Справа № 344/4149/18
Провадження № 11-сс/779/133/2018
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2018 року про накладення арешту на майно,

за участю

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно, постановити нову ухвалу, якою відмовити старшому слідчому СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 в накладенні арешту на майно мобільний телефон марки Iphone A1533, ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою. Вважає, що слідчим суддею не враховано, що арешт мобільного телефону суперечить вимогам ч. 3 ст. 170 КПК України. Вказує, що критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, мобільний телефон не відповідає, оскільки не був знаряддям хуліганських дій, жодних слідів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження не містить і не є предметом, що був об`єктом кримінально-протиправних дій. Також мотивує тим, що слідчий в ході судового розгляду не зміг обґрунтувати доцільність арешту мобільного телефону. Посилається на ст. 170 КПК України, що чітко закріплює цілі накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2018 року клопотання задоволено, накладено арешт на майно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було тимчасово вилучене під час обшуку затриманої особи, а саме: пару темних кросівок, джинсові штани, темний светр, темну матерчату кепку, мобільний телефон марки Iphone A1533, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою «лайф» із маркуванням НОМЕР_2 з номером НОМЕР_3 , в силіконованому чохлі.

При прийнятті рішення слідчий суддя виходив з того, що зважаючи на зазначені норми та наведені у клопотанні обставини, вважав клопотання підставним та доцільним щодо накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, з метою повного, всебічного та неупередженого з`ясування всіх обставин кримінального провадження, а також прийняття законного і обґрунтованого рішення та досягнення завдань даного кримінального провадження.

ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином, заяв про розгляд апеляційної скарги за його участю та про відкладення розгляду не подавав.

Тому, оскільки згідно ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе переглянути матеріали клопотання за його відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_7 вказала, що не заперечує проти розгляду апеляційної скарги у відсутність ОСОБА_8 , підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати;

- прокурор заперечував з приводу поданої апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін. З приводу доводів апеляційної скарги пояснив, що мобільний телефон містить інформацію, що стосується події кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, з наступних підстав.

Старший слідчий СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 звернувся з клопотанням про арешт майна, в тому числі і мобільного телефону марки Iphone A1533, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою «лайф» із маркуванням НОМЕР_2 з номером НОМЕР_3 , в силіконованому чохлі, в рамках кримінального провадження № 0001276, в якому ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а.п. 6-7), про те, що він 01 квітня 2018 року вчинив хуліганство групою осіб, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, зокрема на мобільний телефон з тих підстав, що він є речовим доказам в даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Так, постановою старшого слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 01 квітня 2018 року мобільний телефон марки Iphone A1533, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою «лайф» із маркуванням НОМЕР_2 з номером НОМЕР_3 , в силіконованому чохлі, визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0001276 та передано на зберігання в камеру речових доказів Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

На думку сторони захисту відсутні підстави вважати, що мобільний телефон відповідає вимогам ст. 98 КПК України як речовий доказ правопорушення.

В той час, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

З огляду на наведені слідчим встановлені досудовим розслідуванням обставини та положення цієї статті, суд апеляційної інстанції вбачає підстави вважати, що мобільний телефон є речовим доказом, що в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Так, мобільний телефон містить інформацію, що стосується події кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, як підтверджують матеріали клопотання слідчого та зміст оскарженої ухвали, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, що в даному випадку мають місце відповідні ризики щодо майна, а саме можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, з огляду на необхідність проведення по кримінальному провадженні інших слідчих дій, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, за наявності підстав вважати, що можуть настати наслідки, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на мобільний телефон.

При цьому, даних про настання особливих негативних наслідків для ОСОБА_8 від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт мобільного телефону під час апеляційного розгляду не здобуто.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для накладення арешту на мобільний телефон є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , відмовити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2018 року про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3