Провадження № 1-кп/761/1120/2014
У Х В А Л А
Іменем України
28 жовтня 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Києва, українець, громадянин України, який перебуває у шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, працює менеджером зі збуту ТОВ «Текнофуд», зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -
в с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт щодо обвинувачення ОСОБА_5 за ч.3 ст.368 КК України.
Під час підготовчого судового засідання сторони просили затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.10.2014 між старшим прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Відповідно до угоди обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину.
Сторонами узгоджена міра покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з здійсненням контролю за додержанням податкового законодавства та організацією і проведенням перевірок дотримання податкового законодавства протягом одного року, з конфіскацією майна.
На підставі статті 75 КК України сторони узгодили звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на три роки.
Прокурор та обвинувачений вважали за можливе відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Крім того, сторони узгодили, що на підставі ст. 77 КК України не буде призначатися додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди у разі, якщо, серед іншого, умови угоди суперечать вимогам закону, не відповідають інтересам суспільства.
Вирішуючи питання, чи відповідає узгоджене сторонами покарання закону та інтересам суспільства, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади на строк до трьох років.
Санкція ч.3 ст.368 КК України також передбачає конфіскацію майна та спеціальну конфіскацію.
Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У той же час, згоджена сторонами міра покарання, якою запропоновано позбавлення обвинуваченого права займати певні посади протягом одного року, на переконання суду, не відповідає вимогам загальним засадам призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, оскільки не усуває можливість обвинуваченого через нетривалий час повернутися до діяльності, яка стала передумовою для вчинення діяння, у якому він обвинувачується.
Приймаючи до уваги корисливі мотиви вчинення діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , незастосування конфіскації майна та спеціальної конфіскації також суперечить інтересам суспільства.
На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для затвердження угоди.
Враховуючи викладене, керуючись ст.65 КК України, ст.474 КПК України, суд -
у х в а л и в :
У затвердженні угоди про визнання винуватості від 28.10.2014, укладеної між старшим прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1