18.10.2017 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 532/1518/17
Провадження № 1-кп/533/105/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина Полтавської області кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000050 від 23.05.2017 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, освіта повна загальна середня, пенсіонер, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 1971 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що відповідно до розпорядження голови Кобеляцької районної державної адміністрації ОСОБА_6 № 193 від 01.06.2011 року останньому надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства площами 58,20 га та 20,00 га на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Станом на 23.05.2017 року обвинувачений ОСОБА_3 проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства не виготовив та не затвердив, будь-яких дозвільних документів (рішень, розпоряджень, наказів) про передачу в користування (оренду) земельних ділянок не отримав, договорів оренди землі не укладав.

В подальшому, навесні 2017 року, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспіль-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч ст.ст. 124-125 Земельного кодексу України, без укладення відповідних договорів оренди землі, виготовленого та затвердженого проекту землеустрою та отриманого дозволу (рішень, розпоряджень, наказів) про передачу в користування (оренду) земельних ділянок, приступив до обробітку земельних ділянок на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області площами 58,20 га та 20, 00 га та засіяв їх сільськогосподарською культурою кукурудзою, достовірно знаючи про відсутність права користування даними земельними ділянками, вчинивши тим самим їх самовільне зайняття.

Відповідно довідки Державного інспектора з охорони навколишнього середовища Полтавської області від 29.05.2017 року, розмір шкоди заподіяної державі обвинуваченим ОСОБА_3 внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності становить: 93282,20 грн (58,2 га) та 32055,74 грн (20 га), що разом становить 125337,94 грн.

В актах перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктами земельними ділянками № 133-ДК/250/АП/09/01/-17 та № 133-ДК/251/АП/09/01/-17 від 25.07.2017 року, складених старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області ОСОБА_7 та головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області ОСОБА_8 зазначено, що розпорядженням голови Кобеляцької районної адміністрації № 193 від 01.06.2011 року, обвинуваченому ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою. Проект не затверджено. Будь-які документи (рішення, розпорядження, накази) про передачу в користування (оренду) земельних ділянок площами 20,00 га та 58,20 га у обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні. Договори оренди землі не укладено. В діях обвинуваченого ОСОБА_3 вбачаються порушення статті 125 Земельного кодексу України.

Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, який здійснений державним інспектором ОСОБА_8 та перевірений старшим державним інспектором ОСОБА_7 , заподіяна шкода державі становить у сумі 93 282,20 грн. та у сумі 32 055,74 грн, а всього разом у сумі 125 337,94 грн.

Відповідно до висновку № 876 судової економічної експертизи від 01.09.2017 року, загальний розмір шкоди завданої державі внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності площами 58,2 га та 20 га на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району, встановлені відповідно до довідки Державного інспектора з охорони навколишнього середовища Полтавської області ОСОБА_9 від 29.05.2017 року, становить у сумі 125 384,63 грн., що у 156 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст. 1971КК України, оскільки обвинувачений вчинив умисні дії, які виразилися у самовільному зайнятті земельних ділянок, яким завдано значної шкоди їх законному власнику.

11.09.2017 року між обвинуваченим та прокурором укладена угода про визнання винуватості у вищезазначеному кримінальному провадженні.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1971КК України, щиро покаявся та добровільно відшкодував завдану шкоду.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст. 1971КК України виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто у сумі 3 400 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Далі судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 1971КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Зміст наданої суду угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст. 1971 КК України, вину у вчиненні вищезазначеного злочину визнає повністю, погоджується на призначення узгодженого покарання. Цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які були роз`ясненні судом. Усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, які передбачені ст. 476 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вищезазначену угоду про визнання винуватості підтримала та прохала її затвердити.

Прокурор у судовому засіданні прохав затвердити угоду про визнання винуватості.

Далі судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України вбачається, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та державним обвинувачем.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого - не встановлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Речові докази - відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в розмірі 4 952,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 11.09.2017 року між прокурором Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000050 від 23.05.2017 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 1971 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить у сумі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової економічної експертизи № 876 від 01.09.2017 року у сумі 4 952,00 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України зокрема:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок надрукований суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя