Провадження №1/761/24/2018
В И Р О К
Іменем України
05 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

підсудного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу, у якій

гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, громадянин України, українець, перебуває у зареєстрованому шлюбі, непрацездатних утриманців не має, з вищою освітою, науковий співробітник Національного університету оборони України, зареєстрований та фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , у силу ст. 88 КК України не судимий,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України,
у с т а н о в и в :
Підсудний ОСОБА_7 вчинив злочин проти здоров`я людин за нижчевикладених обставин.

Підсудний 09.11.2011, приблизно о 08.50 год., перебуваючи у приміщенні спортивного залу ПАТ «Київпроект» за адресою м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 16-22, у складі команди грав у футбол. Під час гри між ним та гравцем протилежної команди потерпілим ОСОБА_5 у зв`язку з ситуацією, що виникла на полі, відбувся словесний конфлікт.
У зв`язку з цим підсудний на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, кулаком лівої руки завдав один удар в обличчя ОСОБА_5 .
У результаті вказаних дій обвинуваченого потерпілому спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому виличної кістки справа.
Підсудний, будучи допитаний судом під час розгляду справи, своєї вини за пред`явленим обвинуваченням не визнав. Не заперечуючи фактичних обставин, які наведені у цьому вироку, ОСОБА_7 зазначив, що він з своїми товаришами періодично грає у футбол у спортивному залі ПАТ «Київпроект».
У ранковий час 09.11.2011 під час гри ОСОБА_5 поводився неадекватно, висловлювався на адресу інших гравців нецензурною лайкою, грав агресивно. В один з ігрових моментів потерпілий ОСОБА_5 грубо, недозволеним прийомом зіграв проти ОСОБА_7 , внаслідок чого підсудний впав на підлогу та забив собі спину. Після цього ОСОБА_7 зробив ОСОБА_5 зауваження і гра продовжилася.
Приблизно через 10 хвилин аналогічна ситуація повторилася, коли після чергового ігрового моменту потерпілий у відповідь на зауваження підсудного у грубій формі звернувся до останнього, загостривши цими своїми діями конфлікт. Не втримавшись, реагуючи на образливі слова ОСОБА_5 , підсудний завдав потерпілому ляпасу. Однак потерпілий продовжував нецензурно висловлюватися у бік ОСОБА_7 , тоді той лівою рукою завдав ще одного ляпасу по обличчю ОСОБА_5 . У подальшому підсудний намагався нанести ще одного удару в обличчя потерпілого, однак останній від удару ухилився. На цьому гра закінчилася і ОСОБА_5 видалився до роздягальні.
На думку підсудного, його дії не утворюють складу злочину через те, що події мали місце під час ігрової ситуації, крім того, потерпілий своїми словами спричинив йому моральних страждань і підсудний діяв з метою захисту своїх честі та гідності.
Також, на переконання ОСОБА_7 , його удар не міг спричинити перелому виличної кістки тому, що удар ним завдавався не кулаком, а долонею. Не визнаючи себе винуватим, підсудний висловив шкодування, що не втримав своїх емоцій, що призвело до негативних наслідків.
Вважаючи, що вищевказане не містить складу злочину, підсудний не погодився на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
Доводам підсудного суд надає критичної оцінки, приймаючи до уваги, що його показання є непослідовними та суперечливими. ОСОБА_7 фактично підтверджені обставини події, яка мала місце 09.11.2011 у спортивному залі ПАТ «Київпроект». Не заперечуючи свого конфлікту з ОСОБА_5 , підсудний визнав, що завдав рукою удару у праву частину обличчя потерпілого, однак поставив під сумнів можливість настання від цього удару таких наслідків, як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
У той же час суд дійшов висновку, що висунуте проти ОСОБА_7 обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, які безпосередньо досліджені судом під час розгляду справи.
Зокрема, ОСОБА_7 , надаючи під час досудового слідства показання як підозрюваний, а згодом як обвинувачений, визнав, що в одному з ігрових моментів випадково зачепив рукою обличчя потерпілого, що викликало агресивну реакцію останнього. Стоячи навпроти ОСОБА_5 , підсудний побачив рух правої руки потерпілого у його сторону. Діючи рефлекторно, намагаючись відбити руку ОСОБА_5 , він зовнішньою стороною кулака завдав потерпілому удар у праву щоку.
(т.1 а.с. 105-108, 115-116)
Вказані показання обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив також під час проведення очної ставки з потерпілим.
(т.1 а.с.117-119)
Допитаний судом потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що у зазначеному у цьому вироку місці, він разом із своїми товаришами періодично грали у футбол. Одного дня, а саме 09.11.2011 відбувалася чергова гра. ОСОБА_7 того разу грав у команді суперника. Інколи у грі виникали конфліктні епізоди, у тому числі за участю ОСОБА_7 . Так, підсудний грубо зіграв проти потерпілого, що викликало між гравцями певне непорозуміння. Коли ОСОБА_7 грубо зіграв проти потерпілого, останній висловив на адресу підсудного деякі претензії. Після чого почалася штовханина, під час якої ОСОБА_7 задав йому сильного та швидкого удару рукою у праву частину обличчя. Відразу після цього він відчув сильний біль у місці удару, виник набряк. Через це він звернувся до лікаря. За рекомендацією лікаря, який попередив, що травма може бути серйозною, ОСОБА_5 звернувся до міліції, де йому видали направлення до судово-медичного експерта. У лікарні йому повідомили, що у нього перелом виличної кістки зі зміщенням, цю травму під час гри потерпілий отримати не міг, оскільки не падав, м`ячем в обличчя йому не влучали. У зв`язку з отриманою травмою йому була проведена операція з вивільнення нерва, затиснутого зміщеними уламками кістки. На стаціонарному лікуванні перебував близько 2-3 тижнів.
Потерпілий вважає, що своїми діями не давав підстав для такої бурхливої реакції підсудного. Претензій матеріального та морального характеру ОСОБА_5 до підсудного не має, оскільки той повністю компенсував завдану ним шкоду, сплативши 15 тис. грн.
У суду відсутні підстави ставити під сумнів показання потерпілого, які є послідовними, не змінювалися упродовж усього досудового розслідування та судового розгляду, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами у справі.
Так, потерпілий ОСОБА_5 09.11.2011 звернувся з заявою про конфлікт, що мав місце у цей день у приміщенні ПАТ «Київпроект» під час гри у футбол, вказав на людину на ім`я ОСОБА_8 , яка завдала йому удар в обличчя.
(т.1 а.с.16)
У відповідності з долученою до матеріалів кримінальної справи випискою Київської міської клінічної лікарні № 1 ОСОБА_5 11.11.2011 у зв`язку з наявним переломом виличної кістки справа зі зміщенням проведена оперативне втручання «репозиція виличної кістки справа, ревізія гайморової пазухи». Виписаний з лікарні 25.11.2011.
(т.1 а.с.25)
Наведене підтверджується довідкою зазначеної лікувальної установи від 18.11.2011 № 2886, згідно з якою ОСОБА_5 за станом на день видання довідки перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицьової хірургії у зв`язку з наявним переломом виличної кістки справа зі зміщенням.
(т.1. а.с.42)
Під час розслідування справи протоколом виїмки від 08.02.2012 у Київській міській клінічній лікарні № 1 вилучена медична карта № 20196 стаціонарного хворого ОСОБА_5 та рентген знімок цього ж хворого.
Згідно з постановою слідчого від 20.02.2012 вказані документи направлені до експертної установи для проведення судово-медичної експертизи.
(т.1 а.с.44, 4)
Згідно з висновком судово-медичного експерта ОСОБА_9 від 20.02.2012 № 34/Е згідно з наданою медичною документацією у гр. ОСОБА_5 мало місце ушкодження у виді перелому виличної кістки справа, яке утворилося від дії тупого предмету, за давністю може відповідати строку та обставинам, які зазначені у постанові, та відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості, оскільки для зрощування перелому необхідний строк понад 21 день.
Дослідна частина вказаного висновку містить відомості про те, що експертиза проводилася на підставі історії хвороби № 20196 Київської міської клінічної лікарні № 1 щодо хворого ОСОБА_5 , згідно з якою у ОСОБА_5 10.11.2011 шляхом рентгенологічного дослідження виявлені порушення цілісності кісткової тканини по нижньо-орбітальному краю зі зміщенням виличної кістки справа. 11.11.2011 проведена хірургічна операція.
(т.1 а.с. 48-49)
У висновку судово-медичної експертизи від 22.02.2011 № 6/І експерт ОСОБА_9 зазначив, що відповідно до медичної документації у гр. ОСОБА_5 мало місце ушкодження у вигляді перелому виличної кістки справа, з приводу чого 11.11.2011 проведена операція щодо репозиції уламків виличної кістки справа.
(т.1 а.с.54-55)
Допитаний судом судово-медичний експерт ОСОБА_9 пояснив, що експертиза ним проводилася за медичними документами. З огляду на те, що після спричинення травми і до проведення експертного дослідження пройшов значний час, не було доцільним оглядати потерпілого, оскільки тілесні ушкодження за цей період не збереглися. Підстав ставити під сумнів відомості, зазначені у медичній документації, у експерта не було. Експерт ОСОБА_10 шляхом поверхневого обстеження міг не виявити перелому через те, що для цього необхідно направити особу на рентген.
(т.4 а.с. 132-134)
Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи від 10.05.2012 № 68 станом на 09.11.2011 (після 09.00) у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді двох саден на слизовій оболонці правої щоки, які могли утворитися 09.11.2011 близько 09.00 станом на 10.11.2011 (о 15.00) у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді переломів лицьового черепа (правих виличної та верхнє-щелепної кісток), які утворилися до 15.40 год. 10.11.2011, у т.ч. і не виключно близько 09.00 год. 09.11.2011. Характер та локалізація всіх вищезазначених ушкоджень свідчать, що вони утворилися від дії, можливо одноразової, тупого предмета з обмеженою поверхнею контакту (яким може бути і кисть людини, що зібрана в кулак).
(т.1 а.с.181-186)
Під час судового розгляду допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_11 , який входив до складу експертної комісії та був доповідачем у справі, повідомив, що точного часу, коли у потерпілого виник перелом, встановити неможливо, оскільки відсутня відповідна методика. Місце перелому співпадало з місцями розташування саден на щоці, які описав у своєму дослідженні спеціаліст судово-медичний експерт ОСОБА_10 . Синця на місці перелому могло не бути з огляду на те, що огляд проводився до утворення вказаного ушкодження. Враховуючи, що томографічне дослідження є більш точним, саме томографічним знімком підтверджена наявність у ОСОБА_5 перелому.
(т. 4 а.с.156-157)
Вищезазначені докази підтверджуються показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_10 , який пояснив, що ним 09.11.2011 проводилося судово-медичне обстеження ОСОБА_5 , яким зафіксовані садна на слизовій оболонці правої щоки подовженої, овальної форми, розмірами 0,8х0,2 см, 0,3х0,2 см, вкриті білуватим нальотом. Вказані тілесні ушкодження спричинені тупим предметом, за давністю можуть відповідати 09.11.2011 та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Оскільки для виявлення перелому необхідне проходження рентгенологічного обстеження або томографії, за відсутності відповідних даних експерт міг не виявити такого перелому. ОСОБА_5 під час обстеження скаржився на біль у правій частині обличчя.
(т.4 а.с.103)
Сукупність вищезазначених доказів у їх взаємному логічному зв`язку між собою беззаперечно доводять як ті обставини, за яких потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження, так і вину у цьому підсудного ОСОБА_7 .
Не спростовують висновків суду про доведеність вини підсудного і показання свідка ОСОБА_12 , який, надаючи суду показання, зазначив, що у спортивному залі ПАТ «Київпроект» він у 2011 році грав у міні-футбол. Того дня, коли між підсудним та ОСОБА_5 відбувся конфлікт, свідок разом з підсудним грали за одну команду, свідок виконував обов`язки воротаря. ОСОБА_7 завжди під час гри поводився коректно, тоді як манера гри ОСОБА_5 була протилежною, вирізнялася агресивністю. За свою поведінку на полі ОСОБА_5 ніколи не вибачався. Безпосередньо моменту, коли ОСОБА_7 завдав ОСОБА_5 удару свідок не бачив. Однак після гри, у роздягальні чув від гравців про зазначену подію, на обличчі ОСОБА_5 слідів від удару не бачив.
(т.4 а.с. 72-74)
Отже, свідок ОСОБА_12 також підтвердив наявність гострого конфлікту між підсудним та потерпілим, внаслідок якого гра була закінчена, її учасники покинули спортивний зал.
Доводи підсудного у частині того, що завдання тілесних ушкоджень під час гри в футбол не утворюють складу злочину не ґрунтуються на законі, оскільки дії підсудного мали умисний, цілеспрямований характер, були обумовлені неприязним ставленням підсудного до потерпілого.
Обговорюючи питання кваліфікації, суд відмічає, що дії підсудного ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.

Вказану кваліфікацію суд вважає правильною, оскільки ОСОБА_7 своїми умисними діями спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вивченням особи підсудного встановлено, що ОСОБА_7 у силу ст. 88 КК України є не судимим, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, є відшкодування підсудним завданої злочином шкоди.

Обставини, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст.65 КК України враховує обставини скоєння злочину, а саме те, що дії підсудного хоча і мали емоційно забарвлені ознаки, у той же час носили умисний характер, спрямований на завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , до якого підсудний у той час відчував неприязнь, через що обрав злочинний спосіб вирішення існуючого конфлікту.

Суд також враховує характер та ступінь суспільної небезпеки інкримінованого підсудному діяння, об`єктом злочинного посягання якого є здоров`я людини та яке ст.12 КК України віднесене до злочинів середньої тяжкості.

За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про особу підсудного, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів застосування до останнього покарання у виді обмеження волі у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 5 ст.74 КК особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК.

Приймаючи до уваги, що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину 09.11.2011 минуло понад шість років, підсудний, у разі його згоди, звільняється від кримінальної відповідальності, за відсутності згоди така особа звільняється від покарання.

З огляду не те, що під час обговорення питання про застосування положень закону щодо застосування строків давності ОСОБА_7 наполягав на відсутності у його діях складу злочину та недоведеності його вини, останній підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільний позов у справі не заявлений. Процесуальні витрати не понесені. Речові докази долучені до матеріалів кримінальної справи.

До підсудного застосований запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, який до набрання вироком законної сили доцільно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 122, ст. 49, 65, 74 КК України, ст. 321, 323, 324 КПК України 1960 року, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності ОСОБА_7 звільнити від покарання.

Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж 15 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1