№ 1-кп/760/ 254/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця Закарпатської області, Хустського району, село
Горінчево, громадянина України, освіта середня, одруженого,
має на утриманні малолітню дитину,2015 р.н. , офіційно не
працює, зареєстрованого та проживаючого в
АДРЕСА_1 , не судимого ,-

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
в с т а н о в и в :
29.06.2016 р. біля 08г.20 хв., обвинувачений ОСОБА_5 прибув до вокзального комплексу ст. Київ-пасажирський , що за адресою площа Вокзальна,1 в м. Києві з метою поїздки до свого місця проживання , хоча не мав при собі грошових коштів для придбання квитка.
В цей час , обвинувачений ОСОБА_5 помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , в руках якого знаходився мобільний телефон марки «Самсунг Дуос» , імеі : НОМЕР_1 та імеі 2: НОМЕР_2 , вартістю 2139 гривень з сім-картою оператора «МТС» ,яка матеріальної цінності для потерпілого не становить з абонентським номером НОМЕР_3 ,на рахунку грошові кошти відсутні та сім-карткою оператора «Київстар» , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить , з абонентським номером НОМЕР_4 і на рахунку якої грошові кошти також були відсутні.
У обвинуваченого ОСОБА_5 виник злочинний умисел ,направлений на відкрите викрадення чужого майна , а саме мобільного телефону ,що належить потерпілому ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел , бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, по раптово виниклому злочинному умислу , направленому на відкрите викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_5 біля 08 г.40 хв. , 29.06.2016 підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та шляхом ривка з рук останнього вихопив вищевказаний мобільний телефон .
Після чого , утримуючи при собі викрадене майно , з місця вчинення злочину зник , а майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2139 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в судовому засіданні і фактичні обставини провадження ним не оспорювались .
Підтвердив , що дійсно 29.06.2016 р. біля 08.20 приїхав на залізничний вокзал в м. Києві , хотів поїхати додому в Закарпатську область ,але не мав коштів для придбання квитка.
Побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , в руках який тримав мобільний телефон.
Він підійшов до потерпілого та вихопив з рук телефон та втік. Через деякий час його затримали працівники поліції і телефон був у нього виявлений . У вчиненому розкаявся.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого.
Таким чином суд приходить до висновку про винність ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж).
Його дії суд кваліфікує за ст. 186 ч. 1 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину - відповідно до ст. 12 КК України він вчинив середньої тяжкості злочин , особу обвинуваченого і вважає , що він заслуговує на покарання у виді штрафу .
Обставинами , що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає розкаяння у вчиненому, перше засудження .
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Крім того , в суді встановлено ,що обвинувачений ОСОБА_5 має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і відносно якої не позбавлений батьківських прав.
Обвинуваченим подано клопотання по застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2016 році » та звільненню його від покарання.
Відповідно до ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань , не пов`язаних з позбавленням волі, особи ,визнані винними у вчиненні умисного злочину ,який не є тяжким та особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України , в разі наявності на утриманні дитини , якій не виповнилось 18 років на день набрання чинності цим Законом і щодо яких особа не позбавлена батьківських прав.
В суді встановлено , що ОСОБА_5 вчинив злочин ,який не віднесений до тяжких та особливо тяжких злочинів , має малолітню дитину і не позбавлений відносно неї батьківських прав , а тому суд вважає можливим застосувати до нього вимоги вказаного Закону.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_5 винуватим за ст. 186 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави,що становить 850 гривень .
На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання.
Речовий доказ: мобільний телефон залишити в розпорядженні потерпілого.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження , який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя :