Єдиний унікальний номер 722/1142/17
Номер провадження 1-в/722/227/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника ДУ «СВК (№67)» ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокиряни Чернівецької області, в режимі відеоконференції з державною установою «Сокирянська виправна колонія (№67)» справу за клопотанням засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання, -
ВСТАНОВИВ :
13.09.2017 року до Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшло вказане вище клопотання, в якому ОСОБА_5 просив про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав. Вважає, що під час відбування покарання він довів своє виправлення, а виконанню ним робіт на виробництві установи та робіт із благоустрою перешкоджав його незадовільний стан здоров`я.
Представник СВК №67 ОСОБА_4 та прокурор Кельменецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання (подання) засудженого вважаючи, що останній не досяг ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України.
З досліджених у судовому засіданні наданих адміністрацією СВК №67 документів, а також матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.02.2016 року за ст.307 ч.2, ст.69 КК України на 2 роки позбавлення волі без конфіскації належного йому на праві власності майна. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Однак, вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 28.04.2016 року вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та звільнення ОСОБА_5 від його відбування скасовано та за ст.ст.307 ч.2, 69 КК України засудженому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла. Строк відбування покарання за вказаним вироком відраховується з 28.04.2016 року.
З 25.06.2016 року ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)», кінець строку відбування покарання - 28.04.2018 року.
ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, на час розгляду справи відбув більше 2/3 строку призначеного покарання.
З характеристики, затвердженої 18.09.2017 року начальником ДУ «СВК (№ 67)», довідок про стягнення та заохочення, про виконання норм виробітку та стан виконання виконавчих листів, про стан здоров`я засудженого, а також документів особової справи засудженого судом встановлено наступне:
Засуджений ОСОБА_5 з 16.09.2013 року по даний час відбуває покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)». У вказаний період до будь-яких оплачуваних робіт не залучався у зв`язку із стійким небажанням працювати. За час відбування покарання в установі за порушення вимог режиму відбування покарання в одному випадку був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. За весь період відбування покарання жодного заохочення не має. У відношенні до персоналу тактовний. Роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче та лише під контролем. Виховні заходи, які проводяться у відділенні відвідує, належних висновків для себе не робить. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності». В 2016 році здобув професію «Муляр» 2-го розряду, закінчивши навчальний центр при Сокирянській ВК (№67). Згідно вироку суду має судові витрати, проте виконавчий лист в установі відсутній.
Відповідно до наявних в особовій справі засудженого виписок з протоколів засідання комісії відділення з оцінки ступеню виправлення засуджених, засуджений ОСОБА_5 :
- станом на 13.07.2016 року не став на шлях виправлення (протокол №7 від 13.07.2016 року);
- станом на 30.11.2016 року злісний порушник режиму (протокол №10 від 30.11.2016 року);
- станом на 13.01.2017 року злісний порушник режиму (протокол №1 від 13.01.2017 року);
- станом на 20.07.2017 року не став на шлях виправлення (протокол №6 від 20.07.2017 року).
Рапортом начальника відділення №7 ДУ «СВК (№67) від 02.08.2016 року (а.о.с.64) підтверджується, що на бесіди індивідуально-виховного характеру, спрямовані на роз`яснення необхідності дотримання вимог режиму відбування покарання та виконання оплачуваних робіт, у тому числі і не пов`язаних з важкою фізичною працею, засуджений заявив, що працювати під час відбування покарання не бажає з власних переконань.
Витягом з протоколу №21/2017 року від 31.08.2017 року засідання комісії СВК підтверджується, що даною комісією відмовлено у клопотанні перед судом про умовно дострокове звільнення ОСОБА_5 , як особі, яка не довела свого виправлення.
Згідно наявних в особовій справі засудженого довідок медичної частини ДУ «СВК (№67)»: №720 від 29.11.2016 року (а.о.с.77), №19 від 30.01.2017 року (а.о.с.91), №135 від 11.04.2017 року (а.о.с.96), №305 від 31.07.2017 року (а.о.с.107), а також наявної в матеріалах судового провадження довідки від 18.09.2017 року №380 засуджений після прибуття до колонії 01.07.2016 року комісійно оглянутий лікарями медичної частини колонії. Діагноз: працездатний з раціональним працевлаштуванням. В теперішній час стан здоров`я є задовільним.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення
Згідно ч.ч.1,3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Основними засобами виправлення і ресоціалізації засудженого є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Суд вважає, що доводи засудженого щодо можливості його умовно-дострокового звільнення є необґрунтованими, оскільки його поведінка та ставлення до праці протягом строку відбування покарання не були сумлінними, про що свідчить наявність дисциплінарного стягнення за вчинення злісного порушення вимог режиму відбування покарання, відсутність будь-яких заохочень, відсутність бажання брати участь у трудовій діяльності під час відбування покарання (а.о.с.61), а також в програмах диференційованого виховного впливу (а.о.с.63), не реагування на заходи виховного впливу, а також неохоче виконання ним робіт з самообслуговування. При цьому, виданими медичною частиною колонії довідками підтверджується, що стан здоров`я засудженого з часу прибуття до колонії та по даний час є задовільним та не перешкоджав раціональному працевлаштуванню чи сумлінному виконанню робіт на виробництві та з благоустрою, а також спростовуються доводи засудженого про те, що стан його здоров`я перешкоджав виконанню даних робіт. Доводи засудженого щодо доведення ним за час відбування покарання свого виправлення не є обставиною, на підставі якої суд може зробити однозначний висновок про виправлення засудженого, який був засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину. При цьому, процес позитивних змін у його особистості на даний час, на думку суду та з урахуванням оцінки ДУ «СВК (№67)», не є достатнім для застосування до засудженого вимог ст.81 КК України.
Таким чином та з урахуванням думки учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що встановлені обставини свідчать про те, що поведінка засудженого ОСОБА_5 протягом строку відбування покарання і на даний час не є сумлінною і своїм ставленням до праці він не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений на підставі ст.81 КК України умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, відповідно у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
На підставі ст. 81 КК України та керуючись п.2 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1 .