Справа №486/1410/17 08.12.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 грудня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 листопада 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Довжанськ (Свердловськ) Луганської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 11.10.2013 р. Свердловським міським судом Луганської області за ч. 5 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 0001051.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 21 січня 2017 року.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Узагальнені доводи апелянта.
Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є упередженою, незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням прав і свобод людини гарантованих Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України та міжнародними нормами з огляду на наступне.
Фактичний час затримання ОСОБА_9 , з урахуванням показань дільничного офіцера поліції ОСОБА_10 , який особисто затримав ОСОБА_9 відбувся близько 15.30 год. а не о 19.30 год., як зазначено слідчим у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.11.2017 р відносно ОСОБА_9 .
В судовому засіданні, факт спливу строку затримання ОСОБА_5 , визначеного ст. 211 КПК України, слідчим суддею визнано, оскільки за клопотанням сторони захисту, ОСОБА_5 звільнено з під варти в залі судового засідання.
Вважає, що оскільки слідчим суддею надано дозвіл на звільнення ОСОБА_5 з під варти через закінчення строку затримання, а саме сімдесяти двох годин з моменту затримання, з урахуванням строку розгляду клопотання, який також складає сімдесят дві години, слідчий суддя після спливу граничного строку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, на думку апелянта, не мав права приймати ухвалу про задоволення клопотання слідчого, а зобов`язаний був відмовити у її задоволенні.
Суд не перевірив наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні.
Свідок ОСОБА_11 зазначав, що бачив на даху будинку хлопця одягненого у спортивну куртку сірого кольору, худорлявої статури, свідок ОСОБА_12 також зазначав про невідому особу у сірій куртці, проте свідок ОСОБА_10 показав, що затримав особу одягнену в синю спортивну куртку.
У повідомленні про підозру ОСОБА_5 містяться дані про те, що саме він залазив на навіс даху будинку.
Наведені розбіжності у показах свідків про колір куртки особи, яка вилазила на дах будинку та затриманої особи, з урахуванням обставин викладених в повідомленні про підозру, на думку апелянта, дають підстави вважати, що підозра яка повідомлена ОСОБА_5 ґрунтується на суперечливих фактах і доказах, які отриманні внаслідок однобічного розслідування та спотворення дійсності, що виключає таку ознаку, як «обґрунтованість».
Апелянт з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини, вважає, що слідчий суддя обґрунтував позбавлення свободи особи, вирваними із контексту та неіснуючими висновками Європейського суду з прав людини, без зазначення конкретних обставин, якими підтверджується «обґрунтованість підозри», без надання належної оцінки доказам та поясненням, які надано стороною захисту на їх спростування, що суперечить принципу верховенства права закріпленого в Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. 8 Конституції України та ст. 8 КПК України.
Апелянт вказує на недоведеність прокурором ризиків, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України, наведених у клопотанні слідчого.
Зазначає, що відповідно практики Європейського суду з прав людини, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для застосування запобіжного заходу.
ОСОБА_5 у суді пояснив, що тікав від невідомих осіб, оскільки перебував в чужому місці та злякався, проте одразу зупинився на вимогу поліцейського. Той факт, що ОСОБА_5 зупинився на вимогу поліцейського, підтвердив і працівник поліції ОСОБА_10 .
Наведене на думку апелянта спростовує те, що ОСОБА_5 є особою, яка має намір переховуватись або продовжувати втікати.
Крім того після звільнення ОСОБА_5 з під варти у судовому засіданні, останній нікуди не уходив, хоча мав таку можливість.
Ризик впливу на свідків, на думку апелянта спростовується тим, що клопотання та додані до нього матеріали не містять будь яких даних про те, що ОСОБА_5 , або хтось від його імені, здійснював, чи намагався здійснити вплив на свідків або потерпілих, що іде в розріз із практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Воляник проти України», зазначено, що твердження того, що заявник міг впливати на свідків та інших осіб не було підкріплено жодними доказами або принаймні посиланнями на імена таких осіб та спосіб, у який заявник міг впливати на них, а тому суд не вважав, що небезпеку втручання у відправлення правосуддя було продемонстровано достатньою мірою.
Крім цього за клопотанням сторони обвинувачення, всіх свідків та потерпілих допитано в судовому засіданні під час якого ОСОБА_5 спілкувався з останніми без підвищення голосу, задаючи питання по суті підозри. Зауважує, що викликаючи всіх свідків та потерпілих у судове засідання, прокурор не турбувався про можливість впливу на них.
Зазначає, що під час судового засідання був допитаний малолітній ОСОБА_12 за відсутністю педагога або психолога.
Апелянт вказує на те, що ОСОБА_5 поясняв суду, що працює водієм таксі, в судовому засіданні була присутня його дівчина, а тому висновки слідчого судді про те, що останній ніде не працює та не має міцних соціальних зв`язків є хибними.
На думку апелянта слідчий суддя, обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, безпідставно послався на те, що ОСОБА_5 раніше судимий, оскільки відповідно ч. 1 ст. 88 КПК України, докази, які стосуються судимостей підозрюваного або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, ОСОБА_5 , після звільнення з місць позбавлення волі, з травня 2014 року жодного разу не притягався до відповідальності, а отже висновки слідчого судді ґрунтуються на припущеннях, та доказах, які в силу ст. 88 КПК України є недопустимими.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, 22.11.2017 р. близько 14.30 год., за попередньою змовою з групою невстановлених в ході досудового розслідування осіб, в кількості не менше двох, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до домоволодіння АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_13 разом зі своєю родиною.
Впевнившись, у тому, що в будинку нікого не має, ОСОБА_5 , разом з невстановленим в ході досудового розслідування чоловіком, зайшли через хвіртку до подвір`я, після чого, за допомогою виноградної арки, один із зловмисників заліз на навіс, розташований над вхідними дверима, та, опинившись на другому поверсі біля метало пластикового вікна, за допомогою наявного у нього металевого цвяходера, намагався відчинити його аби в подальшому через нього потрапити до середини будинку та здійснити крадіжку грошових коштів в сумі 5 000 доларів США, що еквівалентно 133 000 грн., належних ОСОБА_13 .
Довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_5 не встиг, оскільки був помічений сусідом власників будинку ОСОБА_14 . При спробі втекти ОСОБА_5 затриманий силами громадськості та працівників Управління поліції охорони в Миколаївській області.
22.11.2017 р. до ЄРДР за № 0001051 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
22.11.2017 р. ОСОБА_5 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у житло, що завдало значної шкоди потерпілому.
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивуючи своє клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у замаху на вчинення умисного тяжкого злочину, не працює, мешкає в Одеській області, має не зняту та не погашену судимість, а тому може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інші кримінальні правопорушення.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у замаху на вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується даними протоколів допиту малолітнього свідка ОСОБА_12 від 23.11.2017 р., свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших, протоколів пред`явлення особи для впізнання від 22.11.2017 р., огляду місця події від 22.11.2017 р., іншими матеріалами клопотання, показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та потерпілої, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у якому він підозрюється, наявності у підозрюваного судимості за аналогічний злочин проти власності, відсутності офіційних джерел прибутку та міцних соціальних зв`язків, того, що не всі особи, причетні до вчинення злочину, встановлені та затриманні, дійшов висновку про існування таких ризиків, як можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливу на свідків та потерпілу, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження злочинної діяльності або вчинення іншого злочину, запобігти яким зможе лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційних скарг захисника, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд дійшов наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані протоколів: огляду місця події від 22.11.2017 р. за місцем скоєння кримінального правопорушення на території домоволодіння ОСОБА_13 по АДРЕСА_3 , де, в ході огляду зафіксовано обстановку на місці події, на навісі дому, розташованого над вхідними дверима, виявлено та вилучено рушник білого кольору, в який був замотаний цвяхосмик; допиту малолітнього свідка ОСОБА_12 від 22 та 23.11.2017 р. зазначено, що 22.11.2017 р. близько 14.50 год. двоє невідомих чоловіків, які під`їхали на автомобілі «Тойота камрі» чорного кольору, намагались потрапити до будинку в якому він мешкає та перебував один, дані особи не бачили його, описується їх одяг, вказаних двох чоловіків свідок зможе впізнати; пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.11.2017 р., відповідно якому свідок ОСОБА_12 , як одну з осіб, які намагалась потрапити до будинку, впізнав саме ОСОБА_5 , та інші матеріали клопотання свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 .
Вказані докази досліджені слідчим суддею та на них є посилання в ухвалі, а тому доводи захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, з посиланням на розбіжності кольору куртки, особи яка вилазила на навіс дому, розташованого над вхідними дверима, є необґрунтованими, оскільки свідок ОСОБА_12 повідомляв, саме про двох осіб, які намагались потрапити до будинку (стукали по вікнах, смикали за ручку вхідних дверей), один з яких, якого свідок впізнав, є саме ОСОБА_5 .
Відповідно рішень Європейського суду з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції послався на положення, вирвані із контексту рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкайло проти України», з метою виправдати неповноту та неефективність досудового розслідування, не заслуговують на увагу, оскільки у цьому рішенні йшла мова, саме про достатність обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину та вирішення питання про обрання їй запобіжного заходу під час досудового розслідування.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , підтверджена показаннями низки свідків, які його бачили під час замаху на вчинення злочину та впізнали, а також протоколами проведення певних слідчих дій, а тому доводи апелянта про те, що в даній справі не встановлено «обґрунтованої» підозри і як наслідок порушені норми Європейського суду з прав людини, є безпідставними.
Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, або потерпілу з метою змінення ними показів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення оскільки ОСОБА_5 підозрюється у замаху на вчинення тяжкого злочину, який є умисним, вчиненим у співучасті з іншими особами, особи яких на даний час досудовим розслідуванням не встановлені. Наявний ризик і перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний має не зняту та непогашену судимість за вчинення особливо тяжкого корисливого злочину, не має постійних джерел доходу, не має сім`ї (дружини, дітей), що свідчить можливість вчинення ним інших злочинів, а також про відсутність достатніх стримуючих факторів, які виключали можливе залишення ним місця мешкання, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків з метою змінення ними показів.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, не забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків.
Доводи захисника про відсутність даних про дату та час затримання ОСОБА_5 спростовуються даними протоколу затримання ОСОБА_5 від 22.11.2017 р.
Доводи апелянта про що слідчий суддя повинен був відмовити слідчому у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у зв`язку із пропуском строку розгляду такого клопотання, позбавлені підстав.
Так за змістом ст. 186 КПК України, клопотання про застосування запобіжного заходу розглядається слідчим суддею невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного.
За даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.11.2017 р. ОСОБА_5 затриманий 22.11.2017 р. о 19.30 год.
З огляду на те, що фактичний розгляд клопотання слідчого, відповідно журналу судового засідання, відбувся 25.11.2017 р. о 18.41 год. порушення судом строків розгляду клопотання слідчого не вбачається.
Також слід зазначити, що тривалий розгляд клопотання слідчого про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, відповідно змісту журналів судових засідань, був зумовлений нез`явленням захисника на розгляд справи, необхідністю розгляду низки клопотань сторони захисту про відкладення судового засідання, про відвід слідчого судді, повторних клопотань про відвід слідчого судді, що може свідчити про спроби затягування розгляду кримінального провадження стороною захисту, а також у зв`язку з допитом під час судового засідання потерпілої та семи свідків сторони обвинувачення.
Отже істотних порушень строку розгляду клопотання слідчого з моменту фактичного затримання підозрюваного, не вбачається, а отже у слідчого судді були відсутні підстави для відмови слідчому у задоволенні клопотання.
Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 не погрожував потерпілій і свідкам та не покидав зали суду після звільнення його з під варти, є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах клопотання дані, дають достатні підстави вважати, що у разі обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу, як незаконно впливати на потерпілу та свідків для формування тверджень обраної ним у кримінальному провадженні правової позиції так і переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Та обставина, що підозрюваний ОСОБА_5 має дівчину, не свідчить про міцність його соціальних зв`язків, а наявність роботи водієм таксі, якщо і має місце, проте не зменшує встановлені ризики та не є визначальним аргументом, який давав би можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає і апелянтом в апеляційній скарзі не наведено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 листопада 2017 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ ___________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_17