Справа № 206/2074/18
1-в/206/274/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетроська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
за участю прокурора ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
16.04.2018 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надішла заява ОСОБА_3 про скасування арешту майна.
В заяві ОСОБА_3 , просить скасувати арешт майна, а саме: на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що належало його матері ОСОБА_5 , накладений постановою Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 26.05.2010 року на підставі примусового виконання наказу № 1-170 від 08.04.2010 року, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію майна ОСОБА_3 на користь держави.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту майна, оскільки ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про скасування майна, яке належить на праві власності його матері ОСОБА_5 , а не власного щодо якого можливо вирішити вказаного питання.
Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового розгляду були повідомлені своєчасно, належним чином.
Представник Самарського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області надав заяву в якій просив розглядати справи без його участі.
Розглянувши подану до суду заяву ОСОБА_3 про скасування арешту накладеного на майно його матері ОСОБА_5 суд встановив наступне.
Вироком від 30 грудня 2009 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.03.2010 року вирок Самарського районного суду залишено від 30 грудня 2009 року відносно ОСОБА_3 залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду України від 16 червня 2011 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2010 року щодо ОСОБА_3 змінити. Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку.
З матеріалів кримінальної справи № 1-170/09 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. ст. 307 КК України вбачається, що постановою слідчого від 02.03.2009 року було накладено арешт на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого ОСОБА_3 , 1961 р.н., де би таке не знаходилось. (т. 1 а.п.67), однак в матеріалах кримінальної справи, відсутня інформації, щодо права власності на будь яке майно, що належало ОСОБА_3 .
В додатках наданої до суду заяви ОСОБА_3 є відповідь МЮУ ГТУЮ у Дніпропетровській області управління державної виконавчої служби від 13.12.2017 №31454/02-64//5887 (а.п.8) відповідно до якої Самарським відділом державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, встановлено, що на виконанні у відділі ДВС з 18.05.2010 по 23.10.2010 перебувало виконавче провадження № 19387715 з примусового виконання наказу № 1-170 від 08.04.2010, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська, про конфіскацію всього майна ОСОБА_3 на користь держави, яке завершено, про що державним виконавцем 23.12.2010 винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.
29.11.2017 № 23658 надана відповідь МЮУ ГТУЮ у Дніпропетровській області управління державної виконавчої служби від (а.п.9) на заяву ОСОБА_3 про наявність арешту на майно. Згідно з якою останньому повідомлено, що відповідно до даних Автиматизованої системи виконавчого провадження (далі-Система) на виконання в Самарському відділі державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з 18.05.2010 по 23.10.2010 року перебувало виконавче провадження по конфіскацію всього майна ОСОБА_3 на користь держави. Відповідно до витягу ВП-спец розділ, інформація стосовно наявності постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.05.2010 року в матеріалах справи відсутня.
З матеріалів наданої до суду заяви ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_5 , є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ., згідно свідоцтва про право на спадщину (а.п.11)
За ч.ч.1,2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи те, що за вироком суду засудженому ОСОБА_3 призначено судом покарання у виді конфіскації майна, а Ухвалою Верховного Суду України від 16 червня 2011 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2009 року змінено «без конфіскації», суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування арешту майна на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вказане майно не налажить ОСОБА_3 , а належить його матері ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, за цих підстав вказана заява не може бути розглянута судом відносно іншої особи, тому клопотання задоволенню не підлягає.
Суд, роз`яснює ОСОБА_3 , що він не позбавлений права подачі заяви про скасування арешту майна, накледеною постановою слідчого від 02.03.2009 року відносно нього по кримінальній справі № 1-170/09.
Керуючись ст.ст. 170,174,380 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що належало його матері ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1