В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0002249 від 30.06.2016 року про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, працюючого диспетчером-еспедитором «ДІК-транзит SRO», неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
- 25.03.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 186 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у кримінальному провадженні № 000316 від 10.12.2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 годин. Вказаний вирок набрав законної сили 26.04.2016 року.
04.05.2016 року копія розпорядження та вироку відносно ОСОБА_5 надійшла до Ужгородського МРВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області, де його було ознайомлено з вироком Ужгородського міськрайонного суду від 25.03.2016 року, а також порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Для виконання призначеного покарання ОСОБА_5 було направлено для виконання громадських робіт до комунального підприємства «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство» Ужгородської міської ради, що розташоване в м. Ужгороді, вул. Проектна, 3, де з 23.05.2016 року ОСОБА_5 , відповідно до встановленого графіку мав приступити до виконання призначеного йому покарання.
Незважаючи на це, ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, систематично не виконував встановлені ст. 37 КВК України обов`язки щодо відбування призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2016 року покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. Зокрема, додержуватись встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитись до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, та здійснив невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, зокрема з 23.05.2016 року по 19.05.2017 року жодного разу не з`явився до комунального підприємства «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство» Ужгородської міської ради для відбування покарання у вигляді громадських робіт.
Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності їх позиції немає, суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, в порядку ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_5 і дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого документів.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 25.03.2016 року він засуджений за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. Його викликали до КВІ де роз`яснили, що для виконання вироку його направляють до КШЕП і він повинен відпрацювати призначене йому покарання. Він з`явився до КШЕП і його оформили на роботу, однак до виконання роботи він не приступив, а в подальшому в КВІ написав заяву про відмову відпрацьовувати громадські роботи. Додав, що станом на даний час громадські роботи, які призначені йому згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 25.03.2016 року ним не відпрацьовані.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив суворо його не карати, врахувати повне визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину.
Згідно довідки ОСК ГУНП в Закарпатській області від 17.05.2017 року, ОСОБА_5 раніше судимий: 25.03.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 186 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.
Згідно довідки Ужгородської міської поліклініки від 26.05.2017 року № 647/01-7, ОСОБА_5 на обліку в психоневрологічному відділенні Ужгородської міської поліклініки не перебуває.
Згідно довідки ОКТМО «Фтизіатрія» від 18.05.2017 року, ОСОБА_5 на туб. обліку не перебуває.
Згідно довідки ЗОНД від 19.05.2017 року № 297, ОСОБА_5 під диспансерним наглядом у Закарпатському обласному наркологічному диспансері не перебуває.
Згідно довідки характеристики, наданої на ОСОБА_5 начальником СП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо.
Суд, оцінивши кожен із доказів по справі, вважаючи їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємопов`язаними по справі, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри та виду покарання на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, суд враховує ту обставину, що покарання призначене ОСОБА_5 вироком Ужгородського міськрайонного суду від 25.03.2016 року ним не виконано і на час постановлення даного вироку.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є рецидив злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства. На думку суду, саме таке покарання ОСОБА_5 буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню ОСОБА_5 , а також запобіганню вчинення нових злочинів як ОСОБА_5 так і іншими особами.
Оскільки ОСОБА_5 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, на підставі ст. 71 ч.1 КК України, до призначеного за цим вироком покарання суд повністю приєднує невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 25.03.2016 року у виді 120 годин громадських робіт, яке відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України переводиться в більш суворий вид покарання, виходячи зі співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, та становить 15 днів арешту.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази по справі документи, які були вилучені з особової справи ОСОБА_5 : підписку засудженого ОСОБА_5 від 20.05.2016 року, довідку про проведення профілактичної бесіди, попередження від 25.05.2016 року, наказ (розпорядження) № 155К від 25.05.2016 року про прийняття на роботу, направлення від 20.05.2016 року залишити при матеріалах кримінального провадження.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, призначивши покарання у виді арешту строком на один місяць п"ять днів.
На підставі ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2016 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді арешту строком на один місяць двадцять днів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази по справі документи, які були вилучені з особової справи ОСОБА_5 : підписку засудженого ОСОБА_5 від 20.05.2016 року, довідку про проведення профілактичної бесіди, попередження від 25.05.2016 року, наказ (розпорядження) № 155К від 25.05.2016 року про прийняття на роботу, направлення від 20.05.2016 року залишити при матеріалах кримінального провадження.
Судові витрати по справі відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд - протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1