Справа № 740/2685/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1021/2017
Категорія - ч.2 ст. 384 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000571, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 серпня 2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крупичполе Ічнянського району, Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 09.02.2011 року Ніжинським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого, просить його скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років обмеження волі. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - «визнання вини».

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 серпня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України, покладено на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що судом не в повній мірі виконано положення ст. 65 КК України та не враховано інші обставини, що можуть вплинути на можливість застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з іспитовим строком. Зокрема, судом не враховано, що обвинувачений, будучи особою працездатного віку, ніде не працює, а дані про його працевлаштування окрім слів ОСОБА_6 нічим не підтверджені, відсутні будь-які позитивні характеристики обвинуваченого. Не надано належної оцінки тому, що він раніше 5 разів засуджувався, зокрема, за злочини у сфері обігу наркотичних засобів та за злочини проти власності, проте належних висновків не зробив та на шлях виправлення не став. ОСОБА_8 вчинив злочин проти правосуддя, намагався перешкодити виконанню завдань кримінального провадження. Не надано належної оцінки наявності обтяжуючої покарання обставині рецидив злочинів. Крім того, суд безпідставно і необґрунтовано визнав пом`якшуючою обставиною визнання вини ОСОБА_8 , що є складовою такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 18.09.2015 року, з 08 години 50 хвилин по 09 годину 35 хвилин ОСОБА_6 у приміщені Ніжинського MB УМВС України в Чернігівській області за адресою: вул. Московська, 22, м. Ніжин Чернігівської області, був допитаний старшим слідчим СВ Ніжинського MB УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_9 в якості свідка у кримінальному провадженні № 000810 від 15.05.2015 року.

Перед початком допиту йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 66 КПК України, також він був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання.

У ході допиту ОСОБА_6 дав показання про те, що вночі близько 02 години 30 хвилин 15.05.2015 року він, працюючи водієм таксі, підвозив на автомобілі в с. Яхнівка, Ніжинського району ОСОБА_10 , який зайшов до одного з дворів у селі і через 10-15 хвилин повернувся з великим пакетом чорного кольору, який поклав до багажного відділення автомобіля.

Будучи допитаний у якості свідка в ході розгляду Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області справи № 740/4494/15-к (провадження №1 кп/740/12/16), 17.03.2016 року ОСОБА_6 о 13 годині 53 хвилини відповідно до ст. 352 КПК України, дав присягу говорити суду правду та лише правду.

17.03.2016 року, із 13 годин 54 хвилини по 14 годину 10 хвилин, під час допиту в суді в якості свідка в ході розгляду Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області справи № 740/4494/15-к (провадження № 1 кп/740/12/16), ОСОБА_6 дав завідомо неправдиве показання про те, що вночі 15.05.2015 року він, працюючи таксистом служби таксі «Тайм», підвозив ОСОБА_10 з міста Прилуки в місто Ніжин. При цьому в село Яхнівка він не заїжджав.

Своїми завідомо неправдивими показами в суді ОСОБА_6 створив штучні докази для захисту обвинуваченого ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, яка просила апеляційну скаргу задовольнити та призначити обвинуваченому більш суворе покарання, пояснення обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого при обставинах, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання кримінального провадження у суді І інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 384 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що він дійсно надав неправдиві свідчення щодо кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_12 . Він знайомий з матір`ю останнього і вона попрохала змінити показання щодо його сина, пов`язуючи це з тим, що вона не віддасть йому боргу, який позичала у нього, якщо він не виконає її прохання. Йому необхідні були кошти на лікування, так як він мав на той час інвалідність, яка знята рік тому. У скоєному щиро кається, запевняв, що з часу скоєння злочину, протягом більше двох років, веде законослухняний спосіб життя, усвідомив протиправність своїх дій.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не знаходиться та має постійне місце проживання.

Згідно характеристики з місця проживання (а.п. 57) скарг на обвинуваченого до міської ради не надходило, це свідчить не тільки про відсутність позитивної характеристики, на що послався прокурор в апеляційній скарзі, але і про відсутність негативної інформації за місцем проживання.

Також колегія суддів звертає увагу на досудову доповідь, надану уповноваженим органом з питань пробації, висновки якої врахував суд 1 інстанції, в якій зазначено, що ОСОБА_8 проживає разом з матір`ю, батько помер в 1999 році. Зі слів обвинуваченого відомо, що він працює неофіційно, проте має достатній заробіток, і він не має потреби в додаткових коштах. Зі слів обвинуваченого спиртні напої він не вживає, раніше вживав наркотичні засоби, проте після звільнення з місць позбавлення волі припинив їх вживати. В майбутньому має намір офіційно працевлаштуватись і створити власну сім`ю. Обвинувачений повністю усвідомлює протиправність своїх дій та розуміє їх наслідки. У скоєному щиро розкаюється. Виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення чи обмеження волі на певний строк (а.п. 33-34).

В апеляційній скарзі прокурора відсутні будь-які дані, що спростовують висновки уповноваженого органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без призначення покарання у виді позбавлення або обмеження волі в умовах його реального відбування.

Як встановлено судом 1 інстанції та підтверджено колегією суддів, обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину, вчинив злочин, який є злочином середньої тяжкості, відсутність наслідків кримінального діяння.

За наявності вищезазначеного, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, його критичне ставлення до вчиненого, беручи до уваги, що ОСОБА_8 за час розгляду кримінального провадження свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, веде законослухняний спосіб життя, має намір офіційно влаштуватись на роботу та створити сім`ю, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки та про істотне зниження ступеню його небезпечності, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із звільненням його на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на певний строк, з покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що і визначив суд 1 інстанції. Призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання. Колегія суддів погоджується з таким рішенням і не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.

Що стосується доводів прокурора про вчинення обвинуваченим середньої тяжкості злочину, то це саме по собі, відповідно до закону не є перешкодою для застосування положень ст. 75 КК України і є необґрунтованим.

Крім того, не заслуговують на увагу і твердження прокурора про необхідність виключення з вироку суду першої інстанції посилання на наявність такої обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, як щире каяття, оскільки вказана обставина вжита із сполучником, який вживається між словами, що передають одне поняття, тому, на думку апеляційного суду судом 1 інстанції не виділено окремою обставиною, що пом`якшує покарання особи - визнання вини.

Таким чином, безспірних правових підстав вважати призначений ОСОБА_6 захід примусу явно несправедливим унаслідок м`якості через неправильне застосування ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 серпня 2017 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4