Дата документу Справа № 317/3650/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/3650/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/692/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 березня 2018 року м. Запоріжжя
Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ з приміщенням Державна установа «Біленьківська виправна колонія (№99)»,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 грудня 2017 року, якою засуджений
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, який відбуває покарання у Державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 6 жовтня 2014 року за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі,
початок строку: 19 серпня 2014 року,
кінець строку: 31 липня 2018 року,
був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 8 днів, -
В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, 17 листопада 2017 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Своє рішення про звільнення засудженого умовно-достроково суд першої інстанції мотивував тим, що встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності свідчать про виправлення та перевиховання засудженого.
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що суд не врахував наявність у засудженого трьох стягнень за порушенням режиму відбування покарання, що свідчить про відсутність обов`язкової для застосування ст. 81 КК України умови сумлінної поведінки упродовж всього строку відбування покарання.
Висновки суду щодо сумлінного ставлення засудженого до праці також не відповідають фактичним обставинам, оскільки довідка свідчить, що він виконував 25-50 відсотків норми виробітку.
Вказує на те, що раніше комісією виправної колонії засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальних норм, передбачених ст.ст. 101, 82, 81 КК України. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21 квітня 2017 року ОСОБА_7 також було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України.
Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою закрити провадження за клопотанням засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення.
Заслухавши доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, вважав, що засуджений не підлягає звільненню від відбування покарання і через те, що новий злочин, за який він засуджений та відрубає покарання він вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду, що на думку прокурора, свідчить про те, що після звільнення його УДО за справжнім вироком суду він може продовжувати вчиняти злочини, заслухавши засудженого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, просив залишити її без змін, пояснив, що весь час в колонії працює, своєю поведінкою та працею довів своє виправлення та перевиховання, у нього є родина та робота, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідивши надані йому матеріали, перевірив як формальні підстави, які обумовлюють можливість звернення засудженого до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, так і відомості, що свідчать про виправлення ОСОБА_7 , у зв`язку з чим зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до наданої адміністрацією виправної колонії характеристиці засудженого, останній працює в пекарні установи, до праці ставиться сумлінно, роботу виконує якісно і в строк. Також виконує разові завдання по благоустрою місць позбавлення волі. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. До роботи ставиться чесно та сумлінно. На даний час підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Бере особисто участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого впливу «Підготовка до звільнення». Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, а саме відвідує бібліотеку установи. Навчається в загальноосвітній школі при установі. Приймає участь у роботі самодіяльної організації, а саме «Фізкультурно-оздоровча секція». Провину у скоєному злочині визнає повністю, розкаюється.
Відповідно до довідки про заохочення і стягнення, на ОСОБА_7 тричі накладалися стягнення, які на даний момент є знятими або погашеними, та п`ять разів ОСОБА_7 заохочувався.

В суді першої інстанції представник виправної колонії начальник відділення СПС ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_10 не заперечували проти задоволення клопотання засудженого, що було враховано судом при прийнятті рішення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці свідчить про його виправлення, у зв`язку з чим суд прийняв обґрунтоване рішення про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що норма виробітки не свідчить про сумлінне ставлення засудженого до праці, спростовується наданою адміністрацією виправної колонії характеристики на засудженого, відповідно до якої ОСОБА_7 ставиться до праці сумлінно, роботу виконує якісно і в строк, і претензій з боку адміністрації колонії щодо виконання засудженим норм виробітки матеріали справи не містять.

Доводи прокурора про те, що раніше комісією виправної колонії засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальних норм, передбачених ст.ст. 101, 82, 81 КК України, спростовуються тим, що останній раз комісія установи розглядала можливість застосування заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України, ще 16 березня 2017 року, і на час розгляду судом клопотання засудженого суттєво змінилися обставини, що свідчать при виправлення ОСОБА_7 , в тому числі він ще двічі заохочувався правами начальника установи.

З тих самих підстав є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що 21 квітня 2017 року суд вже відмовляв засудженому у застосуванні ст. 81 КК України.
Не ґрунтуються на матеріалах справи твердження прокурора в суді апеляційної інстанції з приводу того, що до ОСОБА_7 вже застосовувалось УДО за попереднім вироком суду і новий злочин він вчинив під час звільнення від відбування покарання, оскільки за матеріалами справи ОСОБА_7 вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 1 квітня 2013 року був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років, від відбування якого був звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.

За вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 6 жовтня 2014 року, за яким він на цей час відбуває покарання, йому було призначено покарання із застосуванням ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду, за яким він від відбування покарання звільнений був на підставі ст. 75 КК України.

З огляду на наведене даних про те, що до ОСОБА_7 вже застосовувалось УДО матеріали провадження не містять.

Таким чином, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 грудня 2017 року, якою засуджений ОСОБА_7 звільнений умовно-достроково на 7 місяців 8 днів, залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4