Справа № 500/5448/17
Провадження № 1-кп/500/436/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

представник цивільного позивача ОСОБА_6

представник органу пробації ОСОБА_7

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001938 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, українця, із середньо освітою, пенсіонер, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 11.07.2017 року біля 08.00 години, перебуваючи в м. Ізмаїл Одеської області, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ-2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись по вул. Клушина з боку вул. М. Грушевського в напрямку пр. Суворова, яка по відношенню до пр. Суворова є головною дорогою і в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме:

-п.2.3-б, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним в дорозі;

-п.2.3-е, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

В порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», який встановлений на вул. Клушина перед перехрестям з пр. Мира, а також п.16.11 Правил дорожнього руху, згідно з яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен поступитися дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перетину проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, водій ОСОБА_4 при виїзді на перехрестя пр. Миру, яка по відношенню до вул. Клушина є головною дорогою, не надав дорогу велосипеду марки «Україна» під керуванням водія ОСОБА_8 , який наближається до даного перехрестя проїзних частин по пр. Мира зліва з боку вул. Кулікова, в результаті чого на перехресті скоїв на нього наїзд.

В результаті наїзду, водію велосипеда ОСОБА_8 , було спричинено травму правої ноги у формі «відкритого перелому обох кісток (великої гомілкової та малої гомілкової кісток) правої гомілки в середній третині зі зміщенням» відповідно до п.2.1.3 к «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Своїми діями він вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе визнав в повному обсязі та пояснив, що того дня виїжджав з заправки, оглянуся з лівої сторони, побачив машину, пропустив її, та більш транспортних засобів з лівого боку не було. З права їхали машини, але він переконався, що встигне проїхати, та коли почав виїжджати збив велосипедиста ОСОБА_9 . Одразу зупинився, викликав швидку допомогу та поліцію. Потерпілому сплачував всі витрати на лікування. У скоєному кається, згоден на застосування амністії. Цивільний позов визнає.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та оголошенням характеризуючих матеріалів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, крім визнання ним своєї вини, знайшла підтвердження в судовому засіданні.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до п.ґст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також, згідно висновку досудової доповіді, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, оцінюється як низький, а ризик небезпеки для суспільства оцінюються як середню ймовірність вчинення повторно правопорушення, а тому перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк вважається можливим. Потреб у наданні соціально-психологічної допомоги не потребує. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, за виникненням потреби обвинуваченому, орган пробації може сприяти в наданні соціальних послуг. У громаді для ресоціалізації наявні такі ресурси, як: місцевий центр надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає юридичну консультативну допомогу у вирішенні особистих питань; релігійні організації: Свято-Костянтино-Єленський чоловічий монастир, Церква «Источник Живой Воды», які проводять профілактичні заходи, направлені на попередження ризикової поведінки.

Відповідно до ч.3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Цивільний позов КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня» суд задовольняє в повному обсязі, та стягує з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 8486 гривень 45 копійок за лікування потерпілого ОСОБА_8 до державного бюджету України.

Враховуючи те, що суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, ОСОБА_4 досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обвинувачений ОСОБА_4 згоден на застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», тому суд звільняє ОСОБА_4 від відбування покарання.
Керуючись ст. ст. 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину та вважати засудженим за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі без позбавленн права керувати транспортними засобами.

В силу п. ґст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 - звільнити від призначеного покарання.

Накладений арешт, на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2017 року, на автомобіль марки «ВАЗ-2121» реєстраційний номер НОМЕР_1 зняти.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави матеріальну шкоду в сумі 8486 (вісім тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 45 копійок.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1