, про заборону відчуження, розпорядження та/або користування ОСОБА_6 автомобілем марки ВАЗ 21099, д/н. НОМЕР_1 , який вилучений 30.09.2017р. в ході проведення огляду місця події за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська, №251.

В обгрунтування клопотання слідчий вказував, що до чергової частини Харківського ВП ГУНП в Харківській області 30.09.2017р. надійшло повідомлення експерта сервісного центру МВС України № 6349 ОСОБА_10 про те, що ним під час експертного дослідження транспортного засобу ВАЗ 21099, д/н. НОМЕР_1 було виявлено факт зміни номерів кузова вказаного автомобілю.

Як зазначено в матеріалах справи, після огляду 30.09.2017 року у сервісному центрі МВС України № 6349 було проведено огляд автомобілю ВАЗ 21099, д/н. НОМЕР_1 в результаті якого його було вилучено.

Відповідно до висновку експертного дослідження транспортного засобу № 21/6349/6Д від 30.09.2017р., проведеного експертом ОСОБА_10 , автомобіль ВАЗ 21099, д/н. НОМЕР_1 має змінений номер кузова НОМЕР_2 , який змінений шляхом переварювання номерної панелі.(а.с. 8-9)

В поясненнях ОСОБА_6 заначено, що він придбав автомобіль у 2003 році на ТРЦ «Барабащово» та переоформив його у Регіональному сервісному центрі МВС України Харківській області. Фактів переробки номерів кузова автомобілю на той час виявлено не було, однак 30.09.2017р. він приїхав у сервісний центр МВС України № 6349 для перереєстрації автомобілю ВАЗ 21099, д/н. НОМЕР_1 , в результаті чого експертом було виявлено факт переварювання номерів кузова автомобілю, про що ОСОБА_6 до цього не було відоме.(а.с. 5-6)

Крім того, в клопотанні СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 необхідність арешту вказаного майна зумовлюється тим, що вказаний автомобіль може в подальшому мати доказове значення у кримінальному провадженні та бути визнаний речовим доказом, що сприятиме розкриттю вказаного кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також для встановлення істини під час досудового розслідування (а.с.1-2).

Посилається на те, що зазначені в клопотанні речі відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України, як тимчасово вилучене майно, які можуть бути речовими доказами та посилається на вимоги п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
Незастосування цього заходу як зазначив слідчий буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, може привести до знищення, втрати вилучененого майна або інших наслідків, які можуть перешкодити здійсненню досудового розслідування (а.с.2).

Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що арештоване майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, 01.11.2017 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Харківського районного суду від 05.10.2017 року про арешт тимчасово вилученого майна - автомобіля ВАЗ 21099, д/н. НОМЕР_1 по кримінальному провадженню № 0002085 за ст. 290 КПК України.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні вказаного клопотання слідчого судді про накладення арешту на майно та негайно повернути власнику тимчасово вилучене майно.

Кім того, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 клопотав про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 05.10.2017 року з посиланням на те, що строк був пропущений у зв`язку із зверненням 17.10.2017 року до суду із клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.10.2017 року заявнику ОСОБА_6 відмовлено в скасуванні ухвали пр. арешт його майна.
Апелянт зазначає, що ухвалу отримав тільки 24.10.2017 року.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді винесена судом передчасно та з грубим порушенням норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок накладання арешту на майно, є занадто суворим заходом забезпечення провадження, протирічить зібраним у справі доказам та не узгоджується з судовою практикою, порушує вимоги Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи власника майна - ОСОБА_6 , представника третьої особи щодо майна, якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляцію, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002085 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.290 КК України (а.с. 3).

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Задовольняючи клопотання від 05.10.2017 року слідчий суддя прийшов до висновку про те, що слідчий довів достатність підстав вважати, що вищевказаний автомобіль є речовим доказом та може зберігати на собі сліди вчинення кримінального праворупорушення, які мають суттєве значення у кримінальному провадженні, як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного автомобіля.
Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України). Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Рішення апеляційного суд Одеської області не має преюдиційного значення, а тому посилання апелянта на нього до уваги не приймається.

Апелянтом при викладенні доводів апеляції не враховано зміни до ст.170 КПК України що вступили в силу 29.02.2016 року та те, що слідчий суддя при винесенні ухвали щодо накладення арешту на майно керувався новою редакцією статті.

За таких обставин посилання на узагальнення ВССУ судової практики від 7.02.2014 року що стосується застосування норм КПК України до внесення згаданих змін необгрунтоване.

Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст.170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч.2 ст.170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.
Всі інші питання, в тому числі винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, правильності кваліфікації, а також питання відностності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Поновити ОСОБА_6 процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0002085.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0002085 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: