Справа № 172/953/17
Провадження № 1-кп/172/143/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2017 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у сел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000553 від 13 серпня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має повну середню освіту, розлучений, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В
ОСОБА_5 13.08.2017 року близько 09.00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до території домоволодіння своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , яка проживає по АДРЕСА_2 , з метою примирення. Остання запросила ОСОБА_5 до будинку. У ході розмови між ними виникла сварка. ОСОБА_5 , користуючись своєю перевагою в силі, бажаючи нанести тілесні ушкодження потерпілій, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до обличчя, взяв ніж, який лежав на кухонному столі, у праву руку та наніс потерпілій один удар ножем під праву молочну залозу та ще один у грудну клітину.

Відповідно до висновку експерта при огляді у потерпілої ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колюче-різаного поранення черевної порожнини, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, та колюче-різаного поранення грудної клітини, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість місяців, але не більше як три тижні.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину при зазначених вище обставинах визнав повністю та пояснив, що 13 серпня 2017 року він прийшов до своєї колишньої дружини щоб спробувати примиритись та зробити їй зауваження за те, що вона бере від дітей продукти харчування, а сама на доглядає город. Що конкретно відповіла потерпіла він не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, але він у відповідь взяв на кухні кухонний ніж та наніс їй два удари у область грудної клітини. Зрозумівши, що накоїв відразу викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Через молодшу доньку оплатив лікування потерпілої. У скоєному щиро кається, просить пробачення у потерпілої, обіцяє більше не скоювати правопорушень, запевняв, що після цього випадку перестав вживати алкоголь.
Допитана судом потерпіла пояснила, що 13 серпня 2017 року до неї прийшов її колишній чоловік ОСОБА_5 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Вона запросила його до будинку. Останній запропонував примиритись, але вона відмовила, пояснивши, що за 6 років окремого життя вже забула його. Він запропонував піти до дітей на що вона погодилась та пішла привести себе до порядку у кімнату. До кімнати зайшов ОСОБА_5 та запитав цигарку, вона сказала, щоб узяв у кухні. Але обвинувачений вийшов до кухні та повернувся у кімнату вже з кухонним ножем у руці. Підійшовши до неї наніс їй удар в область грудної клітини та вона відчула як з рани пішла кров. Після цього ОСОБА_5 наніс ще один удар ножем у грудну клітину та сказав, що вона знає за що це. Після того як вона впала на підлогу обвинувачений викликав швидку медичну допомогу.
Сторони у судовому засіданні не заперечували проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим.
Судом роз`яснені наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення їх можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння цих обставин та добровільність їх позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені інкримінованому йому злочину, повністю знайшла своє підтвердження в ході судового засідання, а його дії, що виразилися у нанесенні потерпілій ОСОБА_4 тяжких та легких тілесних ушкоджень, вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є учасником бойових дій, відразу після вчинення злочину вжив заходів до надання невідкладної допомоги потерпілій, відшкодував витрати на її лікування.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, повне визнання обвинуваченим своєї вини.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням обставин справи, думки прокурора та потерпілої, характеристики особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкції ч. 1
ст. 121 КК України у виді у виді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом з тим, враховуючи особу винного, його ставлення до скоєного, думку прокурора, характеристики з місця проживання та інші обставини справи, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів без реального відбування покарання. Тому обвинуваченого може бути звільнено від відбування покарання з випробовуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлено. Обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання підлягає продовженню до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373, 374 КПК України,суд, -
У Х В А Л И В
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання: у вигляді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк три роки.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти в уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:

- пластмасову ручку від ножа, металеве лезо від ножа та вирізаний лінолеум, які знаходяться на зберіганні у камері схову Васильківського ВП - знищити.
Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1