Справа № 344/4196/18
Провадження № 1-кп/344/623/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малинівка Рогатинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, військовослужбовця за контрактом, одруженого, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Злочин вчинено за наступних обставин.

30.03.2017 ОСОБА_6 з Міністерством оборони України укладено контракт про проходження військової служби на строк 3 (три) роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 4-РС від 05.07.2017 солдата ОСОБА_7 призначено на посаду механіка-водія танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №5 від 05.07.2017 солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення даної військової частини.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, солдат ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст.1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_9 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

17.07.2017 о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилятися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин перебував поза розташуванням військової частини до 12 год. 00 хв. 27.03.2018, а саме самостійно з`явився до військової прокуратури ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), тобто тривалістю понад один місяць, проводячи час на власний розсуд за місцем постійного проживання в с.Малинівка Рогатинського району Івано-Франківської області.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного. Так, ОСОБА_5 суду показав, що з березня 2017 проходить військову службу за контрактом. 17.07.2017 близько 09 год. свідомо покинув військову частину НОМЕР_1 у зв`язку сімейними обставинами та весь час знаходився вдома за місцем проживання в с.Малинівка Рогатинського району Івано-Франківської області. 27.03.2018 самостійно з`явився до військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону. У вчиненому щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, просив суд суворо його не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, не працює, військовослужбовець за контрактом, одружений, на обліках ОНД та ОПНЛ №3 не перебуває, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджено також прокурором у судовому засіданні, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості злочину, особи винного та інші обставини кримінального провадження, зокрема вік обвинуваченого, що раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк один рік, позицію обвинуваченого, що просив суд суворо його не карати та не позбавляти волі, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.407 КК України. Зважаючи на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_10