СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/742/15-к
Провадження №1-кп/547/1/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року смт. Семенівка, Полтавська область
Семенівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_9 ,
захисник ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілий ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000435 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Римарівка Гадяцького району Полтавської області, громадянин України, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , не працює, освіта неповна середня, одружений, військовозобов`язаний, раніше судимий:

- 04.09.1998 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст. 140 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 6 місяців;

- 04.04.2000 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст. 140 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 1 рік, відповідно до ст. 461 КК України вирок відстрочено на 1 рік;

- 14.02.2002 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. 23.03.2005 року звільнений по відбуттю покарання;

- 28.10.2005 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. Ухвалою Крюківського районного суду Полтавської області від 17.12.2009 звільнений умовно достроково, невідбута часина покарання 5 місяців 3 дні;

- 24.01.2012 Новосанжарським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 3, ст. 187 ч. 3, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14.06.2012 вирок скасовано, виключено ст. 70 КК України, рахувати засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, у іншому без змін. Звільнений умовно-достроково 03.04.2014 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчук з невідбутим строком 6 місяців 9 дні;

- 16.06.2015 Полтавським районним судоми Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить на праві власності;

- 12.11.2015 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ст.ст. 70, 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю;

тримається під вартою у Полтавській установі виконання покарань УДПтС України в Полтавській області (№ 23) за вироком Зінківського районного суду Полтавської області від 30.11.2016, яким ОСОБА_9 визнано винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України, засуджено до 5 років позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання покарань за даним вироком та за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.11.2015 вважати остаточно засудженим до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю, строк відбування покарання рахувати з 04.04.2015. Вирок не набрав законної сили;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 21.12.2014 близько 20.00 год. будучи раніше судимим, у якого судимість не знята на непогашена, перебуваючи у с. Горошино, Семенівського району, Полтавської області прибув до господарства ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_2 , де шляхом обману, зловживаючи довірою останньої під приводом надати допомогу товаришу, якому нібито заподіяли тілесні ушкодження, переконав ОСОБА_12 відчинити вхідні двері будинку. Після цього ОСОБА_9 із застосуванням фізичної сили заштовхав ОСОБА_12 в будинок, тобто вчинив незаконне проникнення до будинку та насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.
В подальшому ОСОБА_9 , після нетривалої розмови із ОСОБА_12 , маючи раптово виниклий умисел на заволодіння грошима, з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у одній із кімнат будинку ОСОБА_12 із застосуванням фізичної сили неодноразово хапав обома руками за шию потерпілу ОСОБА_12 , яка намагалася встати з дивану, таким чином змусивши її принести грошові кошти у сумі 1300 грн, загорнуті у папір, які вона зберігала в шафі будинку, а, надалі, побачивши в руках потерпілої кошти, вихопив їх з рук, таким чином здійснив відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.
Зазначеними діями обвинувачений, ОСОБА_9 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Частину обвинувачення і доводи сторони обвинувачення щодо того, що обвинувачений ОСОБА_9 , входячи до будинку потерпілої ОСОБА_12 , вже мав намір заволодіти її коштами суд відхиляє як такі, що не підтверджені належними та допустимими засобами доказування.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо недоведеності провини тлумачаться на користь обвинуваченого.
А, відтак, суд змінює правову кваліфікацію діяння ОСОБА_9 з ч. 3 ст. 186 на ч. 2 ст. 186 КК України, виключаючи кваліфікуючу обставину щодо поєднання з проникненням у житло та, відповідно, змінюючи час виникнення умислу на заволодіння грошовими коштами потерпілої.
Обвинувачений ОСОБА_9 провину у діянні не визнав повністю, під час допиту у судовому засіданні дав показання, що злочин не вчиняв, у будинку ОСОБА_12 не перебував, його змусили взяти на себе провину, кримінальне провадження щодо нього сфальсифіковане, відомості у ЄРДР внесено після проведення огляду місця події, недопустимими є протоколи огляду місця події, впізнання, слідчого експерименту, порушено процедуру відібрання відбитків пальців рук з будинку ОСОБА_12 . На час вчинення діяння, у якому його обвинувачують, він перебував у іншому місці у своєї знайомої ОСОБА_13 .
Суд зазначає, що надані ОСОБА_9 показання є одним із наданих обвинуваченому законом способів захисту від кримінального обвинувачення, а його вина у вчиненні встановлених діянь підтверджується сукупністю інших належних і допустимих доказів, досліджених та оцінених судом за своїм внутрішнім переконанням, з дотриманням вимог всебічності, повноти, неупередженості дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінювання кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, потерпіла ОСОБА_12 під час допиту у судовому засіданні дала показання, що у грудні 2014 року близько 20 год. 00 хв. до її будинку постукав незнайомий чоловік, просив відкрити і дати води, бо його побили. Вона відкрила двері будинку, дала йому випити з банки води, він випив воду, відштовхнув її у груди та зайшов у будинок. У будинку сидів біля вікна, виглядав через вікно чоловіка, якого називав ОСОБА_14 , казав, що він ось-ось надійде. ОСОБА_9 запропонував потерпілій 20 грн за те, щоб залишитися у неї переночувати, бо зранку збирався їхати у м. Кременчук. Вона дала обвинуваченому 20 і 10 грн, але він вимагав більше, дивився на гаманець на холодильнику. Коли потерпіла сиділа на дивані, ОСОБА_9 підійшов до неї, взяв двома руками за горло і вимагав ще грошей. Потерпіла злякалася за своє життя, віддала йому 1300,00 грн, які тримала у згортку у шафі "на смерть". ОСОБА_9 розклав гроші на столі, перерахував їх, склав за номіналами, забрав сім-карту з телефону потерпілої та пішов із грішми і сім-картою з будинку. Після цього потерпіла одразу пішла до своєї дочки ОСОБА_15 , яка викликала поліцію. Працівники поліції оглядали потім будинок, робили фотографії, знімали відбитки пальців.
Потерпіла ствердила, що у її будинку був саме ОСОБА_9 , вона його чітко бачила та впізнає за зовнішністю, зростом і голосом. Коли ОСОБА_9 привезли у її будинок, він показував і розказував як і що робив у її будинку, не заперечував, що саме він був у будинку і забирав у неї гроші.
Свідок ОСОБА_15 , яка є дочкою потерпілої ОСОБА_12 дала показання, що проживає неподалік матері у с. Грошине. Орієнтовно о 22 год. до неї прийшла мати, сказала, що її пограбували. Розповіла, що якийсь чоловік постукав у двері, вона відкрила, дала йому води, він відштовхнув її зайшов до будинку, дала йому грошей, він вимагав більше та, злякавшись, віддала йому ще гроші.
Суд погоджується з доводами сторони захисту, що ОСОБА_15 не була очевидцем подій та, фактично, переказувала повідомлене свідкові потерпілою.
Також провина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується такими доказами:
- рапортом оперативного чергового Семенівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 від 21.12.2014 про прийняття від ОСОБА_15 повідомлення про скоєння невідомою особою крадіжки грошей з будинку потерпілої ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 244);
- протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.12.2014, згідно якого невідомий чоловік віком до 25 років 21.12.2014 близько 20.00 год. відкрито заволодів її коштами у сумі 1350 грн (т. 1, а.с. 245);
- витягом з ЄРДР щодо кримінального провадження за ч. 3 ст. 186 КК України про заволодіння невідомим чоловіком грошовими коштами у будинку потерпілої ОСОБА_12 у сумі 1350 грн, який проник у будинок потерпілої ОСОБА_12 у будинок АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою (т. 2 а.с. 247);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.05.2015 (т. 2 а.с. 1-3), за яким потерпіла ОСОБА_12 впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 з-поміж чотирьох фотознімків. Суд відхиляє доводи сторони захисту про необхідність "вживу" показувати відповідних осіб та попередньо ідентифікувати їх у протоколі, пронумерувати фотографії, оскільки відповідні доводи не ґрунтуються на приписах ч.ч. 6, 7 ст. 228 КПК України. Обвинувачений погодився, що його фото є третім при лічбі фотографій справа на ліво у вказаному протоколі;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.06.2015 та фототаблицями до нього (т. 2 а.с. 4-9), відповідно до якого у будинку потерпілої ОСОБА_12 підозрюваний ОСОБА_9 показував та розказував спосіб увійдення у будинок ОСОБА_12 , у т.ч. що побачив світло у її будинку, стукав у двері, пив воду, штовхаючи ОСОБА_12 у груди зайшов у будинок, як стискав руками шию потерпілої, коли та сиділа на дивані, як виривав із рук ОСОБА_12 згорток із грішми, розклав їх потім на столі та посортував купюри за номіналом. Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо неприпустимості цього доказу відсутність згоди власника будинку на слідчий експеримент, відсутність згоди власника оскільки такі доводи спростовуються змістом протоколу.
Суд погоджується з доводами сторони захисту про недопустимість, як доказу, протоколу огляду місця події від 21.12.2014 (т. 1 а.с. 248-252), яким здійснено огляд будинку потерпілої ОСОБА_12 за її згодою, з підстави відсутності подальшого звернення слідчого до слідчого судді із клопотанням про дозвіл на огляд житла, тобто з підстав, передбачених ч. 1 ст. 233, ст. 234, ч.ч. 1, 2 ст. 237, ст.ст. 86, 87 КПК України, та, як наслідок, вилучених під час огляду із будинку ОСОБА_12 усіх речових доказів, у т.ч. відбитків пальців рук, та складених щодо них висновків експертів (т. 2 а.с. 10-24), які вказали що віднайдений у будинку ОСОБА_12 слід пальця руки належить ОСОБА_9 .
Обвинувачений є здоровим, на обліку у лікарів нарколога та/або психіатра, не перебуває, за місцем проживання у с. Лимарівка характеризувався негативно, проживав із матір`ю та вітчимом.
Відтак, оскільки стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів того, що обвинувачений ОСОБА_9 , входячи до будинку потерпілої ОСОБА_12 , вже мав намір заволодіти її коштами, суд, у порядку ч. 3 ст. 337 КПК України змінює правову кваліфікацію дій обвинуваченого із ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України, та вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за яке він підлягає покаранню.
Обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено.
Вказані в обвинувальному акті обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, і рецидив злочинів не доведено, у т.ч. з огляду на включення повторності як кваліфікуючої обставини діянь обвинуваченого.
При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує межі, установлені у санкції ч. 2 ст. 186 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким; особу винного; робить висновок, що покарання, необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, має бути призначене у виді позбавлення волі.
Щодо застосування положень ст. 70, 71 КК України суд зазначає, що приймає до уваги лише ті вироки щодо обвинуваченого, які набрали законної сили. Суд, у т.ч. з огляду на презумпцію невинуватості, не враховує вирок щодо ОСОБА_9 , який не набрав законної сили.
Остаточне покарання призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.
Питання про долю речових доказів, вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
За правилами ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта 503,46 грн (196,56 + 306,90).
З метою забезпечення виконання вироку обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироку законної сили, взявши його під варту у залі судового засідання.
Строк відбування покарання рахувати з 04.04.2015.
Оскільки обвинувачений не брався судом під варту у цьому кримінальному провадженні до ухвалення вироку, підстави для застосування стосовно нього положень ч. 5 ст. 72 КК України (у т.ч. у редакції на час вчинення діяння) щодо зарахування судом строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 337, 368, 371, 373 376, 392 395, 468, 469, 472-476, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, за яким призначити йому покарання позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.11.2015, у виді восьми років і восьми місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 04 квітня 2015 року.
Відбитки пальців рук і дактилокарту залишити у матеріалах кримінального провадження.
Стягнути із ОСОБА_9 на користь держави (банк одержувача ГУДКСУ у Полтавській області, одержувач УДКСУ у Семенівському районі Полтавської області, , код бюджетної класифікації 24060300 "Інші надходження", рахунок 0442, МФО 831019,) 503,46 грн процесуальних витрат на залучення експерта.
З метою забезпечення виконання вироку обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироку законної сили, взявши його під варту у залі судового засідання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1