Cправа № 750/852/18
Провадження № 1-в/750/25/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника уповноваженого

органу з питань пробації - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження за поданням старшого інспектора Деснянського районного сектору Чернігівського міського відділу з питань пробації про звільнення від призначеного покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:
Старший інспектор Деснянського районного сектору Чернігівського міського відділу з питань пробації звернулася до суду з поданням про звільнення від призначеного покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що останній протягом іспитового строку до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, покладені на нього вироком суду виконав повному обсязі.

Також у своєму поданні вказує на те, що ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002502 за ч.2 ст. 289 КК України, але виходячи з того, що протягом іспитового строку щодо нього не був ухвалений обвинувальний вирок суду, тому останній вважається таким, що не притягувався до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні уповноважений представник органу пробації, засуджений підтримали подання, просили його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 протягом іспитового строку вчинив новий злочин, у зв`язку з чим стосовно нього розглядається кримінальне провадження в Деснянському районному суду м. Чернігова.

Заслухавши думку прокурора, пояснення представника уповноваженого органу з питань пробації, засудженого, дослідивши матеріали кримінального провадження та особової справи засудженого, суд вважає, що у задоволенні подання необхідно відмовити, з наступних підстав.

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.10.2016, ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за ч.3 ст. 185, ст.ст. 104, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_5 покладені такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, останньому інкримінується вчинення повторно нового злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України протягом іспитового строку та обвинувальний акт стосовно нього направлений до Деснянського районного суду м. Чернігова для розгляду по суті.

За змістом ч.1 ст. 78 КК України, ч.2 ст. 165 КВК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, звільненню від призначеного судом покарання підлягає засуджений, який не вчинив нового злочину.

Відповідно до ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст. 2 КК України нормативно правовою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Отже, кримінальна відповідальність виникає з моменту вчинення злочину і тим самим обумовлює обов`язок особи, звинуваченої у вчиненні злочину, підлягати вимогам передбаченої законом процедури під час розслідування злочину та судового провадження.

Встановлення в діянні особи складу злочину, передбаченого певною нормою особливої частини КК України є питанням правової кваліфікації, яку здійснює, як слідчий і прокурор на стадії досудового розслідування так і суд під час судового провадження.

Саме з моменту фактичного вчинення злочину, між особою та державою виникають кримінальні правовідносини в силу яких у держави з`являються владні повноваження щодо особи, яка вчинила злочин, зокрема, засудити злочинця за вчинене ним діяння, а у особи виникає обов`язок підкоритися законному обмеженню державою її певних прав і свобод. Процесуальні дії та процесуальні рішення в тому числі і ухвалення судом обвинувального вироку не породжують і не створюють кримінально правових відносин, а лише констатують їх, оскільки до винесення цих актів між злочинцем і державою уже виникли реальні юридичні відносини. Обвинувальний вирок суду остаточно засвідчує існування кримінальних правовідносин, виступає формою реалізації кримінальної відповідальності. У вироку суду відображається державний осуд злочинця і вчиненого ним діяння та індивідуалізується вид і міра тих обмежень, яких повинен зазнати засуджений.

Підтвердженням наведених висновків суду є роз`яснення п. 3 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки № 7 від 04.06.2010, згідно яких повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК; передбачені різними статтями Особливої частини КК і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака. При цьому для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин.

В пункті 8 цієї ж постанови ВСУ вказано, що згідно з частиною першою статті 33 КК сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу за жоден із яких її не було засуджено.

Отже, наявність в діях особи таких видів множинності злочинів, як повторність і сукупність, не пов`язується з засудженням особи за раніше вчинений злочин.

В іншому ж випадку, якщо виходити з наведених у поданні доводів представника уповноваженого органу пробації, необхідно було дочекатися обвинувального вироку суду, який набере законної сили за перший злочин і лише тоді притягувати до кримінальної відповідальності за ознакою повторності за інший злочин. Наведене прямо суперечить завданням кримінального судочинства.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні протягом іспитового строку злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, що вказує на порушення ним обов`язків звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.10.2016, тому у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ч.3 ст. 78 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні подання старшого інспектора Деснянського районного сектору Чернігівського міського відділу з питань пробації ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 після закінчення іспитового строку - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Деснянський районний суд міста Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1