Справа №581/849/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/567/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 581/849/17 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 листопада 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

власника майна ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині відмови в накладенні арешту на автомобіль ГАЗ д.н. НОМЕР_1 та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на зазначений автомобіль, а в іншій частині залишити без зміни, оскільки слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що вказаний транспортний засіб не є речовим доказом, незважаючи, що власником є інша особа, так як цей автомобіль фактично використовувався ОСОБА_10 як засіб та знаряддя вчинення злочину, а саме для приймання металобрухту, його перевезення та відвантаження у пункті збору металобрухту, а тому є необхідність у проведенні ряду слідчих дій.

15.11.2017 до Липоводолинського районного суду Сумської області з клопотанням про арешт майна, погодженим з начальником Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури, звернулася слідча СВ Липоводолинського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтувала тим, що невідомими особами на території с. Беєве Липоводолинського району проводилися незаконні операції з металобрухтом, зокрема прийом брухту кольорових і чорних металів без реєстрації як суб`єкта, що має право проводити такі операції, тобто був вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.213 КК України. Під час огляду місця події у період з 14.11. 2017 по 15.11.2017 було виявлено та вилучено: автомобіль ГАЗ 33021 ЗНГ д.н. НОМЕР_1 ; брухт чорних металів приблизною вагою 500 кг, який знаходився в кузові автомобіля; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; полімерні мішки з продуктами побутового та харчового призначення, які знаходяться в кузові автомобіля. Оскільки вилучене майно є засобом вчинення злочину, може бути використане як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то з метою збереження цього майна як речових доказів, слідча просила накласти на нього арешт. Ухвалою слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 17.11.2017 клопотання слідчого було задоволено частково та накладено арешт на частину тимчасово вилученого майна, а саме на брухт металів. В накладенні арешту на автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію, полімерні мішки з продуктами та ключі від нього було відмовлено і це майно було повернуто. Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що майно на яке накладено арешт має доказове значення по вказаному кримінальному провадженні, може бути використане як доказ, а тому з метою його збереження має бути накладений арешт. Інше майно з врахуванням об`єктивної сторони злочину, за фактом якого здійснюється досудове розслідування та пояснень свідків, не має доказового значення, тому воно не може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила скасувати ухвалу слідчого судді в частині відмови у накладенні арешту на автомобіль та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на зазначений транспортний засіб, а в іншій частині залишити без зміни, власника майна ОСОБА_8 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає з таких підстав. Як вбачається з положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди. Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше). Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3 і 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу). Розглянувши клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов висновку, що лише частина тимчасово вилученого майна може мати доказове значення по вказаному кримінальному провадженню, а тому на нього має бути накладений арешт з метою збереження речових доказів.

Даний висновок слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, наявним у матеріалах кримінального провадження доказах та ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, при вирішенні зазначеного вище питання про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст.170-173 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна та можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування за ч.1 ст.213 КК України у кримінальному провадженні № 0000234 за фактом здійснення 14.11.2017 невідомими особами на території с. Беєве Липоводолинського району незаконних операцій з металобрухтом, а саме прийом брухту кольорових і чорних металів без реєстрації як суб`єкта, що має право проводити такі операції.

Під час огляду місця події в рамках вказаного вище кримінального провадження у період з 14.11.2017 по 15.11.2017 були виявлені та тимчасово вилучені автомобіль ГАЗ 33021 ЗНГ д.н. НОМЕР_1 , брухт чорних металів вагою приблизно 500 кг і полімерні мішки з продуктами побутового та харчового призначення, які знаходилися в кузові автомобіля, а також свідоцтво про реєстрацію цього автомобіля.

На час апеляційного розгляду відсутні будь-яких дані про оголошення будь-кому з осіб підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, за обставин, вказаних в ЄРДР та у клопотанні слідчого.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає достатніми наявні правові підстави для арешту брухту чорних металів вагою приблизно 500 кг, як доказу у кримінальному провадженні, оскільки цей брухт є безпосереднім предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, відповідні дані про який 15.11.2017 були внесені до ЄРДР за № 0000234.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_10 (а.к.п.13), остання раз в тиждень бере у свого знайомого належний йому автомобіль ГАЗ д.н. НОМЕР_1 та разом з двома найнятими робітниками здійснює збір металобрухту в населених пунктах.

Аналогічні пояснення органу досудового слідства надали і свідки ОСОБА_11 (а.к.п.14), ОСОБА_12 (а.к.п.15), ОСОБА_13 (а.к.п.20), ОСОБА_14 (а.к.п.21), ОСОБА_15 (а.к.п.22), ОСОБА_16 (а.к.п.23).

Таким чином, висновок слідчого судді про необхідність накладення арешту на металобрухт як на речовий доказ з метою його збереження є цілком обґрунтованим і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Разом з тим, що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність накладення арешту на автомобіль, то вони є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки автомобіль ГАЗ д.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про його реєстрацію НОМЕР_2 свідчать про те, що даний транспортний засіб належить на праві власності іншій особі, а тому арешт вказаного майна призведе до надмірного обмеження права власника автомобіля ОСОБА_8 .

Слідчим в клопотанні не було наведено обставин на обґрунтування того, що автомобіль має будь-яке доказове значення у кримінальному провадженні, а тому колегія суддів погоджується із правовою позицією слідчого судді щодо відмови у задоволенні клопотання слідчого в цій частині. Твердження апеляційної скарги прокурора про ймовірне знаходження в автомобілі журналів, блокнотів чи інших документів на підтвердження незаконних операцій з металобрухтом є припущеннями і ніякими доказами не підтверджуються.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для її скасування, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення. Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 листопада 2017 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4