Справа №: 398/3027/17
провадження №: 1-кп/398/193/18
ВИРОК
Іменем України
"20" лютого 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене в ЄРДР № 0000394 від 18.05.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта повна загально-середня, працюючого на ТОВ «Агрогрупп-Ойл» на посаді начальника цеху з виробництва соєвої олії та макухи, військовозобов`язаного, на своєму утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2017 року, близько 19 годин 30 хвилин в АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 металевим прутом умисно наніс удар в ділянку пальців лівої кисті ОСОБА_5 , чим спричинив останній тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді: вторинновідкритого перелому середньої фаланги 2-го пальця лівої кисті, рани долонної поверхні 2-го пальця лівої кисті в проекції дистального мета епіфізу, садна тильної поверхні 2-го пальця в проекції дистального мета епіфізу середньої фаланги; закритого перелому основи середньої фаланги 3-го пальця лівої кисті, садна по тильній поверхні 3-го пальця лівої кисті в проекції проксимального епіфіза середньої фаланги; а також легкі тілесні ушкодження у вигляді, садна та синця по тильній поверхні проксимального між фалангового суглоба 4-го пальця лівої кисті. Крім цього, ОСОБА_6 , продовжуючи сварку з потерпілою ОСОБА_5 , в той же час 17 травня 2017 року, знаходячись на вулиці біля подвір`я вказаного домоволодіння тим же металевим прутом умисно наніс їй удар в ділянку шкіри живота справа, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірі живота справа.

Допитаний в ході судового розгляду ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що 17.05.2017 року приблизно о 18-10 год він разом з своєю дружиною, донькою та сином пішов до будинку АДРЕСА_2 , який належить його матері та ОСОБА_8 . Він зайшов до будинку та зустрів ОСОБА_5 , яка виходила з кімнати з двома пакетами у руках. Він запитав, що вона тут робить, на що остання йому відповіла в грубій формі, що робить те, що їй треба. Пакети вона віднесла до автомобіля, який стояв у дворі, та почала повертатись до будинку, він став в проході та не пустив її до будинку, після чого взяв її за рукав, та вивів з двору. Можливо він брав її також за комір. Його сім`я в цей час стояла поруч. Ніяких тілесних ушкоджень він їй не завдавав, ніяких предметів у нього в руках не було. Після того, як він вивів її з двору, вона пішла, а він з родиною повернувся до свого будинку.

Незважаючи на те, що обвинувачений свою вину не визнав, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими і перевіреними судом доказами.

Фактичними даними, що містяться в показаннях допитаних судом потерпілої та свідків:

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 17 травня 2017 року, близько 17-30 год, вони з ОСОБА_8 приїхали до будинку по АДРЕСА_2 для того, щоб забрати деякі особисті речі та покормити собак. ОСОБА_8 є співвласником вказаного будинку. Вона була в кімнаті, збирала речі, в цей час зайшов ОСОБА_6 та, виражаючись на її адресу нецензурною лайкою, вдарив її по лівій руці металевим прутом, який він приніс з собою, та виштовхав її з будинку. В коридорі, коли ОСОБА_6 наніс їй удар прутом, був присутній ОСОБА_8 , який зробив зауваження обвинуваченому, на що останній пригрозив ОСОБА_8 . Вона підійшла до автомобіля «Запорожець», що знаходився у дворі вказаного домоволодіння, на якому вони з ОСОБА_8 приїхали, та стала шукати в ньому, чим можна зупинити кров. ОСОБА_6 , вийшовши за нею, витяг її з автомобіля, ткнув металевим прутом їй у живіт, вдарив по обличчю та виштовхав за двір.

Свідок ОСОБА_8 , пояснив, що ввечері 17.05.2017 року, десь о 19-20 год вони з потерпілою ОСОБА_5 поїхали до будинку по АДРЕСА_2 , щоб покормити собак. Вони зайшли до будинку забрати деякі особисті речі. Він почув крик, та вийшов з кімнати, в коридор, там побачив ОСОБА_6 , який стояв до нього спиною, на відстані приблизно 1.5 метри. ОСОБА_6 замахнувся та вдарив ОСОБА_5 по лівій руці металевим прутом. Безпосередньо удару по руці потерпілої він не бачив, проте бачив як обвинувачений замахнувся та вдарив щось, потім побачив руку в крові у ОСОБА_5 , сліди крові на підлозі, та почув її крик. Він зробив зауваження ОСОБА_6 , на що той обернувся та хотів вдарити його металевим прутом по нозі, однак влучив в палку, на яку він спирається при ходьбі. Дружина, син та донька обвинуваченого у цей час знаходились на подвір`ї, в будинку їх не було. Потерпіла в цей час вийшла з будинку у двір до автомобіля, оскільки неї йшла кров. Вони з обвинуваченим вийшли також на подвір`я, ОСОБА_6 вдарив прутом по багажнику автомобіля, там залишилась вм`ятина. Витягнув за комір потерпілу з автомобіля та вивів за двір. Прут весь цей час в нього залишався в руці. Що було далі він не бачив.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що 17.05.2017 року близько 18-00 год, в магазині вона зустріла ОСОБА_5 , яка при розмові повідомила, що чекає чоловіка та збирається їхати до його будинку забрати деякі особисті речі. Після чого вона пішла додому та ОСОБА_5 в той день більше не бачила. На наступний день, проходячи повз будинку потерпілої побачила, що в неї перебинтована рука. До цього ніяких тілесних ушкоджень у останньої вона не бачила.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що 17.05.2017 року, близько 19 год ОСОБА_5 з ОСОБА_8 підвезли її на автомобілі до батьків. Батьки проживають за декілька будинків від того будинку, до якого їхала ОСОБА_5 . Тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 вона не бачила. Ввечері вона зателефонувала ОСОБА_5 , щоб повернутися з ними додому, однак остання сказала, що в неї щось трапилось. На наступний день вона вже бачила потерпілу з перебинтованою рукою.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що 17.05.2017 року ввечері, точного часу вона не пам`ятає, до неї приїхали ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . ОСОБА_8 був засмучений, плакав та не міг нічого пояснити, а у ОСОБА_5 була пошкоджена рука, ліва, перемотана білою ганчіркою, яка була в крові. В неї були перебиті пальці. Як ОСОБА_5 пояснила, в неї виник конфлікт з ОСОБА_6 , та останній її вдарив. Також вона пам`ятає, що у потерпілої було тілесне ушкодження на животі чи на нозі.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він працює фельдшером швидкої допомоги. В травні місяці, точної дати не пам`ятає, близько 20 год, до нього звернулася ОСОБА_13 з травмою лівої кінцівки, а саме кисті, в неї були переломи середнього та безіменного пальця, та рвані рани. Він надав їй першу допомогу та направив до Олександрійської лікарні. З приводу отриманих ушкоджень, ОСОБА_5 йому повідомила, що її вдарили по пальцях трубою. Рана була свіжа, тобто отримана біля пів години годину тому.

Фактичними даними, що містяться у наступних джерелах доказів:

-висновком експерта № 204 від 08.06.2017, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: вторинно-відкритий перелом середньої фаланги 2-го пальця лівої кисті в проекції дистального мета епіфізу, садно тильної поверхні 2-го пальця в проекції дистального мета епіфізу середньої фаланги; закритий перелом основи середньої фаланги 3-го пальця лівої кисті, садно по тильній поверхні 3-го пальця лівої кисті в проекції проксимального епіфіза середньої фаланги. Зазначені переломи враховуючи їх морфологію, наявність тілесних ушкоджень у вигляді саден в їх проекції, утворилися в результаті прямої травматичної дії тупого (их) предмету (ів) по тильній поверхні 2-го та 3-го пальців лівої кисті. Рана долонної поверхні 2-го пальця лівої кисті, враховуючи її морфологічні властивості, є раною від перерозтягу шкіри. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як викликали тривалий розлад здоров`я більше як 21 день, утворилися у строк, що не суперечить даті ймовірного спричинення, тобто 17.05.2017. Садно та синець по тильній поверхні проксимального між фалангового суглобу 4-го пальця лівої кисті, синець на шкірі живота справа, які утворилися від дії тупого (их) предмету (ів) у строк, що не суперечить даті ймовірного їх спричинення, тобто 17.05.2017, самі по собі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень як такі, що маються незначні скороминучі наслідки тривалістю до 6 діб. Для спричинення наявних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 було нанесено не менше 1 травматична дія в ділянку пальців лівої кисті та не менш як 1 травматична дія в ділянку живота справа.

-протокол огляду місця події від 05.08.2017, з фототаблицею, оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_1 .

-протокол огляду місця події від 06.08.2017 з фототаблицею, оглянуто будинок АДРЕСА_1 ;

-висновок судово-медичного експерта № 332 від 09.08.2017, відповідно до якого тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 , та механізм їх утворення, не суперечить тим обставинам їх утворення, на які вказала сама потерпіла під час проведення слідчого експерименту за її участю від 06.08.2017. Тілесні ушкодження в ділянці лівої кисті ОСОБА_5 та їх механізм утворення, не суперечать тим обставинам їх утворення, на які вказав свідок ОСОБА_8

-протокол слідчого експерименту від 05.08.2017 з відеозаписом, за участі свідка ОСОБА_8 , під час проведення якого ОСОБА_8 повідомив обставини нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_5

-протокол проведення слідчого експерименту від 06.08.2017 з відеозаписом, за участі потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого остання показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Крім того, судом досліджено витяг з кримінального провадження № 0000394; заяву ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення; доручення про проведення досудового розслідування від 18.05.2017; повідомлення про початок досудового розслідування; постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 22.05.2017; копію паспорта потерпілої та копію її ІПН; постанова про призначення судово-медичної експертизи від 18.05.2017; копію журналу реєстрації амбулаторних хворих (витяг з записом від 17.05.2017); заяви ОСОБА_8 від 05.08.2017 та 06.08.2017 про те, що він не заперечує проти знаходження працівників поліції в будинку та на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; копію договору житлового будинку від 22.07.2003; копію технічного паспорта будинку АДРЕСА_2 ; постанову про призначення судово-медичної експертизи від 07.08.2017; повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 31.08.2017; розписку прокурора ОСОБА_4 про отримання доступу до пояснень свідків від 15.01.2018.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що в травні місяці 2017, близько 19 год, він повертався з рибалки. Проїжджаючи повз домоволодіння по АДРЕСА_1 , номер будинку він не знає, він бачив, що в дворі вказаного домоволодіння було багато людей, що там відбувалось він не бачив, про що розмовляли не чув. Вказав, що там були жінка та чоловіки.

Показання свідка ОСОБА_14 , допитаного в судовому засіданні, не містять жодної інформації стосовно кримінального правопорушення, наявності або відсутності вини обвинуваченого, а тому суд їх до уваги не приймає.

Також, стосовно посилань сторони захисту на те, що даний свідок взагалі не бачив ОСОБА_6 на території вказаного домоволодіння, суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_14 взагалі не ідентифікував жодної особи з присутніх, а тому з його показань не вбачається висновок про відсутність там обвинуваченого.

Також, в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_15 , яка є дружиною обвинуваченого, та ОСОБА_16 сина обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що 17.05.2017 року о 18-10 год вони з чоловіком, сином та донькою пішли до будинку АДРЕСА_2 , оскільки побачили у дворі даного будинку автомобіль ОСОБА_8 . Зайшли до вказаного будинку вона, обвинувачений, їх син та донька. В залі стояла ОСОБА_5 з пакетами у руках, яка розпочала з ними сварку. Вони випустили її з будинку, а в подальшому в будинок не пустили. Обвинувачений провів ОСОБА_5 за двір, ОСОБА_8 вийшов слідом з будинку, сів у автомобіль та поїхав зі ОСОБА_5 . Вони з родиною закрили двері будинку та пішли додому. У обвинуваченого в руках ніяких предметів не було, фізична сила до потерпілої не застосовувалась. Чи були у потерпілої які-небудь тілесні ушкодження вона не бачила.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дав аналогічні показання та пояснив, що 17.05.2017 року приблизно о 18-10 год вони з обвинуваченим, який є його батьком, матір`ю та сестрою пішли до будинку АДРЕСА_2 . Вони увійшли в будинок, та зустріли там ОСОБА_5 , яка виходила з кімнати з пакетами, на їх запитання, що вона там робить, вона сказала, що забирає особисті речі. В них почалась словесна перепалка, почала її ОСОБА_5 , вона винесла свої пакети, та хотіла повернутись до будинку, але вони її не пустили в будинок. В цей час з будинку вийшов ОСОБА_8 , до цього він його не бачив. Ніякої фізичної сили до ОСОБА_5 не застосовувалась, ніяких сторонніх предметів в руках у них не було.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , оскільки вони спростовуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, які, в свою чергу, в повній мірі узгоджуються між собою. Крім того, суд звертає увагу на те, що вказані свідки є свідками захисту, та, виходячи з їх показань та показань обвинуваченого, вони перебували у вказаному домоволодінні під час даних подій разом з останнім, однак їх показання лише частково відповідають показанням самого обвинуваченого та містять суперечності. Так, обвинувачений показав, що він взяв потерпілу за рукав та вивів її з двору. Можливо, він брав її за комір. Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 показали, що жодного фізичного насильства до потерпілої не застосовувалось.

Суд також не приймає до уваги зауваження прокурора стосовно допустимості даних доказів, оскільки стороною захисту вказаних свідків відкрито стороні обвинувачення, як того вимагає ст. 290 КПК України.

Стосовно тверджень захисника про те, що в досліджених судом протоколах огляду місця події зазначено про відсутність будь-яких слідів боротьби та плям бурого кольору, суд звертає увагу, що тілесні ушкодження потерпілій завдано 17.05.2017, а огляди місця події проведено 05.08.2017 та 06.08.2017, тобто майже через три місяці після вказаних подій. Дана обставина дає суду змогу зробити висновок, що відсутність слідів боротьби та плям бурого кольору на місці події не спростовує встановлені судом факти щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілій.

Щодо слідчого експерименту з ОСОБА_8 суд зазначає, що той факт, що один з понятих, присутніх при проведенні даної слідчої дії, є двоюрідним братом слідчого, який проводив слідчий експеримент, в судовому засіданні належними та допустимими доказами не підтверджено.

Як вбачається з ч. 7 ст. 223 КПК України, понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

В той же час, під час судового розгляду не встановлено, що понятий ОСОБА_17 є родичем обвинуваченого або потерпілого, як і не доведено наявність заінтересованості даного понятого в результатах кримінального провадження.

Крім того, оцінюючи докази у їх сукупності і взаємозв`язку, суд зазначає, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав показання, ідентичні тому, що він пояснював при проведенні з ним слідчого експерименту, протокол та відеозапис якого були також досліджені в судовому засіданні, а тому у суду відсутні підстави вважати, що під час проведення вказаної слідчої дії на нього вчинено тиск з боку потерпілої.

Суд звертає увагу, що та обставина, що ОСОБА_8 не бачив удару обвинуваченого саме по руці потерпілої, в сукупності з тим фактом, що ОСОБА_6 стояв спиною до ОСОБА_8 , що позбавляло останнього можливості бачити куди саме нанесено удар, не свідчить про те, що факт нанесення удару потерпілій обвинуваченим не мав місця, оскільки свідок ОСОБА_8 бачив, як обвинувачений замахнувся та наніс удар, куди точно не бачив, однак почув крик потерпілої, та побачив безпосередньо після удару металевий прут у руці обвинуваченого та рану на руці у потерпілої.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, яке полягає в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КК України, є доведеною.

Отже, факт вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_6 знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України.

При призначенні покарання, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належать до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується нейтрально. Працює у ТОВ «Агрогрупп-Ойл» на посаді начальника цеху з виробництва соєвої олії та макухи, по місцю роботи характеризується позитивно.

Обставин, які відповідно до норм ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, у даному випадку, судом не встановлено.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує висновки досудової доповіді, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні.

У відповідності до ч. 5, 6 ст. 314-1 КПК України, досудова доповідь не може використовуватися у кримінальному провадженні як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину. Досудова доповідь долучається до матеріалів кримінального провадження.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає, що останньому необхідно призначити міру покарання у вигляді позбавлення волі. Оскільки перевиховання і виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, то його допустимо звільнити відповідно до ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

У даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов з вимогами стягнення заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 1 569,48 грн та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн, на загальну суму 51 569,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що станом на сьогоднішній день зламаний палець повноцінно не функціонує, що заважає їй заробляти кошти для проживання і потрібно надалі проводити лікування, реабілітацію, та відновлення його функцій. Наявність матеріальної шкоди обґрунтовує витратами на її лікування, купівлю медичних препаратів, ремонт ювелірного виробу, а також на заправку автомобіля внаслідок поїздок до лікарні та квитки на автобус.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення цивільного позову заперечували.

Вирішуючи цивільний позов, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діяннями завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд розглядає цивільний позов у межах заявлених позовних вимог (ч. 5 ст. 128 КПК, ст. 13 ЦПК України) і на підставі наданих сторонами доказів.

В обґрунтування понесеної матеріальної шкоди потерпілою надано касові чеки, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні.

Аптечні касові чеки на ліки, надані потерпілою, суд до уваги не бере, оскільки зміст чеків щодо дат лише частково відповідає періоду існування тілесних ушкоджень, а саме один з чеків датовано 11.05.2017, тобто до вказаних подій. Зміст чеків щодо назв ліків має відповідати змісту виписки з історії хвороби, в якій зазначено, яке саме лікування було призначене. Потерпілою виписки з історії хвороби або будь-якого іншого документа, на підставі якого можна було б зробити висновок про призначення лікарем відповідного лікування та необхідності купівлі вказаних у чеках ліків, суду не надано.

Стосовно чеків на транспортні витрати, потерпілою також не надано доказів того, що метою поїздки був саме візит до лікаря, і поїздка була обумовлена необхідністю відновлення стану здоров`я після вчинення відносно потерпілої кримінального правопорушення.

Стосовно витрат на ремонт ювелірного виробу, суд зазначає, що матеріалами кримінального провадження не підтверджено, а потерпілою не доведено суду належними та допустимим доказами те, що внаслідок кримінального правопорушення було пошкоджено каблучку, або те, що потерпілою було пошкоджено каблучку з тим, щоби зняти її з ушкодженого пальця.

Таким чином, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає, що даним злочином потерпілій спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості і завдано моральної шкоди.

Разом з тим, потерпіла на підтвердження позовних вимог, не надала доказів в обґрунтування обставин, зазначених нею у позові, як підстави для задоволення позовних вимог в частині моральної шкоди саме в розмірі 50 000 грн.

Оскільки достатніх обґрунтувань розміру відшкодування моральної шкоди та критеріїв визначення її розміру не наведено ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні, а тому, визначаючи розмір грошових коштів на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наявних у справі матеріалів.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, характеру злочину, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, вини особи, діями якої завдано моральну шкоду та інших обставин, що мають істотне значення, таких як ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, поведінку обвинуваченого і потерпілої, суд вважає, що розумним та справедливим відшкодуванням моральної шкоди є стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Керуючись ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 5 000 (п`ять тисяч) грн у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1