Справа № 523/2754/18
Провадження №1-кс/523/581/18
УХВАЛА
про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
(повний текст)

26 лютого 2018 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 24.02.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000991 від 23.02.2018 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гульрипши (Абхазія), грузина за національністю, громадянина Республіки Грузія, з середньою освітою, зі слів перебуваючого у цивільному шлюбі, з 2010 року маючого посвідку на постійне місце проживання на території України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів - раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в:
26.02.2018 року до Суворовського районного суду м.Одеси від старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 надійшло для розгляду погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання від 24.02.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , якого в межах кримінального провадження №0000991 від 23.02.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах.

З розглядуваного клопотання слідує, що СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у виділеному Одеською місцевою прокуратурою №4 з кримінального провадження №000056 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, кримінальному провадженні №0000991, внесеного до ЄРДР 23.02.2018 року, за яким 23.02.2018 року, в період часу з 13:00 до 15:20 годин, по вул.Дегтярна 20 в м.Одесі під час проведення обшуку автомобіля марки «Lexus GX470», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 та в якому перебував ОСОБА_7 , в останнього було виявлено та вилучено 11 полімерних згортків, в яких знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, в кількісному вмісті 1,743г., що згідно наказу №634 від 29.07.2010 року «Про заходи протидії незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», відноситься до великих розмірів.

В обґрунтування внесеного клопотання старший слідчий ОСОБА_6 посилається на дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється останній та яке відноситься до середньої тяжкості злочинів, на відсутність у вказаної особи місця роботи та невизнання ним своєї провини, на потребу проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, - обумовлює, на думку сторони обвинувачення, існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, а також належного забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків обвинувачення та вчинити інші злочини.
З`ясувавши в судовому засіданні позицію прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного клопотання, заслухавши захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні розглядуваного клопотання, дослідивши надані до суду матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.2 вказаного Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду, із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також те, щоб до кожного учасника кримінального провадження застосовувалась лише належна правова процедура.

За приписами ст.ст.177, 183 зазначеного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 1, 2 ст.194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх перелічених обставин.
Згідно з п.п.3, 4 ч.2 ст.183 означеного Кодексу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчинення злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років або до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалась від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Положеннями ст.184 вказаного Кодексу передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, і повинно містити: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у цьому клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування необхідності запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, а до клопотання додаються копії матеріалів, якими слідчий прокурор обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду цього клопотання; підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Проте, як вбачається з розглядуваного клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за санкцією якої, законом встановлена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, що з урахуванням вимог п.п.3, 4 ч.2 ст.183 КПК України та особи підозрюваного, який як слідує з матеріалів клопотання й встановлено в судовому засіданні є раніше не судимою особою, а також виходячи з недоведеності прокурором переховування вказаного підозрюваного від органу досудового розслідування чи його перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або його повідомлення про підозру у вчиненні іншого злочину, унеможливлює законодавцем застосування запобіжного заходу у запропонованому в означеному клопотанні вигляді.
Наряду з наведеним, як слідує з доданого до розглядуваного клопотання старшого слідчого ОСОБА_6 протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України, останній був затриманий слідчим СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , процесуальні повноваження якого у кримінальному провадженні №0000991, внесеного до ЄРДР 23.02.2018 року, належним чином не підтверджені будь-якими наданими до суду процесуальними документами (у тому числі й витягом з ЄРДР), що у контексті приписів ст.207 вказаного Кодексу, свідчить про затримання зазначеної особи без ухвали слідчого судді чи суду у цьому провадженні не уповноваженою особою, а внесення розглядуваного клопотання до суду, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, відбулося поза межами строку, встановленого ч.2 ст.211 означеного Кодексу.

Втім, за доданими до розглядуваного клопотання старшого слідчого ОСОБА_6 , останньою або прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні не було надано до суду протоколу обшуку автомобіля марки «Lexus GX470», д.р.н. НОМЕР_1 , протоколу огляду предметів або речових доказів або постанови про їх долучення до кримінального провадження, незважаючи на доводи вказаних службових осіб органів правопорядку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_11 , зокрема, означеними процесуальними документами, а наданий до суду і доданий до клопотання висновок експерта №474-Х від 23.02.2018 року, замість 5 сторінок, містить лише 1-й та 4-й аркуші, що у сукупності з посиланням експерта у своєму висновку на матеріали інших кримінальних проваджень (дослівно) «№0000056, внесеного до ЄРДР 12.12.2017 року» та «№0000016 від 06.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та розсекреченого протоколу», за своєю сукупністю й з урахуванням вищенаведеного не дозволяє слідчому судді пересвідчитись у обґрунтованості висунутої підозри саме у кримінальному провадженні №0000991, внесеного до ЄРДР 23.02.2018 року за ч.2 ст.309 КК України, надати оцінку викладеним у вказаних процесуальних документах відомостям та унеможливлює посилання слідчого судді на ці документи при ухваленні будь-яких процесуальних рішень в межах наведеного клопотання.

Окремо звертає увагу те, що обмеження у розглядуваному клопотанні старшого слідчого ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для обрання такого заходу, без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи уявляє собою порушення вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Аналогічні висновки містяться у правових позиціях Європейського суду з прав людини у рішеннях в справі «Белевитський проти Росії» від 01.03.2007 року, «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, «Клішин проти України» та «Кравченко проти України» від 23.12.2012 року.
У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 10.06.1996 року у справі "Бенхем проти Сполученого Королівства").
Підсумовуючи викладені обставини, слід дійти висновку про невідповідність розглядуваного клопотання старшого слідчого ОСОБА_6 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 вищенаведеним вимогам кримінального процесуального закону та принципу верховенства права, закріпленому в ст.8 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті закону, підлягає обов`язковому застосуванню, з урахуванням чого та за приписами ч.2 ст.194 цього ж Кодексу, слідчий суддя вважає, що у такому випадку розглядуване клопотання підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст.3, 8, 17, 22, 26, 176-178, 182-184, 193-194, 217, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 24.02.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000991 від 23.02.2018 року, - залишити без задоволення.
Копії ухвали надати заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Апеляційного суду Одеської області, протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1