Справа №345/3458/16-к
Провадження № 1-кп/345/49/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.09.2017 р. м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кропивник Калуського району Івано-Франківської області, жителя та зареєстрованого АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, з середньою освітою, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого за ст. 122 ч. 1 КК України, суд
що ОСОБА_7 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_4 .
Злочин вчинено за наступних обставин:
ОСОБА_7 13.06.2016 близько 10.00 год., перебуваючи на пасовищі в с. Кадобна Калуського району Івано-Франківської області вчинив сварку із ОСОБА_4 .
В ході сварки, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_7 накинувся на ОСОБА_4 і почав однією рукою здавлювати шию, а іншою наносити удари в область голови та щелепи. Свої дії ОСОБА_7 припинив тільки після втручання ОСОБА_8 .
Припинивши на деякий час свої дії, о 10.30 год. ОСОБА_7 повторно наблизився до ОСОБА_4 і умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, здавлював шию та наносив їй удари в область голови та щелепи. Свої дії ОСОБА_7 припинив тільки після втручання чоловіка потерпілої ОСОБА_9 .
В результаті умисних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження: закрита черепно-лицева травма з переломом великого крила основної кістки зліва (латеральної стінки лівої орбіти), уламковими переломами стінок лівої гайморової пазухи, величної кістки зліва, гемосинусом лівої гайморової пазухи, зі струсом головного мозку, які відповідно до висновку експерта № 237/189-Д від 10.09.2016 відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент їх спричинення, а синці і садна в ділянці обличчя, крововилив під коньюктиву лівого очного яблука відносяться до легких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав, частково та пояснив, що близько 07 год. 13.06.2016 він їхав велосипедом до коваля ОСОБА_10 . По дорозі він побачив ОСОБА_11 , яка почала нецензурно висловлюватись у його сторону через курей, на що він уваги не звертав. Не заставши коваля, він іншою дорогою поїхав додому, де порався по господарству. Біля 11 години він на велосипеді поїхав на поле, яке знаходиться за селом. По дорозі, біля своєї присадибної ділянки зустрів ОСОБА_11 , яка пасла худобу на пасовищі. Перед огорожею він зупинився, і почав розмову з ОСОБА_12 з приводу того, що це не його кури були на її городі. В свою чергу ОСОБА_12 почала знову висловлюватись в його адресу нецензурними словами і нанесла йому удар кріселком в область лівого плеча та продовжувала наносити удари. Після цього він вирвав з рук ОСОБА_12 кріселко і викинув його у траву. Стверджував, що ініціатором конфлікту із ОСОБА_4 була сама потерпіла. Також вказав, що потерпілу він не бив. Можливо удари сталися в той момент, коли він забирав металеве кріселко у неї.
Цивільний позов визнав частково, а саме визнав 621.00 гривню матеріальної шкоди та 4000.00 гривень моральної шкоди.
Не зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні даного злочину підтверджується показаннями потерпілої, свідків, висновками судово-медичних експертиз та іншими документами, дослідженими під час судового розгляду справи.
Так, потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні суду показала, що 13.06.2016 вона перебувала на пасовищі. Цього дня, близько 10.00 год., ОСОБА_7 почав з нею сваритися. В ході сварки, він на неї накинувся і почав здавлювати шию та наносити удари в голову та обличчя. В цей час підбігла ОСОБА_8 і після цього ОСОБА_7 припинив її бити. Після цього, приблизно о 10.30 год. ОСОБА_7 знову підійшов до неї і почав її бити та душити, і тільки після втручання її чоловіка ОСОБА_9 зупинився.
Окрім цього, заявлений нею цивільний позов просить задоволити у повному обсязі та суворо покарати обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що близько 10 год. 13.06.2016 він повертався із лісу попри пасовище і почув крик дружини ОСОБА_4 . Підійшовши ближче, він побачив ОСОБА_8 , яка кричала йому, що " ОСОБА_7 знову б`є Марусю". Коли він підійшов до дружини та обвинуваченого, то побачив, як ОСОБА_13 наносив удар рукою по обличчю ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_8 суду показала, що справді бачила як приблизно 10.00 год. на пасовищі ОСОБА_7 бив ОСОБА_4 , а вона їх розбороняла. Того, як обвинувачений бив її вдруге вона не бачила, оскільки була далеко. Також вона побачила чоловіка потерпілої ОСОБА_9 і повідомила йому, що ОСОБА_7 б`є його дружину.
Крім показів обвинуваченого, потерпілої та свідків, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується також наступними дослідженими у судовому засіданні доказами, що містяться у письмових матеріалах справи:
-висновком експерта № 189 від 04.08.2016 згідно якого у гр. ОСОБА_4 малися синці в ділянці обличчя, які утворилися від дії тупих твердих предметів (удару, стиснення), можуть відповідати терміну, вказаному у постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Оскільки карта виїзду Калуської СШМД від 13.06.2016, медична карта стаціонарного хворого Калуської ЦРЛ №6453, нейрохірургічного відділення, медична карта стаціонарного хворого відділення ЩЛХ ОКЛ від 11.07.2016 не представлені вирішити питання про наявність, характер, механізм утворення та ступінь тяжкості інших яких небудь тілесних ушкоджень немає можливості (а.с.85-86);
-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 237/189-Д від 10.09.2016 згідно якого у гр. ОСОБА_4 малися тілесні ушкодження: закрита черепно-лицева травма з переломом великого крила основної кістки зліва (латеральної стінки лівої орбіти), уламковими переломами стінок лівої гайморової пазухи, виличної кістки зліва, гемосинусом лівої гайморової пазухи, зі струсом головного мозку, синці та садна в ділянці обличчя, крововилив під кон`юктиву лівого очного яблука, які утворилися від дії тупих твердих (садна від удару під кутом, тертя, ковзання, а решта тілесних ушкоджень від удару, стиснення) предметів та можуть відповідати терміну, вказаному у постанові. Закрита черепно лицева травма з переломом великого крила основної кістки зліва (латеральна стінка лівої орбіти), уламковими переломами стінок лівої гайморової пазухи, виличної кістки зліва, гемосинусом лівої гайморової пазухи , зі струсом головного мозку відносяться до середнього ступеня тяжкості, як таких що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент їх спричинення, а решта описаних вище тілесних ушкоджень відносяться до легких. У зв`язку з тим, що в представлених медичних документах відсутня детальна морфологічна характеристика тілесних ушкоджень, вирішити питання, про те скільки нанесено ударів гр. ОСОБА_4 немає можливості. а.с. 87-88);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.09.2016 та фототаблиць до нього, де потерпіла ОСОБА_4 вказує де і як обвинувачений вчинив з нею сварку та наносив їй тілесні ушкодження (а.с. 89-90, 91-92).
Суд, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий (а.с.96), позитивно характеризується по місцю реєстрації та проживання (а.с. 99, 100), на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 97, 98) є інвалідом 3 групи (а.с. 101-102).
За таких обставин, суд вважає, що покарання йому слід обрати в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.
З приводу заявлених захисником ОСОБА_6 клопотань, про визнання висновку експерта №237/189-Д від 10.09.2016 недопустимим доказом та перекваліфікацію дій обвинуваченого суд приходить до наступного.
Згідно ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Висновок експерта надається в письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Під час судового розгляду з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти вилучення та експертного дослідження документації щодо отриманих нею травм та проведеного лікування, а тому істотного порушення прав ОСОБА_7 і основоположних свобод, що потягло б недопустимість отриманих доказів з дослідженої документації судом не встановлено.
Зокрема, захисник вказала, що в матеріалах справи відсутня консультативна довідка обласного рентгенолога ОСОБА_14 від 02.09.2016.
Згідно ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Згідно ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
В нарадчій кімнаті судом досліджено питання недопустимості висновку експерта №237/189-Д від 10.09.2016. Встановлено, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.08.2016 клопотання слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про тимчасовий доступ до речей і документів задоволено. Зокрема, надано тимчасовий доступ із вилученням медичної карти стаціонарного хворого №129516 Івано-Франківської ОКЛ ОСОБА_4 , 1950 р.н. Строк дії вказаної ухвали 1 місяць з дня її винесення, що відповід ає вимогам ст. 164 КПК України. З огляду на вказане, консультативна довідка обласного рентгенолога ОСОБА_14 від 02.09.2016 була надана експерту тимчасово для проведення експертизи, після чого повернута за належністю, а тому в матеріалах провадження відсутня.
Окрім цього, захисник упродовж усього розгляду справи судом, не зверталася до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.
Таким чином, висновок експерта №237/189-Д від 10.09.2016 є належним та допустимим доказом, що підтверджує правильність кваліфікації дій обвинуваченого.
Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 є інвалідом 3 групи на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Так, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст.122 ч.1 КК України, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Крім того, даний злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Таким чином, на ОСОБА_7 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» . Обвинувачений не заперечив щодо застосування до нього амністії (а.с. 119), а перешкод для її застосування та звільнення від призначеного покарання з цих підстав ОСОБА_7 - судом не встановлено. За таких обставин, відповідно до ст. 86 КК України, на підставі ст. 1 п. г Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 слід звільнити від призначеного покарання.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 - цивільного позивача у даному кримінальному провадженні суд керується наступним.
Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Потерпілою до обвинуваченого заявлено цивільний позов про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди на суму 2070,63 грн. та моральної шкоди на суму 25 000 грн.
Відповідно до ст. 1166 ч. 3 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Встановлено, що за вказаних вище обставин обвинувачений ОСОБА_15 заподіяв потерпілій умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, внаслідок чого остання лікувалася, що підтверджується фіскальними чеками та квитанціями (а.с. 45), а тому вказану майнову шкоду в сумі 2070, 63 належить стягнути з обвинуваченого.
Що стосується морального відшкодування, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, у тому числі, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Так, суд вважає, що потерпілій ОСОБА_4 вчиненим злочином спричинено моральну шкоду: внаслідок одержаних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, вона перенесла як фізичний біль, так і психологічні страждання з-за втрати здоровя, звичного нормального способу життя. Тому, враховуючи обставини кримінального провадження, глибину та характер моральних страждань потерпілої, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок вчинення даного злочину, позов потерпілого у цій частині слід задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 8000.00 гривень моральної шкоди.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.
Речові докази по справі, а також витрати на залучення експертів відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, -
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.
Відповідно до ст. 86 КК України, на підставі ст. 1 п. г Закону України «Про амністію у 2016 році» року звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді обмеження волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 - задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 - 2070.63 гривень матеріальної шкоди та 8000.00 гривень моральної шкоди. У решті позову відмовити.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Івано-Франківської через Калуський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.