Ухвала
іменем україни

14 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002760, за обвинуваченням
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новоселівка Криничанського району Дніпропетровської області, який мешкає у АДРЕСА_1 , раніше судимого 26 липня 2016 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року, залишеним без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Постановлено вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року щодо ОСОБА_5 виконувати самостійно.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що апеляційний суд не звернув увагу на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_5 остаточної міри покарання. Вказує на відсутність підстав для застосування ст. 75 КК, оскільки злочин засуджений вчинив в період невідбутого покарання за попереднім вироком. Вважає правильним призначення остаточного покарання за правилами статей 71, 72 КК, з огляду на те, що покарання призначене за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання призначене за новий злочин і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Стверджує, що ухвала апеляційного суду не відповідає ст. 419 КПК, оскільки вона не містить докладних мотивів і правових підстав для визнання апеляційної скарги прокурора необґрунтованою.
Згідно з вироком суду, 12 жовтня 2016 року у невстановлений час, знаходячись на пр. Б. Хмельницького у м. Дніпро, ОСОБА_5 знайшов на землі медичний шприц заповнений рідиною коричневого кольору, який містив наркотичний засіб - опій ацетильований, котрий підібрав, тим самим незаконно придбав та став зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.
Далі, того ж дня, о 14.30 год, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 1-Б по вул. Краснопільській у м. Дніпро, був зупинений працівниками правоохоронних органів, якими під час його особистого огляду було виявлено та вилучено вищевказаний медичний шприц, в котрому знаходилась рідина коричневого кольору, масою 1,9000 г, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - опій ацетильований, що масою в перерахунку на суху речовину становить 0,1176 г.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація дій за ч. 1 ст. 309 КК у касаційній скарзі прокурора не оспорюються.
Доводи прокурора про неправильне призначення ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, при призначенні ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, врахував, що ОСОБА_5 не відбув покарання у вигляді штрафу урозмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке призначене йому вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року, у звязку з чим до нього правильно застосував положення ст. 71 КК, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 72 КК покарання у вигляді штрафу за вироком від 26 липня 2016 року вирішив виконувати самостійно.
При цьому, на думку колегії суддів, відсутні порушення судом першої інстанції ч. 4 ст. 71 КК, оскільки обмежень у застосуванні в даному випадку ст. 75 КК кримінальний закон не містить. Судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 правильно застосовані вимоги ст. 75 КК та призначене покарання є достатнім та необхідним для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, що відповідає вимогам ст. 65 КК.
З огляду на зазначене, відсутні підстави для скасування рішення суду апеляційної інстанцій за доводами скарги прокурора.
Враховуючи, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено, то касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3