ЄУН № 331/2389/18
Провадження № 1-кс/331/2286/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000283 від 11 серпня 2017 року, за ознаками злочинів передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ст. 1 ст. 353 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта повна загальна середня, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан - не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ :
Слідчий Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000283, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2017 року,за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ст. 1 ст. 353 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що протягом 2017 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлені під час досудового розслідування особи, діючи у складі озброєної банди, умисно, з корисливих мотивів, вчинили ряд розбійних нападів, спрямованих на заволодіння чужим майном на території м. Запоріжжя.
18.10.2017 року, о 02-00 год., (фактичний час затримання:17.10.2017 року о 22-25 год.), ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.10.2017 року, в ході розслідування кримінального провадження № 0003832 від 17.10.2017 року, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

20.10.2017 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

13.12.2017 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, ОСОБА_6 , було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.01.2018 року

10.01.2018 року за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003831 від 17.10.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про те, що він підозрюється у скоєнні злочину передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України.

10.01.2018 року за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004869 від 07.11.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про те, що він підозрюється у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

15.01.2018 року керівництвом прокуратури Запорізької області винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до шести місяців, тобто до 17.04.2018 року.

16.01.2018 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 17.03.2018 року.

17.01.2018 року матеріали кримінальних проваджень за № 0003831 від 17.10.2017 р, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, № 0003832 від 17.10.2017 р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, № 0003846 від 18.10.2017 р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, № 0004869 від 07.11.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0003831, про що внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

17.01.2018 року за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003831 від 17.10.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про те, що він підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України.

23.01.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353 КК України.

15.03.2017 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.04.2018 року.

03.04.2018 року матеріали кримінальних проваджень за № 0000539 від 08.09.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.289, ч.3 ст.28 ч.1 ст.353 КК України, № 0000283 від 11.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 257 КК України - об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0000283, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

10.04.2018 року за матеріалами кримінального провадження № 0000283 від 11.08.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 257, ч. 4 ст.187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 353 КК України та в цей же день планується відкриття матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, слідство приходить до висновку, що для забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 з метою уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідно продовжити йому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні внесене клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що жоден із ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, не є доведеним. За змістом клопотання слідчим формально зазначені положення КПК України, без підтвердження доказами існуючих або нових ризиків. Вказане клопотання подано з порушенням строків, передбачених ст. 199 КПК України та подано особою, яка не має на це процесуальних повноважень. Повідомлену ОСОБА_6 підозру вважає незаконною та необґрунтованою, на підставі викладеного, просить суд залишити вказане клопотання без розгляду.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника та просив суд зашити клопотання без розгляду.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного висновку.

10.04.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у скоєнні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ст. 1 ст. 353 КК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України про його продовження, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Відповідно до положень ст. ст. 132, 183 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 199 КПК України, за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
У такому клопотанні обов`язково повинно бути зазначено: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Розгляд такого клопотання здійснюється у порядку ст. 200 КПК України.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Клопотання слідчого мотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 28, ст. 1 ст. 353 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в суді не доведено існування тих ризиків, на які вони посилаються в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, місцем, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором не зазначені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Зокрема, у практиці Європейського суду з прав людини визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, проте суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).
При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії»). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання на території м. Запоріжжя, проживає однією родиною разом із цивільною дружиною, батьками та молодшим братом, має позитивні характеристики за попередніми місцями навчання, до моменту затримання проходив стажування в ПП «Акросс Сервіс» на посаду кур`єра з подальшим працевлаштуванням, яке є актуальним на даний час.

Посилання прокурора, на те що ОСОБА_10 , який діє, наче, спільно з ОСОБА_6 , здійснює погрози на адресу потерпілого ОСОБА_11 суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_10 вже обрано 02.03.2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній, конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_6 може бути цілодобовий домашній арешт із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк застосування запобіжного заходу не може перевищувати строку досудового розслідування, який продовжено до 17.04.2018 року.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194, 201 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000283, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2017 року,за підозрою ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 - відмовити.

Змінити запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який встановити до 60 (шестидесяти) днів, які обчислювати з 12 квітня 2018 року, але в межах строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, який складає до його спливу 5 (п`ять) днів, в строк якого не враховувати відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, у порядку, передбаченому ст. 290 КПК України.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, суду;

2) з`являтися до органів досудового розслідування та суду, за першим викликом та у призначений час;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

5) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

6) здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, якщо такі є;

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУ НП у Запорізькій області.

Роз`яснити відповідному структурному підрозділу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1