Справа № 556/1394/17

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.10.2017 року.
Володимирецький районний суд Рівненської області
під головуванням судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , неодруженого, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого,-
за ч.2 ст.286 КК України,-
ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого при таких обставинах.
01 серпня 2017 року біля 06 години 40 хвилин, ОСОБА_6 в денну пору доби, керуючи автомобілем «Форд Фокус» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 10.1, підпункту ґ) пункту 12.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (надалі ПДР), рухаючись по правій смузі руху на 324 км. Автодороги Київ-Ковель-Ягодин, поблизу с.Городець Володимирецького району, зі сторони м.Ковель Волинської області в напрямку м.Сарни Рівненської області, зі швидкістю приблизно 100 км/год, що перевищує допустиму швидкість руху для даної ділянки дороги, яка становить 90 км/год, проявив неуважність до дорожньої обстановки та неправильно її оцінив, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, допустив виїзд транспортного засобу за межі правої смуги руху вправо по ходу руху свого автомобіля та виїхав на перехідно-швидкісну смугу руху, де відбувся наїзд автомобіля на гужовий віз під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по перехідно-швидкісній смузі в попутному напрямку попереду транспортного засобу та не створював небезпеки чи перешкоди для руху водію автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події, а транспортний засіб та гужовий віз зазнали механічних пошкоджень.
Таким чином, своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, підтвердив фактичні обставини справи, викладені у обвинувальному акті, зокрема пояснив, що 01.08.2017 року він їхав на власному автомобілі «Форд», який він придбав у Литві, від українсько-польського кордону у сторону м.Сарни по дорозі Київ-Ковель-Ягодин. На території Володимирецького району він рухався зі швидкістю біля 100 км/год, автомобіль був технічно справним, дорожнє покриття сухим, чистим. В попутному напрямку автомобілів не було, в зустрічному проїжджали окремі автомобілі. Наближаючись до повороту на с.Кричильськ, він побачив гужовий віз, на якому сидів один чоловік. Даний віз рухався з невеликою швидкістю, в попутному з ОСОБА_10 напрямку, ближче до правого краю дороги. Перешкоди чи небезпеки для руху автомобіля під керуванням ОСОБА_11 , гужовий віз не створював. В цей момент в машині ОСОБА_11 задзвонив мобільний телефон, який лежав на передньому пасажирському сидінні, і він відволікся на дзвінок, в цей час машина з`їхала вправо, на перехідно-швидкісну смугу, де наїхав на віз. Від зіткнення автомобіль перекинувся та отримав механічні пошкодження, сам ОСОБА_12 будь-яких тілесних ушкоджень не отримав. Вибравшись із перевернутого автомобіля, він побачив перевернутий віз, коня та потерпілого, який лежав на узбіччі. В цей час з обох боків дороги почали зупинятись автомобілі, з них виходили люди, які почали надавати допомогу, викликали поліцію та «Швидку допомогу». Потерпілий помер на місці пригоди. Самого ОСОБА_11 відвезли на обстеження у лікарню с.Орловка, де встановили, що він тверезий.
В судовому засіданні ОСОБА_6 також попросив пробачення у потерпілого та його родини, щиро розкаявся у вчиненому, пояснив, що відшкодував частину матеріальної шкоди, заподіяної потерпілому, і зобов`язується в подальшому продовжити відшкодування.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що він не був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, в якій загинув його батько, тому не може надати будь-яких обставин показань щодо фактичних обставин даної справи. Вважає, що в ході розслідування та судового розгляду справи вина ОСОБА_6 повністю доведена. Обвинувачений дійсно відшкодував частину заподіяної злочином шкоди.
Крім власного визнання, вина обвинуваченого доведена іншими доказами, які досліджені в судовому засіданні, в т.ч.
- протоколом огляду місця події разом із планом-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди та ілюстрованою таблицею (а.с.10-44), яким зафіксовано дорожню обстановку та взаємне розташування транспортних засобів на місці пригоди;
- висновком судово-медичної експертизи №91 від 23.08.2017 року (а.с.127-128,), з якого вбачається, що смерть ОСОБА_9 настала на місці дорожньо-транспортної пригоди від отриманої полі травми: відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток черепа, крововиливів під оболонки мозку, забою мозку, забійних ран голови, перелому грудного відділу хребта, забою легень, саден обличчя, тулубу та кінцівок. Вказані ушкодження утворились прижиттєво, не виключається їх отримання внаслідок ДТП, незадовго до смерті і перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілого;
- протоколами слідчого експерименту, проведеного з ОСОБА_6 (а.с.83-94), з ОСОБА_13 (а.с. 95-101), та з ОСОБА_14 (а.с.102-108), якими підтверджено обставини дорожньо-транспортної пригоди;
- висновками судової інженерно-транспортної експертизи №3.1-570/17 від 16.08.2017 року (а.с.134-139), №3.1.-586/17 від 29.08.2017 року (а.с.145-151), №3.1-587/17 від 23.08.2017 року (а.с.162-167), якими встановлено, що несправність системи рульового керування автомобіля «Форд Фокус» виникла під час ДТП, гальмівна система автомобіля є справною; наїзд автомобіля на гужовий віз стався на смузі розгону проїзної частини автодороги Київ-Ковель-Ягодин; в дорожній обстановці, яка склалась, дії водія автомобіля ОСОБА_6 не відповідають вимогам п.12.6 ґ) та 10.1 ПДР, при цьому недотримання вимог п.10.1 ПДР з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Аналізуючи сукупність вказаних доказів, суд приходить до висновку, що в своїй сукупності вони повністю доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.286, КК України суд вважає правильною, і такою, що доведена у судовому засіданні.
При обранні міри покарання суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , досудовим слідством та судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню доньку, не працює.
Враховуючи вище викладені обставини, тяжкість злочину, особу винного, суд приходить до висновку про можливість обрання відносно ОСОБА_6 міри покарання в межах санкції ст.286 ч.2 КК України, із подальшим звільненням його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».
Зокрема, у відповідності до п.в) ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Вчинений ОСОБА_6 злочин, є необережним тяжким злочином. Також судом встановлено, що ОСОБА_6 є батьком малолітньої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , відносно якої він не позбавлений батьківських прав.
Обмежень щодо застосування відносно ОСОБА_6 амністії, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.
З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році».
Як вбачається з ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 , підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.
ОСОБА_5 пояснив суду, що раптова загибель найріднішої людини батька заподіяла йому тяжкої, непоправної втрати, він відчуває душевний біль та страждання. Крім того, загибель батька повністю змінила життя їх сім`ї, порушило звичні життєві зв`язки, що вимагає значних зусиль для їх відновлення. Зокрема, оскільки саме батько піклувався про вирішення побутових проблем сім`ї, потерпілий змушений затрачати додаткові зусилля для організації побуту родини. Крім того, потерпілий також відчуває хвилювання і за стан здоров`я матері, яка в похилому віці втратила чоловіка.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, а в разі завдання шкоди смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала. Ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Виходячи із змісту вказаних норм та відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи характер та обсяг страждань потерпілого, істотність вимушених змін у його житті, які пов`язані із загибеллю батька, суд, виходячи із принципів розумності, співрозмірності та справедливості, приходить до висновку про наявність підставі для часткового задоволення позову та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 100000 грн.
Також підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого судові витрати, понесені у даному кримінальному провадженню на залучення експертів.
Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі п.в) ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році" звільнити ОСОБА_6 від відбування основного та додаткового покарання.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 90 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.
Речові докази автомобіль «Форд Фокус» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_6 , гужовий віз та заднє ліве колесо до гужового воза повернути ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуюча: ОСОБА_1

СУДДЯ: ОСОБА_1