Справа пр. №1-кс/756/2268/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2017 року м. Київ
в с т а н о в и в:
Зі змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , реалізуючи спільний умисел з невстановленими досудовим розслідуванням особами, спрямований на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло, у проміжок часу з 01 год 30 хв по 06 год 00 хв 07 листопада 2017 року прибули за адресою: АДРЕСА_3 , де, впевнившись, що їхніми діями ніхто не спостерігає, через вікно квартири АДРЕСА_4 проникли до неї, де викрали майно, належне на праві власності ОСОБА_12 , на суму 500000,00 грн.
Слідчий в клопотанні вказала, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Також слідчий зазначила, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім цього, слідчий стверджувала, що ОСОБА_5 раніше не судимий, підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У судовому засіданні прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання слідчого та вказав на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечували, просили застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою. Також захисник вказувала на те, що її підзахисний був затриманий незаконно.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 107 КПК України здійснювалось фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчий суддя встановив наступне.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань убачається, що 07 листопада 2017 року внесено відомості про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених в описовій частині ухвали.
О 16 год 30 хв. 18 листопада 2017 року ОСОБА_5 був затриманий без ухвали слідчого судді у порядку ст. 208 КПК України.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України, відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28 жовтня 1994 року, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року).
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в протоколах огляду місця події, протоколі допиту потерпілого, протоколах огляду предметів, протоколах допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за викладених в описовій частині ухвали.
Cлідчий та прокурор довели наявність ризиків того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
У свою чергу, у судовому засіданні стороною захисту усупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден, із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
За приписами п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до: раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, його вік та стан його здоров`я, майновий стан та репутацію підозрюваного, відсутність постійного місця проживання в Україні, відсутність постійного джерела доходу, а також те, що ОСОБА_5 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про те, що застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також його спробам переховуватися від органів досудового розслідування й суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інший злочин.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За приписами ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Зі змісту протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, складеного слідчим СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_5 було затримано о 16 год 30 хв 18 листопада 2017 року в порядку ст. 208 КПК України без ухвали слідчого судді як особу, яку застали під час вчинення злочину. Проте, кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_5 , було вчинене 07 листопада 2017 року, а отже, затримання підозрюваного не може вважатись таким, що здійснене під час вчинення злочину.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 206 КПК України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, зокрема, не доведе існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про те, що затримання ОСОБА_5 без ухвали слідчого судді не відповідало правилам ст. 208 КПК України.
При цьому з наданих слідчим та прокурором матеріалів, слідчий суддя вбачає як обґрунтованість підозри, так і наявність ризиків у кримінальному провадженні. Тому слідчий суддя не може здійснити негайне звільнення з-під варти ОСОБА_5 , одночасно (одномоментно) застосовуючи до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання з 18 листопада 2017 року.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується 16 січня 2018 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Визнати незаконним затримання ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснене о 16 год 30 хв 18 листопада 2017 року без ухвали слідчого судді.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1