У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю прокурора: ОСОБА_2 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

провівши в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000510, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000510 за обвинуваченням ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні учасники вважають за можливе призначити провадження до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд вважає за можливе призначити провадження до судового розгляду.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає.

Кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду міста Запоріжжя.

Підстав для закриття провадження суд не вбачає.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, обвинувачений.

В підготовчому судовому засіданні клопотання про виклик в судове засідання осіб для їх допиту не заявлялось.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення нового злочину.

Обґрунтовуючи зазначені ризики, прокурор послався на те, що обвинувачений раніше ухилявся від явки до суду, перетинав державний кордон України в напрямку Російської Федерації, за місцем служби характеризується негативно, просив клопотання задовольнити.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Зокрема, положеннями Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час розгляду даного питання суд повинен перевірити: обґрунтованість підозри та вагомість доказів, тяжкість правопорушення, суспільну небезпеку правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутація та майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди, а також з дотриманням вимог ст.ст. 183, 193, 194, 196, 197 Кримінального процесуального кодексу України постановити ухвалу, якою задовольнити або відмовити у задоволенні клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який відповідно до статті 12 КК України віднесені до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до правової позиції, висловленої ЄСПЛ в рішенні від 10 лютого 2011 р. у справі «Харченко проти України», яка підтримана Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 4 квітня 2013 р. №511-550/014-13, з урахуванням п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, за спливом певного часу, лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі і судові органи зобов`язані навести інші аргументи для тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі „Марченко проти України при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Суд також враховує, що відповідно до п. 60 Рішення Європейського суду з прав людини від 6 листопада 2008 року у справі „Єлоєв проти України зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Прокурором шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді особистого зобов`язання, тому клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Застосовуючи такий вид міри запобіжного заходу суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а також зі ступені тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину.
Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати обвинуваченого: прибувати за першим викликом до суду; не відлучатися за межі Запорізької області суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Керуючись ст.ст. 291, 314 316, 372 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 55 на 24 листопада 2017 року о 10-00 год.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, строком до 14 січня 2018 року, а саме:

- прибувати за першим викликом до суду;

- не відлучатися за межі Запорізької області суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 14 січня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1