АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2697/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 25.05.2000 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України;
- 12.03.2003 року Фрунзенським райсудом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 , ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
- 28.01.2010 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 28.01.2010 року звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України з підстав, передбачених ч. 4 ст. 309 КК України;
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Вироком встановлено, що 12.05.2013 року ОСОБА_7 приблизно о 20 годині, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , познайомився з ОСОБА_9 , з якою разом на таксі служби «Любиме» прослідував до подвір`я будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_9 вийшла з автомобілю та направилась до своєї знайомої.
В цей же день, 12.05.2013 р. приблизно о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , вийшов з таксі та став переслідувати ОСОБА_9 і біля четвертого під`їзду, будинку АДРЕСА_4 між ними виник конфлікт.
ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №22 по вул. Гвардійців Широнінців у м. Харкові, маючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом ривку викрав з рук потерпілої ОСОБА_9 сумку LV "Louis Vitton", вартістю 281,30 грн., в якій знаходився мобільний телефон «Nокіа С5-06», вартістю 652,50 грн. із сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», на рахунку якої були кошти у сумі 20 грн., а також кошти у сумі 280 грн., та інше майно, що не представляє для потерпілої матеріальної цінності, після чого з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав потерпілій матеріальний збиток на суму 1233,80 грн.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України закрити. На обґрунтування скарги вказав, що вирок є незаконним, судом допущена неповнота розгляду провадження, докази по справі містять суперечності та не підтверджують вину його підзахисного, можливість отримання доказів по справі вичерпана. На думку адвоката, судом було необґрунтовано відмовлено в задоволенні його клопотань, що заявлялися з метою повного дослідження обставин справи. Зазначив, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, досудове слідство проведено з порушеннями кримінального процесуального закону.
Обвинувачений також не погоджувався з вироком районного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обґрунтованим; обвинуваченого, який підтримав скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 року ОСОБА_7 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Захисник в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення.
Згідно зі ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При цьому, висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку, безпосередньо досліджених та викладених у вироку суду першої інстанції.
Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 12.05.2013 року приблизно о 20 годині 40 хвилин вона їхала разом з обвинуваченим, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, в автомобілі таксі «Любиме». Після того як вона вийшла з автомобіля і стала через двори направлятися до місця свого слідування, її наздогнав обвинувачений та став вимагати, щоб вона повернулася до автомобіля і проїхала разом з ним, на що вона відмовилася, тоді обвинувачений став здавлювати руками їй шию та тягнути за сумку. Злякавшись, вона попросилася, щоб ОСОБА_7 відпустив її в туалет, і коли вона відійшла від нього на деяку відстань, стала голосно кричати і звати на допомогу. Так як перехожі стали до неї підходити, то ОСОБА_7 разом із сумкою, яку шляхом ривку викрав з рук потерпілої став бігти до автомобіля, на якому вони до цього їхали, а вона бігла за ним та вимагала повернути сумку, але обвинувачений сів у автомобіль таксі разом із сумкою і автомобіль почав рухатися, при цьому потерпіла намагалася триматися за двері автомобіля і забрати з нього свою сумку, при цьому впала та пошкодила ногу.
Свідок ОСОБА_10 показав в суді, що він працює в таксі, підвозив обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілу ОСОБА_9 від будинку № 8 по вул. К.Уборевича у м. Харкові до будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_9 вийшла з автомобіля та прослідувала в двір будинку. За потерпілою з автомобіля вийшов ОСОБА_7 та прослідував за нею, а через деякий час повернувся із жіночою сумкою, та назвав адресу, за якою він повіз останнього. Після того, як він відвіз ОСОБА_7 до місця призначення, останній вийшов з автомобіля та не розрахувався з ним, у зв`язку з чим він прослідував за ним та встановив за якою адресою ОСОБА_7 зайшов.
Дані покази потерпілої та свідка узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, не містять у собі суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість, достовірність та у сукупності з іншими доказами по справі підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, а тому прийняті судом як належні та допустимі докази по справі, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Крім цього, висновок районного суду про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується письмовими доказами по справі, серед яких наступні.
Протокол пред`явлення особи для впізнання від 14.05.2013 року, згідно якого потерпіла впізнала за фотознімками ОСОБА_7 як особу, яка 12.05.2013 р. заволоділа її сумкою.
Протокол слідчого експерименту від 15.09.2015 р., відповідно до якого потерпіла показала та розповіла про механізм та спосіб вчинення відносно неї злочину.
Висновки судово-медичних експертиз від 15.05.2013 р. та від 28.09.2015 року, в яких зазначено, що у ОСОБА_9 були виявлені наступні тілесні пошкодження: садна на шиї, які виникли за механізмом здавлення - тертя, синці на тулубі, лівій нозі - за механізмом тертя-ковзання, синці на тулубі, лівій сідниці на кінцівках, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів, садна на лівій нозі- за механізмом тертя-ковзання, які є легкими тілесними ушкодженнями, і могли виникнути при обставинах, на які показує потерпіла при проведенні слідчого експерименту в частині їх утворення.
Наведені та вказані у вироку докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення майна потерпілої при вказаних вище обставинах.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 2 ст. 186 КК України.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши та перевіривши апеляційні доводи захисника та обвинуваченого, апеляційний суд прийшов до висновку, що кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно, всебічно та об`єктивно, наданим сторонами доказам дана належна правова оцінка та по справі постановлено законне та обґрунтоване рішення.
Зазначені обставини спростовують доводи апеляцій, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають.
Порушень кримінального процесуального законодавства при розгляді справи судом першої інстанції, які б могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване рішення у кримінальному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419, ч.2 ст.376 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_7 без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 20 серпня 2015 року по 20 червня 2017 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а в подальшому день за день, та вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що відбув призначене покарання та звільнити його з-під варти в залі суду негайно.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий суддя

Судді: