Справа № 660/1030/16-к
Номер провадження 1-кп/660/6/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року

Нововоронцовський районний суд Херсонської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області кримінальне провадження № 0000340 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта середня, не одруженого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
ОСОБА_7 , 17.08.2016 року близько 15.00 год., знаходячись у куті коридору житлового будинку, за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , під час розмови із своїм батьком ОСОБА_9 , яка в подальшому переросла в сварку та в ході якої потерпілий ОСОБА_9 , взявши до правої руки сокиру, почав висловлювати погрозу на адресу ОСОБА_7 , при цьому замахуючись останньою. Побачивши це, ОСОБА_7 , перебільшуючи відповідність небезпеки та характер посягання на своє здоров`я, перебуваючи в стані перевищення меж необхідної оборони, лівою рукою схопив ОСОБА_9 за зап`ястя правої руки, у якій знаходилась сокира, та одночасно із цим своєю правою рукою наніс потерпілому не менше п`яти ударів кулаком руки в область грудної клітини та обличчя, внаслідок чого, згідно висновку судово-медичної експертизи №45 від 15.09.2016 року, заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення пошкоджень, від яких в подальшому ОСОБА_9 помер, близько 23.00 год. за місцем свого проживання, що явно не відповідало небезпечності та характеру посягань з боку потерпілого відносно обвинуваченого, та обстановці захисту, перевищивши при цьому межі необхідної оборони.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав частково, та пояснив, що 17.08.2016 року він робив ремонт груби в будинку, за місцем свого проживання а саме: по АДРЕСА_1 , де його батько ОСОБА_9 йому допомагав, при цьому останній періодично вживав алкогольні напої. У подальшому ОСОБА_9 відлучився із дому та, прийшовши у стані сильного алкогольного сп`яніння, став вимагати віддати йому банківську картку. Далі розмова переросла у сварку під час якої батько взяв у праву руку сокиру, яка знаходилась в коридорі, при цьому вони знаходились один напроти одного, в куті коридору, де відступати не було куди і вибігти на вулицю з будинку не було можливо, оскільки ОСОБА_9 стояв в коридорі зі сторони виходу з будинку. Коли батько із сокирою наблизився до нього та замахнувся, ОСОБА_7 схопив батька за зап`ястя правої руки своєю лівою рукою, та своєю правою рукою наніс удар в область грудної клітини. Потім ОСОБА_9 , вирвавши свою руку із сокирою із захвата його руки, знову замахнувся сокирою, після чого він наніс ще 3-4 удари кулаком руки в область грудної клітини, а також удар в обличчя, та щелепи, від ударів ОСОБА_9 не падав, але випустив з руки сокиру. Після цього, останній пішов на кухню, взяв відро біля рукомийника та поніс на подвір`я. Через деякий час, вийшовши з будинку на подвір`я, він виявив батька, лежачого на бордюрі біля клумби з квітами. Став його піднімати, але не зміг, при цьому батько нічого не говорив, але дихав. В цей час прийшов сусід ОСОБА_10 та допоміг йому перенести батька до будинку та покласти на ліжко.

Близько 23.30 год. ОСОБА_7 звернув увагу, що батькові погано, викликав швидку медичну допомогу, та коли приїхали медичні працівники, то лікар зафіксував смерть та було викликано працівників поліції.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що вона є донькою померлого ОСОБА_9 та рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_7 , про смерть батька вона дізналася 17.09.2016 року від матері по телефону, а про обставини заподіяння батькові тілесних ушкоджень під час поминального дня від самого ОСОБА_7 , який розповів, що виникла чергова сварка з батьком із-за того, що батько із дому щось продав на випивку. При цьому додала, що батько у нетверезому стані часто сварився з братом який не вживає алкогольні напої, а також завдавав тілесних ушкоджень останньому. Просила суд виправдати брата за завдання умисних тяжких тілесних ушкоджень, оскільки останній не мав на меті заподіяння таких ушкоджень чи смерті батька.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона проживає разом з чоловіком ОСОБА_10 по сусідству з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які часто сварились між собою, однак ніколи бійок не бачила. Щодо 27 серпня 2016 року пояснила, що близько 14.00-15.00 год., почула, що на подвір`ї сусідів хтось кричав «батько вставай, вставай», але вона не ходила та не бачила нічого. Її чоловік пішов до сусідів, та коли повернувся, зі слів останнього їй відомо, що ОСОБА_14 виносив відро з водою та впав на квітник, не зміг піднятися, тому ОСОБА_10 допоміг ОСОБА_15 занести батька до хати. Щодо ОСОБА_16 , то повідомила про те, що останній зловживав алкоголем, за що його вигнали з роботи. Також зазначила, що ОСОБА_14 у свої 57 років, мав вади із здоров`ям, був худорлявої статури, лице мало синюватий відтінок від зловживання алкоголю, та від синців, які були наслідком постійних бійок останнього з місцевими мешканцями. Крім того, зазначила, що померлий сокирою на її очах відрубав голову своїй собаці.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 27 серпня 2016 року близько 15 год. він, знаходячись у дворі свого домоволодіння, почув, як із сусіднього подвір`я, де проживають батько та син, ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , доносився крик «вставай, вставай». Пішовши до них, зайшовши на подвір`я, звернув увагу, що ОСОБА_14 лежав на квітнику подвір`ї, лицем вверх, та біля нього знаходилося порожнє відро. Із слів ОСОБА_15 , він зрозумів, що батько виносив відро з водою та впав і не піднімався, далі ОСОБА_7 доповнив, що помітив батька, тоді, коли той вже лежав на квітнику. Потім ОСОБА_10 допоміг ОСОБА_15 занесли до хати батька та покласти на ліжко. При цьому, видимих тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_16 помітно не було, а на обличчі були синці. Пізніше, близько 01.00 год. його запросили на подвір`я ОСОБА_16 , де він дізнався про смерть останнього. Також, повідомив суду, що син з батьком сварилися часто з тієї причини, що ОСОБА_14 зловживав алкогольними напоями, через що втратив роботу та брав у борг у місцевих мешканців та магазинах кошти на спиртні напої, а ОСОБА_17 працював та віддавав борги за батька. Тому, виникали сварки, але бійок між ними не бачив. Крім того також зазначив, що ОСОБА_14 за характером був сварливий чоловік, завжди потрапляв у негаразди у відносинах з місцевими мешканцями.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що близько 16 років прожила разом з колишнім чоловіком ОСОБА_9 , шлюб з яким розірвано з причин постійного вживання алкоголю чоловіком, вчинення ним сварок, та завдання тілесних ушкоджень їхньому синові ОСОБА_7 . Останні три - чотири роки син став проживати з батьком в одному будинку, та як їй відомо, між ними часто виникали сварки. Щодо подій 17.08.2016 року, то пояснила, що близько 24.00 год. їй зателефонував ОСОБА_17 та повідомив, що він викликав швидку, оскільки батькові стало погано. Прибувши до будинку за місцем проживання сина, де знаходилися працівники поліції та медики, чула, як лікар зафіксував смерть ОСОБА_9 . У той день син нічого їй не розповідав про події, що відбулися, а вже після похорону зізнався, що між ним та батьком відбулася бійка, де він вдарив батька. При цьому повідомив, що батько з той день був у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку, погрожуючи сокирою. Після цих подій, ОСОБА_9 , виносивши відро з водою, упав у кущі з розами, та ОСОБА_17 із сусідом ОСОБА_19 витягли його з кущів та поклали на ліжко в будинку, а коли батькові стало погано, то син викликав швидку.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що він був запрошений в якості понятого при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_21 та підтвердив той факт, що у його присутності останній показував та розповідав, як на нього накинувся батько з сокирою в коридорі будинку та як відштовхнув батька, відібравши сокиру.

Свідок ОСОБА_22 , пояснив, що про обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 своєму батькові Мові Василю йому відомо зі слів сусіда ОСОБА_23 , сам же цього не бачив. Повідомив суд, що протягом останніх 3-4 років ОСОБА_14 почав проживати з сином ОСОБА_13 . Чув між ними сварки, які відбувалися переважно в ті дні, коли ОСОБА_14 перебував у стані алкогольному сп`янінні, де батько завжди погрожував вбити сина. При цьому зазначив, що ОСОБА_24 у стані алкогольного сп`яніння ніколи не бачив.

Аналогічні покази у судовому засіданні надали свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 щодо обставини, зазначивши що у їхній присутності в якості понятих при проведення слідчого експерименту, ОСОБА_17 розповідав та показував у приміщенні будинку, як на нього накинувся його батько з сокирою та як останній відштовхнув батька, відібравши сокиру. Більше доповнити нічого не змогли.

Свідок ОСОБА_27 пояснив про те, що він проживає неподалік від будинку, де мешкає ОСОБА_17 , та був свідком сварок між ОСОБА_13 та його батьком ОСОБА_12 , при цьому зазначивши, що ініціатором сварок завжди був батько. Щодо 17.08.2016 року, то бачив, як ОСОБА_14 провокував сварку та намагався вчинити бійку з ОСОБА_13 , на що останній став заспокоювати батька. При цьому свідок звернув увагу, що у Мови Василя в руці був предмет, схожий на рукоятку.

Крім того, вина ОСОБА_7 також підтверджується іншими доказами:

- Рапортом від 18.08.2016 року начальника СВ Нововоронцовського ВП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_28 про те, що по телефону надійшло повідомлення від судово-медичного експерта ОСОБА_29 , про те що під час розтину жителя смт. Нововоронцовка ОСОБА_9 , у останнього було виявлено чисельні переломи ребер та крововилив у кору головного мозку. Смерть ОСОБА_9 наступила внаслідок крововиливу у кору головного мозку (т.1 а.с.53).

- Протокол огляду місця події та додатковий протокол огляду місця події від 18.08.2016 року з фото таблицями до протоколів, згідно з якими було оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено труп ОСОБА_9 зі слідами тілесних ушкоджень на тілі, а також у подальшому вилучено футболку, гумові шльопанці та ганчірку зі слідами бурого кольору (т.1 а.с.55-63).

- Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкоголь сп`яніння ОСОБА_7 від 18.08.2016 року, з якого вбачається, що останній перебував у «тверезому стані» (т.1 а.п.65).

- Висновок судово-медичного експерта №46 від 25.08.2016 року з якого вбачається, що у ОСОБА_7 виявлено садно на правій кисті, яке має ознаки легких тілесних ушкоджень та могло виникнути при нанесені ударів, рукою зажатою в кулак, яке виникло 17.08.2016 року (т.1 а.с.69).

- Висновок судово-імунологічної експертизи №189 від 28.09.2016 року з якої вбачається, що на вилучених з місця події рушнику та гумових шльопанцях, крові не виявлено. На футболці знайдено кров, яка відноситься до групи А із супутним антигеном Н і за дослідженою системою АВО, може походити від людини з такою ж групою крові, в тому числі, і від потерпілого ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_7 (т.1 а.с.76-79).

- Висновок судово-медичного експерта №45 від 15.09.2016 року та частково висновком додаткової судово-медичної експертизи №1/45 від 16.09.2016 року (висновки1-3) з яких вбачається, що у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, які розподіляються на три групи: 1-група: забій головного мозку, крововилив під тверду і м`яку мозкову оболонку, крововилив в м`які тканини голови, обличчя слизистої губ, забійна рана слизистої верхньої губи, садна обличчя, голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент спричинення пошкоджень 2 група: прямий перелом 4 ребра по біля грудинної лінії зліва і перелом 7 ребра з права по середньо-ключичній лінії, непрямі переломи 5,6 ребер по передньо-пахвовій лінії зліва, 2,8 ребер по передньо-пахвовій лінії з права, крововилив в м`які тканини у місцях переломів, забої, крововилив у легені, синці грудної клітки, садна грудної клітки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я; 3 група: синці верхніх та нижніх кінцівок, садна кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Смерть наступила від забою головного мозку, крововиливу під тверду і м`яку мозкову оболонку (т.1 а.с.80-85).

- Речовими доказами, а саме футболкою, вилученою з місця події, яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Нововоронцовського ВП ГУНП в Херсонській області (т.1 а.с. 86).

- Протоколом слідчого експерименту від 23.09.2016 року з фото таблицею до нього, з якого вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 за присутності понятих, захисника розповів та показав на місці про обставини спричинення ним тілесних ушкоджень своєму батькові ОСОБА_9 , що мало місце 17.08.2016 р. за тих обставин, що батько погрожував йому сокирою. В ході слідчого експерименту було вилучено сокиру (т.1 а.с. 101-105).

Всі ці докази суд визнає достовірними, належними та допустимими і кладе в основу вироку в справі.

Мотиви неврахування судом окремих доказів.
Слідчий експеримент від 19.08.2016 року, проведеного з підозрюваним ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.91-94).

У наведеному протоколу слідчого експерименту з участю обвинуваченого та спеціаліста ОСОБА_29 відсутнє посилання на наявність дозволу особи, що володіла житлом, в якому проводився слідчий експеримент, на проведення цих слідчих дій, як відсутня у матеріалах кримінального провадження і ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення слідчого експерименту.

Та обставина, що володілець житла ОСОБА_9 , на момент проведення слідчого експерименту загинув, не впливає на висновок суду, оскільки в такому випадку органи досудового слідства повинні були отримати або докази відсутності найбільш вірогідних володільців - спадкоємців померлого, що було неможливим до закінчення строків прийняття спадщини, або отримати ухвалу слідчого судді. Крім того, даний протокол підписаний особою в «графі поняті» без ідентифікації прізвища, ім`я, по батькові особи, яка його підписала. До того ж судом враховано, що слідчий експеримент проведений в день похоронів потерпілого ОСОБА_9 і без участі захисника (т.1 а.с.92).

Таким чином, вказані порушення вимог ч.5 ст.240, та ч.5 ст.104 КПК України під час проведення слідчого експерименту є істотними.

Це ж стосується висновків експерта 1/45 від 16.09.2016 року в частині нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 висновки 3-9, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах слідчого експерименту від 19.08.2016 року який, визнаний недопустимим (т.1 а.с.83-85).

Щодо визнавальних показів, наданих ОСОБА_7 , на яких ґрунтується вищезазначений висновок експерта, суд зазначає що згідно з Рішенням Європейського суду з прав людини, справа «Омельченко проти України» (Заява № 34592/06) від 17.07.2014 року вбачається, що пунктом 53 передбачено «Зважаючи на усі вищезазначені міркування, Суд доходить висновку, що визначальні свідчення, надані заявником з 30 жовтня по 10 листопада 2004 року, було отримано з порушенням основних гарантій процесуальної справедливості у кримінальному провадженні. Суд також зазначає, що у лютому 2005 року, після того, як заявник отримав можливість порадитися з адвокатом, він відмовився від своїх визнавальних показань та постійно заявляв про свою невинуватість протягом подальшого провадження. Проте національні суди використали визнавальні показання заявника як основу для його засудження і не розглянули належним чином його скарги щодо порушення його права на захист. Зважаючи на використання показів заявника як частини доказової бази вини останнього та невжиття національними судами заходів для засудження порушення прав заявника на захист на початку слідства, Суд вважає, що це порушення не було виправлено ані юридичною допомогою, наданою заявнику пізніше, ані змагальним характером подальшого провадження (див. вищенаведене рішення у справі «Леонід Лазаренко проти України» (Leonid Lazarenko v. Ukriane), п. 57). 54. Отже, було порушення пункту 1 та підпункту «с» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з відсутністю у заявника можливості отримати юридичну допомогу на початку слідства та використання його визнавальних свідчень як основи для його засудження.»

До того, ж відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати свої рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Мотиви перекваліфікації дій обвинуваченого.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.121 ч.2 КК України, кваліфікуючими ознаками якого зазначено: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_7 , обвинувачується в тому, що він, 17.08.2016 року близько 15.00 год., знаходячись у житловому будинку, за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, у ході сварки зі своїм батьком ОСОБА_9 , 1957 року народження, яка переросла у бійку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , наніс останньому не менше трьох ударів кулаками рук в область грудної клітини та обличчя, внаслідок чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №45 від 15.09.2016 року, розподіляються на три групи: 1-група: синці верхніх та нижніх кінцівок, садна кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; 2 група: прямий перелом 4 ребра по біля грудинної лінії зліва і перелом 7 ребра з права по середньо-ключичній лінії, непрямі переломи 5,6 ребер по передньо-пахвовій лінії зліва, 2,8 ребер по передньо-пахвовій лінії з права, крововилив в м`які тканини у місцях переломів, забої, крововилив у легені, синці грудної клітки, садна грудної клітки, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я; 3 група: забій головного мозку, крововилив під тверду і м`яку мозкову оболонку, крововилив в м`які тканини голови, обличчя слизистої губ, забійна рана слизистої верхньої губи, садна обличчя, голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент спричинення пошкоджень, від яких ОСОБА_9 помер, близько 23.00 год. 17.08.2016 року, за місцем свого проживання.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, які дослідженні під час судового розгляду, стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження висунутого обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, яке ґрунтується лише на припущеннях, і повністю спростовується показаннями, наданими в судовому засіданні обвинуваченим, свідками, та дослідженими доказами, а саме: послідовними поясненнями самого ОСОБА_7 , які підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 23.09.2016 року, висновком судово-медичного експерта №45 від 15.09.2016 року та частково висновком додаткової судово-медичної експертизи №1/45 від 16.09.2016 року. Протиправною поведінкою потерпілого ОСОБА_9 , яка передувала вчиненню кримінального правопорушення, який в ході сварки, що виникла в коридорі приміщення будинку, взяв у руки сокиру та цим самим погрожував ОСОБА_7 , та така погроза була реально сприйнята останнім, враховуючи поведінку потерпілого на протязі тривалого часу відносно обвинуваченого, що підтверджується і показаннями свідків. Тілесні ушкодження були нанесені потерпілому ОСОБА_9 одночасно з нападом останнього на обвинуваченого. Раптовістю на неготовністю до відбиття нападу в інший спосіб, ніж той який обрав обвинувачений, а саме нанесення ударів рукою зажатою в кулак в область тулубу та голову, до того моменту, як потерпілий випустив з руки сокиру. А надані стороною обвинувачення докази які покладені в основу цього вироку, підтверджують лише існування самого факту кримінального правопорушення а не вірність його правової кваліфікації за ст.121 ч.2 КК України.

Враховуючи п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику в справах про необхідну оборону» згідно якого передбачено, що відповідно до ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту, а згідно з ч. 2 ст. 38 КК перевищенням заходів, необхідних для затримання злочинця, - умисне заподіяння особі, що вчинила злочин, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці затримання злочинця. У зв`язку з цим кримінальна відповідальність за такі дії настає лише у випадках, спеціально передбачених статтями 118 та 124 КК України.

Коли при перевищенні меж необхідної оборони чи заходів, необхідних для затримання злочинця, заподіяно тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть, дії винного за відсутності умислу на позбавлення потерпілого життя належить кваліфікувати за ст. 124 КК України.

Отже, перевіривши всі обставини справи і оцінки всієї сукупності доказів щодо їх належності, допустимості, достовірності і достатності, отриманих під час досудового розслідування та судового розгляду, встановлено невідповідність висновків сторони обвинувачення фактичним обставинам кримінального провадження, атому, суд приходить до висновку про недоведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та необхідності перекваліфікації його дій.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_7 .
Суд кваліфікує вчинене діяння обвинуваченим ОСОБА_7 , як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 124 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Суд також не приймає доводи сторони захисту, та потерпілої, які просили постановити виправдувальний вирок, оскільки дії ОСОБА_7 були спрямованими на захист свого життя та здоров`я від нападу, посилаючись на ст.36 КК України.

Так, відповідно до ст. 36 КК України, вважається необхідною обороною дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони. Перевищення меж необхідної оборони веде за собою кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК.

Згідно 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику в справах про необхідну оборону», в якому судам роз`яснюється, що для установлення наявності або відсутності ознак перевищення меж необхідної оборони необхідно враховувати, не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу а й обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Отже, перевищення меж необхідної оборони це умисне заподіяння посягаючому тяжкої шкоди (тілесних ушкоджень), що явно неспівмірна з небезпечністю вчиненого ним посягання або явно не відповідає обстановці захисту, що склалася.

Враховуючи, що ОСОБА_7 , як особа яка захищається, усвідомлюючи свою явну перевагу над ОСОБА_9 1957 р.н., як особою, що посягає, завдав йому тяжких тілесних ушкоджень, тобто заподіяв тяжку шкоду, явно більшу, ніж вона була необхідною і достатньою за обстановки яка склалася для захисту і негайного відвернення або припинення посягання потерпілого.

До такого висновку суд дійшов аналізуючи фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження зібраними доказами та свідченнями свідків в судовому засіданні, а саме: судом прийнято до уваги фізичні дані потерпілого та обвинуваченого (вік, стан здоров`я), потерпілий мав вади із здоров`ям, хворів, оскільки зловживав алкогольними напоями, його вік оскільки потерпілий 1957 року народження, в той час, як обвинувачений фізично розвинутий, мав перевагу у фізичній силі на відміну від потерпілого. Але разом з тим, суд вважає, що обвинувачений, захищаючись від нападу потерпілого, мав при цьому можливість захистити свої інтереси без заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, не перевищуючи межі необхідної оборони, але при цьому наніс близько п`яти ударів в область грудної клітки та голови, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, не врахувавши при цьому силу своїх ударів кулаком руки, та як наслідок заподіяв тяжкі тілесні ушкодження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .
Обставини, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
Ураховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особи винного, характеризуючого посередньо, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, непрацюючого, врахувавши думку потерпілої, та тяжкі наслідки скоєного злочину суд вважає, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі.

Вирішуючи питання про стягнення процесуальних витрат, суд вважає, що процесуальні витрати за проведення судової цитологічної експертизи №104 від 20.09.2016 року в сумі 1729,06 грн. та судової імунологічної експертизи №189 від 28.09.2016 року в сумі 530 грн., підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Вирішуючи питання щодо речових доказів суд вважає за необхідне футболку, тампони зі зразками крові знищити; гумові шльопанці, рушник, сокиру - передати власнику ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 369,371,374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

Строк відбування покарання рахувати з дня прибуття і постановки засудженого ОСОБА_7 на облік у виправному центрі.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на користь держави за проведення судової цитологічної експертизи №104 від 20.09.2016 року в сумі 1729,06 грн. та судової імунологічної експертизи №189 від 28.09.2016 року в сумі 530 грн.

Речові докази: футболку, тампони зі зразками крові що знаходяться при матеріалах справи знищити, сокиру передати власнику ОСОБА_7 . Гумові шльопанці, рушник, які передано ОСОБА_7 вважати переданими власнику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Херсонської області через Нововоронцовський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1