АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,потерпілого ОСОБА_7 ,обвинуваченої ОСОБА_8 кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 21 вересня2017 року у кримінальному провадженні №0000060 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,українки,громадянки України, уродженки с. Дунаївка, Приазовського району, Запорізької області, мешканки АДРЕСА_1 ,не судимої,одруженої,не працюючої ,обвинуваченої за ст. 121 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 21 вересня 2017 року ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та їй призначене покарання у виді 5-ти років 6-ти місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислено з моменту взяття під варту 21 вересня 2017 року.Вирішена доля речових доказів.

На вказаний вирок надійшли апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_9 та в її інтересах-захисника ОСОБА_6 .

Зокрема, адвокат у поданій апеляційній скарзі просить змінити вирок суду та призначити більш м`яке покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України. Посилається на те,що суд неповно та не об`єктивно встановив обставини,які мають значення для правильного вирішення справи,не врахував показань обвинуваченої про те,що умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому вона не мала та такі були спричинені випадково.Твердить,що жоден із свідків не вказував на обставини,які би підтвердили наявність умислу ОСОБА_8 на вчинення кримінального правопорушення, за яке вона засуджена.

Провадження№11-кп/794/415/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст. 121 ч.1 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Також оспорює вирок у частині призначення покарання,яке,на думку захисника,є надто суворим.Вважає,що суд не врахував належним чином наявність рядку пом`якшуючих покарання обставин-щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину,надання потерпілому медичної допомоги після події та виклик швидкої допомоги.Також вказує,що суд безпідставно врахував обставиною,що обтяжує покарання- вчинення злочину у стані сп`яніння,оскільки доказів цього стороною обвинувачення не надано.

Обвинувачена ОСОБА_8 у апеляційній скарзі просить частково скасувати вирок,посилається на відсутність у матеріалах провадження показань потерпілого під час досудового розслідування, де зазначено, що ОСОБА_11 відмовився від обвинувачення.Вказує,що потерпілий відмовився від лікування,втік з лікарні, після чого помер вдома до приїзду лікарів.

Заслухавши доповідь судді,доводи обвинуваченої та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги,доводи прокурора та потерпілого про відсутність підстав для скасування чи зміни судового рішення,дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарги та перевіривши доводи апелянтів,колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_8 03 червня 2017 року в період часу з 20-00 год.до 21 год. 00 хв., знаходячись у кухні кв. АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_12 , у ході конфлікту з ОСОБА_11 умисно нанесла йому один удар столовим ножем у живіт,спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у виді проникаючої колото-різаної рани правої здухвинної ділянки черева з наскрізним пошкодженням петлі тонкого кишківника.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України за обставин,викладених у вироку,є вірними, ґрунтуються на доказах,які повно та об`єктивно судом досліджені,і таким доказам надана правильна юридична оцінка.
Обвинувачена ОСОБА_8 у суді першої інстанції не визнала себе винуватою в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та показала, що 03.06.2017 року протягом дня вживали алкогольні напої з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими.У вечірній час цього дня,знаходячись у квартирі ОСОБА_12 ,на кухні нарізала ножем продукти.На прохання ОСОБА_11 ,який знаходився позаду,поверталась до нього,тримаючи в руках ніж, потерпілий в цей час зробив до неї крок та,імовірно, наткнувся на ніж.Потім побачила кров,удару потерпілому не наносила,попросила сестру викликати швидку.Потерпілого доставили до лікарні,звідки він утік та через декілька днів помер удома.
Із показань у районному суді свідка ОСОБА_12 вбачається, що у червні 2017 року він, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 після відпочинку в лісі, де разом розпивали спиртні напої, прийшли до свідка додому.Бачив,що на кухні його квартири ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розмовляли,обвинувачена була повернута обличчям до потерпілого, у її руці був столовий ніж із заокругленим вістрям(зображений на ілюстрації №8 фототаблиці до протоколу огляду місця події).Коли ОСОБА_14 вставав з ліжка, то,можливо, перечепився і наштрикнувся на ніж, який ОСОБА_15 тримала в руці.
Показання обвинуваченої районний суд обґрунтовано оцінив як спосіб її захисту,а показанням свідка надав критичну оцінку, оскільки вони спростовуються наступними доказами.
Із показань потерпілого ОСОБА_7 у суді першої інстанції вбачається,що ОСОБА_11 був його сином,проживав із обвинуваченю протягом п`яти останніх років.Про заподіяні тілесні ушкодження син нічого йому не повідомляв,потерпілий дізнався про це від доньки.Коли приїхав до ОСОБА_11 ,той вже помер.Вважає,що ОСОБА_8 умисно заподіяла тілесні ушкодження його сину на грунті ревнощів,просив суворо покарати обвинувачену за вчинене.
Свідок ОСОБА_13 у суді першої інстанції показала, що у червні 2017 року разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 відпочивали у лісі,вживали алкогольні напої. ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 пішли раніше.Між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виникла сварка з невідомих свідку причин,,під час якої обвинувачена вдарила потерпілого скляною пляшкою по голові 2-3 рази. Після бійки усі разом пішли до ОСОБА_17 додому, вживали спиртне.Свідок помітила кров на голові потерпілого,вирішила обробити рану йодом,на що ОСОБА_15 ,перебуваючи на кухні,на грунті ревнощів вилила йод ОСОБА_14 на голову, а ОСОБА_22 із кухні вийшла,при цьому сварка між обвинуваченою та потерпілим продовжувалась.Коли свідок повернулась на кухню, ОСОБА_11 лежав на дивані із раною на животі,із якої текла кров,а обвинувачена бідкалась про вчинене.На столі збоку лежав ніж із заокругленим вістрям зі слідами крові,зображений на ілюстрації №8 фототаблиці до протоколу огляду місця події(наданій судом свідку для огляду).
Свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 у районному суді показали,що у червні 2017 року разом із ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 відпочивали у лісі та вживали алкогольні напої. ОСОБА_24 показав,що був свідком словесного конфлікту між обвинуваченою та потерпілим,оскільки ОСОБА_15 була у стані сп`яніння та не хотіла йти додому.Інші із зазначених свідків конфліктів між учасниками відпочинку у лісі не бачили.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 05.06.2017р.- кв. АДРЕСА_2 із фототаблицею,у квартирі ОСОБА_12 вилучений,зокрема, кухонний ніж із заокругленим вістрям(ілюстрація №8 фототаблиці,довжиною леза приблизно 13 см),а також інші ножі побутового призначення (а.п. 40-47)
Протоколом огляду місця події від 05.06.2017 року кв. АДРЕСА_3 із (фототаблицею) зафіксовано,що у цій квартирі виявлений труп ОСОБА_11 (а.п. 30-35)
Відповідно до висновку експерта №59 від 23.06.2017р. при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження: проникаюча колото-різана рана правої здухвинної ділянки черева з наскрізним пошкодженням петлі тонкого кишковика.Дані тілесні ушкодження виникли задовго до моменту настання смерті, вірогідніше всього 03.06.2017 року, від одноразової дії колючого або колюче-ріжучого предмету по типу «ножа» та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.
Смерть гр. ОСОБА_11 настала від токсико-бактеріального шоку, як наслідок прижиттєво виниклого розлитого фіброзно-гнійного перитоніту, який розвинувся внаслідок отриманого проникаючого колото-різаного поранення правої здухвинної ділянки черева з наскрізним пошкодженням петлі тонкого кишковика.

Беручи до уваги локалізацію нашкірної рани, її вісьову направленість та напрямок проникаючого раньового каналу, лезо ножа при проникненні знаходилось в горизонтальному положенні та травмуюча дія ножа була направлена спереду-назад та дещо знизу-вверх. При нанесені тілесних ушкоджень ОСОБА_11 був повернутий передньою поверхнею тулуба до нападника. (а.п.37-39).
Відповідно до висновку експерта №86-мк від 19.07.2017р. встановлено, що на досліджуваному шкірному клапті з правої здухвинної ділянки живота ОСОБА_11 виявлено наскрізне лінійно щілиноподібне ушкодження, яке являється колено-різаним та виникло від разової дії колючо-ріжучого травмуючого знаряддя типу «ножа», яке мало обушковий край та лезо. Ширина полотна клинка ножа на рівні занурення не перевищувала 2,0 см., а товщина його обушкового краю була не менш ніж 1,0 мм. В момент нанесення ушкодження лезо травмую чого знаряддя було обернене ліворуч. (а.п.80-81).
Судово-медичний експерт ОСОБА_27 ,роз`яснюючи свій висновок №59 від 23.06.2017 року, у судовому засіданні районного суду показав, що при огляді трупа ОСОБА_11 ним було виявлено колото-різану рану з наскрізним пошкодженням петлі тонкого кишківника.Враховуючи характер рани, удар був нанесений ножем, у якого лезо загострене із однієї сторони,вістря ноже тупе.
Під час безпосереднього дослідження судом речового доказу у судовому засіданні ножа(ілюстрація якого під №8 фототаблиці на а.с.45) експерт вказав,що імовірно тілесне ушкодження було нанесене ОСОБА_11 саме цим ножем,який має заокруглене,тупе вістря,лезо ножа заточене з однієї сторони.Показав,що довжина леза цього ножа відповідає глибині раневого каналу,який зазначений ним у висновку.
Експерт у суді також пояснив,що за обставин,повідомлених обвинуваченою(яка показала,що повертаючись до потерпілого,який зробив до неї кров,випадково поранила його),спричинення цього тілесного ушкодження неможливе,оскільки для нанесення такої колено-різаної рани ножем із тупим вістрям необхідно прикласти значні зусилля.Напрямок,глибина та характер раньового каналу(проникаючого на всю довжину леза ножа із наскрізним пошкодженням теплі тонкого кишківника) свідчать про нанесення удару зі значною силою спереду назад та знизу вверх.
Також експерт спростував показання свідка ОСОБА_17 щодо повідомленого свідком механізму спричинення тілесного ушкодження потерпілому та показав,що при самостійному падінні на ніж із невеликої відстані за обставин,про які вказав свідок,рана могла би бути колото-різаною,однак без проникнення в черевну порожнину на всю довжину леза із наскрізним пошкодженням тонкого кишківника.
Судова колегія вважає,що викладені вище докази обґрунтовано прийняті судом у основу обвинувального вироку.У своїй сукупності такі докази доводять,що обвинуваченою під час конфлікту із ОСОБА_11 03.06.2017 року був умисно нанесений удар ножем потерпілому у живіт,внаслідок чого спричинені тяжкі тілесні ушкодження,небезпечні для життя в момент їх заподіяння.
Отже,дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ст.121 ч.1 КК України.
Твердження захисника у апеляційній скарзі про відсутність у обвинуваченої умислу та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 випадково є неспроможними.
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд дотримався вимог ст.65 КК України,врахувавши,що вчинений нею злочин є умисним тяжким,зважив на дані про особу обвинуваченої,яка не судима,не має міцних соціальних зв`язків,позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини,не працює.Обставиною,що обтяжує покарання,суд врахував вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.Посилання захисника на те,що відсутні докази цієї обставини,колегія відхиляє,оскільки сама ОСОБА_8 не заперечувала,що перебувала у стані сп`яніння.
Обставин, які би пом`якшували покарання ,суд не встановив.
Врахувавши викладене,суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування вимог ст.69,75 КК України та призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України,яке є необхідним та буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Підстав для зміни вироку в частині призначення покарання,як про те просить захисник,судова колегія не вбачає.
Отже,вирок районного суду,ухвалений щодо ОСОБА_8 із дотримання вимог закону,а тому подані обвинуваченою та захисником апеляційні скарги слід відхилити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 в її інтересах залишити без задоволення, а вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 21 вересня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3