Провадження № 1-кп/761/1128/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0008592 внесеному до ЄРДР від 23.07.2015 року, щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бобровиця, Чернігівської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України,

в с т а н о в и в :
обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0008592 від 23 липня 2015 року щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 14 квітня 2017 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, оскільки він складений з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України, дане кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Києва, підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не вбачається.

Потерпілі підтримали позицію сторони обвинувачення, вважаючи, що існують підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Захисник просив повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, зазначив, що в обвинувальному акті не міститься посилання на мотив вчинення кримінального правопорушення, не розкрито характер дій обвинуваченого та суті злочину у вчинення якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд прийшов до наступного висновку.

Частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є повернення обвинувального акта прокурору, у разі його невідповідності вимогам КПК України.

Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленого цим Кодексом.

У відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

За вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Однак, всупереч вказаним нормам закону, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , який складено 24 лютого 2017 року прокурором у кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_11 , суми невиплаченої заробітної плати працівникам по всім потерпілим зазначені не коректно, а саме таким чином, що є незрозумілим про який розмір невиплаченої заробітної плати йде мова.

Так, в обвинувальному акті зазначено про те, що кримінальним правопорушенням завдано матеріального збитку в сумі 760933,73 грн.

При цьому, у викладі в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також у формулюванні обвинувачення зазначено, зокрема, дослівно «станом на 02.11.2015 року заборгованість з виплати заробітної плати перед 129 працюючими працівниками становить 2826,2 тис. грн; за січень вересень 2015 року сума заборгованості з виплати заробітної плати перед 94 працівниками становить 2940,2 тис. грн.».

Далі за текстом слідує, зокрема, дослівно «безпідставно не виплатив заробітну плату за період із 01.01.2015 по 30.06.2015 ОСОБА_12 , яка перебувала н посаді геолога 2 категорії Департаменту інженерних вишукувань в ПАТ «Укргазпроект» у загальному розмірі 10 648, 52 гривень».

Аналогічні недоліки щодо написання сум стосуються й інших потерпілих.

Таким чином, з урахуванням наведеного в обвинувальному акті зазначаються по різному суми не виплаченої заробітної плати, у зв`язку з чим не можливо визначитися з конкретною сумою не виплаченої заробітної плати кожному із потерпілих.

Зазначене, на переконання суду, є неконкретним викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , і про які у будь-кому разі він повинен бути чітко обізнаним та обрати власну правову позицію захисту.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що в тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення Суду від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79).

Також Європейський суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення Суду від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 52).

Таким чином, обвинувачення повинно бути сформульовано повно, чітко та зрозуміло і узгоджуватися з наведеною правовою кваліфікацією. Це обумовлено, зокрема, необхідністю забезпечення права на захист, оскільки особа повинна знати від якого обвинувачення захищатись, та з огляду на висунуте їй обвинувачення обирати правову позицію захисту.

Разом з тим, наведені вище обставини дають підстави для висновку, що викладення в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_4 в такий спосіб, на переконання суду, свідчить про невиконання органом досудового розслідування завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, порушення загальних засад кримінального провадження, зокрема, принципів верховенства права, законності, забезпечення права на захист.

Окрім того, виклад в такий спосіб формулювання обвинувачення в обвинувальному акті дає суду підстави вважати, що органом досудового розслідування не виконано вимоги ст. 291 КПК України при складанні такого процесуального документа.

Викладене в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 формулювання обвинувачення за своєю суттю є заздалегідь незрозумілим, що є прямим порушенням права на захист обвинуваченого, оскільки останній у будь-якому разі повинен бути чітко обізнаними про характер висунутого щодо нього обвинувачення та обрати власну правову позицію захисту.

Необхідно зауважити, що за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При цьому, згідно з положеннями ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий роз`яснює обвинуваченому суть обвинувачення.

Однак, зазначення в обвинувальному акті в такому вигляді розмірів невиплаченої заробітної плати позбавляє суд можливості, виконати вимоги ст. 348 КПК України, щодо роз`яснення суті обвинувачення, з огляду на його очевидну незрозумілість.

А тому виявлені недоліки обвинувального акта перешкоджають подальшому судовому розгляду та є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

При цьому, суд враховує і те, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак цією нормою закону не передбачено виправлення очевидних недоліків щодо змісту обвинувального акта.

Таким чином, виявлений недолік свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при складенні обвинувального акта, у зв`язку з чим, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору для усунення зазначеного недоліку.

З урахуванням прийнятого судом рішення про повернення обвинувального акта прокурору, то за заявами ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про залучення їх до кримінального провадження як потерпілих, не може бути прийнято судом рішення по суті, а тому їх слід повернути особам, які їх подали.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , що в силу положень ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314 КПК України, суд
у х в а л и в :
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0008592 внесеному до ЄРДР від 23.07.2015 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 10.

Заяви ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про залучення особи до кримінального провадження як потерпілого, повернути останнім.

Роз`яснити ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом семи днів з дня її оголошення або з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1