УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання, про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011847 від 07.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
30 жовтня 2017 року слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011847 від 07.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належить ОСОБА_5 , з забороною використовувати та розпоряджатися вказаним майном.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011847 від 07.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві із заявою звернулась, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення невстановленими особами шахрайських дій щодо відчуження квартири (проведення реєстрації права власності на майно за іншою особою) розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що завдало збитків в особливо великих розмірах.

Під час допиту, як потерпілої ОСОБА_6 , стало відомо, що 05 жовтня 2017 року невідомий, назвався ОСОБА_7 , як потім вияснилося, це був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресом: АДРЕСА_3 , незаконно проник до її квартири АДРЕСА_1 та повідомив їй, що вказана квартира належить йому. Остання будь-якого договору про відчуження даної квартири, або довіреності іншій особі на право такого відчуження, не підписувала та наміру відчужити квартиру не мала.

Відповідно до договору дарування від 19 березня 2010 року ОСОБА_6 , подарувала своєму синові ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 1/3 частини квартири, яка розташована за адресом: АДРЕСА_2 .

В подальшому з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стало відомо, що починаючи з 18 жовтня 2017 року, о 18 год. 05 хв. 29 сек., дійсно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є власником квартири, але всі правовстановлюючі документи на вказану квартиру є фальшовані та підробленні.

В подальшому після виявлення вищеописаних обставин в рамках даного провадження із аналогічною заявою про злочин звернувся ОСОБА_8 , та надав документи на право власності 1/3 частини квартири, яка розташована за адресом: АДРЕСА_2 .

Так, в ході слідства було встановлено, що вказана квартира була приватизована відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської РДА міста Києва 16 липня 1996 року, власником якої став ОСОБА_9 .

Відповідно до Договору купівлі - продажу квартири від 14 березня 2001 року квартиру продав ОСОБА_9 , а купив ОСОБА_10 .

Відповідно до Договору дарування від 23 лютого 2004 року ОСОБА_10 подарував, а ОСОБА_6 прийняла в дарунок зазначену квартиру.

Рішенням Центрально - Міського районного суду міста Горлівка Донецької області (справа № 2-5696/2008р., від 19 вересня 2008 року визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру загальною площею 45,2 кв.м., житловою площею - 28 кв.м., за адресом: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Договору дарування квартири від 19 березня 2010 року, ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняв в дарунок 1/3 частини зазначеної квартири.

08 вересня 2017 року відбувається реєстрація права власності на ОСОБА_5 , яку здійснила Філія КП Мирнопільської сільської ради "Результат" у Київській області, в особі державного реєстратора ОСОБА_11 .

Таким, чином, відповідно до зібраних матеріалів кримінального провадження встановлено, що зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені на підставі недійсного правочину, шляхом підробки документів.

25 жовтня 2017 року винесено постанову про визнання квартири АДРЕСА_1 речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою всебічного, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження та встановлення істини у справі, зважаючи на те, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, набута злочинним шляхом, а також є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою запобігання злочинним посяганням на вказаний об`єкт нерухомого майна під час проведення розслідування та недопущення його подальшого відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив його задовольнити.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення власника майна є необхідним, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень слідчого, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також з метою запобігання злочинним посяганням на вказаний об`єкт нерухомого майна під час проведення розслідування, забезпечення його збереження та недопущення подальшого відчуження.

Крім того, слідчим доведено існування реальних ризиків передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011847 від 07.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належить ОСОБА_5 , у вигляді заборони використовувати та розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1