УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0008791 від 22.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

21.09.2017 до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0008791 від 22.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: на нерухоме майно:

-за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000 нежитлові приміщення групи приміщень №1 загальною площею 1120,6 кв.м., м. Київ, просп. Перемоги, 60, (просп. Перемоги, 37 (територія НТУІ «КПІ»), - приміщення першого, другого поверхів та підвалу з №1 по №22;

-за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000 нежитлові приміщення групи приміщень №2 загальною площею 1013,7 кв.м., м. Київ, просп. Перемоги, 60, (просп. Перемоги, 37 (територія НТУІ «КПІ»);

-за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 91 - нежилі приміщення №№1,2,3 (групи приміщень №138)(в літ. А) загальною площею 147,5 кв.м., м. Київ, просп. Перемоги, будинок 60, літера А (просп. Перемоги, 37 (територія НТУІ «КПІ»).

Вивчивши доводи клопотання, матеріали, надані в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Так, в клопотанні слідчий наводить підставу застосування арешту вказані приміщення є об*єктами кримінально протиправних дій, постановою прокурора вказане нерухоме майно визнано речовими доказами. Метою накладення арешту зазначили збереження речових доказів.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте суду не наведено достатніх даних на підтвердження того, що вказане нерухоме майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні, яке здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, якою передбачена кримінальна відповідальність за вчинення шахрайства, вчиненого повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

Лише межами досудового розслідування обмежений слідчий суддя при вирішення клопотання про арешт. Доказове значення документів в іншому кримінальному провадженні, як це зазначає прокурор в суді, не може слугувати підставою для накладення арешту в межах того провадження, в якому ставиться питання про захід забезпечення.

Таких висновків слідчий суддя дійшов з урахуванням того, що при накладенні арешту на майно слідчий суддя має також обов`язково переконатись на підтвердження вчинення кримінального правопорушення в наявності доказів, які мають давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Проте відсутні достатні підстави вважати, що вчинено саме злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, слідчим не доведено, що вказане нерухоме майно є об*єктом злочину саме заволодіння шахрайським шляхом з кваліфікуючими ознаками, передбаченими ч.2 ст. 190 КК України, не доведено, що вказане майно може бути використане як доказ у даному кримінальному провадженні з урахуванням обсягу наданих даних, відсутні правові підстави для накладення арешту, застосування такого обмеження на даній стадії кримінального провадження з урахуванням обсягу наведених даних не буде відповідати розумності та співрозмірності завданням кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0008791 від 22.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України: за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000 нежитлові приміщення групи приміщень №1 загальною площею 1120,6 кв.м., м. Київ, просп. Перемоги, 60, (просп. Перемоги, 37 (територія НТУІ «КПІ»), - приміщення першого, другого поверхів та підвалу з №1 по №22;

-за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000 нежитлові приміщення групи приміщень №2 загальною площею 1013,7 кв.м., м. Київ, просп. Перемоги, 60, (просп. Перемоги, 37 (територія НТУІ «КПІ»);

-за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 91 - нежилі приміщення №№1,2,3 (групи приміщень №138)(в літ. А) загальною площею 147,5 кв.м., м. Київ, просп. Перемоги, будинок 60, літера А (просп. Перемоги, 37 (територія НТУІ «КПІ»).

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1