Справа № 495/2891/18
Номер провадження 1-кп/495/256/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 0000011 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Приморськ Запорізької області, не одруженого, осіб на утриманні не маючого, з середньо спеціальною освітою, працюючого командиром гармати 2 розрахунку 1 гарматного артилерійського взводу 2 гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , сержантом, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, при наступних обставинах:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), 27 січня 2018 року о 08.00 годині, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, та ухилявся від проходження військової служби до 28.03.2018 року включно, тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення

Не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 22.12.2017 року ним було подано рапорт на ім`я командира військової частини, де він проходить службу, на відпустку. Йому була надана основна щорічна відпустка терміном на 30 діб, з датою прибуття до розташування частини 27.01.2018 року. Він не з`явився вчасно на службу з наданої йому відпустки до військової частини НОМЕР_1 та повернувся до частини 27.03.2018 року. Своєчасно не з`явився до військової частини у зв`язку з тим, що поїхав додому у Запорізьку область та у зв`язку з погодними умовами не зміг прибути до частини, а потім у нього були відсутні кошти на дорогу. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати його.

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 407 ч. 4 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер скоєного ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченого, який за місцем проходження служби характеризується позитивно, є військовослужбовцем, не одружений, дітей на утриманні не має, раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проходження служби, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1