Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
29 січня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000109 від 03.07.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 , слідчого ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2017 року задоволено частково клопотання прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово відносно ОСОБА_5 .

Заборонено ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 год. 00 хв. до 06 год.00 хв..

Покладено на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із м. Березне Рівненської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від безпосереднього, або ж опосередкованого спілкування із свідком ОСОБА_9 , якщо це не пов`язано із проведенням слідчих дій та/або судовим розглядом.

Строк дії ухвали встановлено до 22 лютого 2018 року.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначено до 22 лютого 2018 року.

Задовольняючи клопотання та застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слідчий суддя вказав, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризик знищення, сховати або спотворити речі та документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, матиме можливість незаконно впливати на інших учасників у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В поданій апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді від 22 грудня 2017 року такою, що підлягає скасуванню через недотримання норм кримінального процесуального законодавства України. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що обраний запобіжний захід не співрозмірний з ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, оскільки він не переховується від органів досудового розслідування та/або суду, так як має постійне місце проживання та місце роботи, з`являється на всі виклики слідчого. Зазначає, що наміру на знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення в нього немає, оскільки на даний час усі речі, які стосуються кримінального провадження вилучені працівниками поліції. Стверджує, що, відповідно до матеріалів кримінального провадження, у даній справі допитані всі можливі свідки, тому такий ризик, як незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні відсутній. Вважає, що залишається недоведеним той факт, що він домовлявся про спільне вчинення даного злочину за попередньою змовою групою осіб, зокрема із ОСОБА_10 та вимагання від ОСОБА_9 грошових коштів. Зазначає, що є незрозумілим, як він та ОСОБА_10 отримали кошти, які знаходяться на картковому рахунку ОСОБА_11 і на які накладено арешт. Покликається на відсутність обґрунтованої підозри, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували його причетність до інкримінованого злочину. Додає, що, докази на які покликається прокурор, не доводять, що саме ним через мережу Інтернет надіслано ОСОБА_9 СМС-повідомлення. Просить поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення , ухвалу слідчого судді від 22 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрююного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали судової справи та апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів судової справи, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді від 22 грудня 2017 року надійшла до Апеляційного суду Рівненської області 22 січня 2018 року. Оскільки ОСОБА_5 , відповідно до копії листка тимчасової непрацездатності, перебував на тривалому лікуванні з 02 січня 2018 року по 19 січня 2018 року, тому такий строк, відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, вважається пропущеним із поважних причин, та підлягає поновленню.
Із матеріалів клопотання прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу та повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 15 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Домашній арешт є одним із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Із матеріалів клопотання та судової справи вбачається, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України , за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна, працездатний, має постійне місце проживання та роботи, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали перебуванню його під домашнім арештом не страждає, раніше не судимий, тому при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею було встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які може здійснити ОСОБА_5 та на які вказує прокурор у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно нього.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.
Наявна у клопотанні прокурора інформація доводить, що ОСОБА_5 міг вчинити злочин, в якому він підозрюється.
Що стосується покликань в апеляційній скарзі на ті обставини, що слідчим суддею не наведено обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то колегія суддів вважає їх непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких підозрюваний просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому колегія суддів також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Також, на думку колегії суддів, є безпідставними доводи підозрюваного про допущені слідчим суддею істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які виразилися в тому, що строк запобіжного заходу визначено понад 60 днів, оскільки цей строк визначено відповідно до ч.6 ст.181 КПК України ( строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців).

З огляду на вищевикладене, під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя врахувавши вагомість наявних доказів обґрунтованої підозри вчинення підозрюваним злочину, можливість призначення покарання у виді позбавлення волі та перевіривши наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження та встановив, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного буде недостатнім.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.

При розгляді клопотання прокурора, слідчий суддя дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України та прийняв законне і обґрунтоване рішення. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України , колегія суддів ,

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2017 року про застосування відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, залишити без зміни, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3