Провадження № 1-в/317/316/2017
Справа № 317/2474/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ямпіль Ямпільського району Вінницької області, громадянина України, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засудженого 04.12.2015 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, зміненим ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.02.2016 р. за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , мотивоване тим, що його засуджено за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України. Через інфаркт у його батька він є єдиним годувальником у сім`ї. Вину свою він усвідомив, розкаявся. У квітні 2017 року йому було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України з чим він не погоджується.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив задовольнити. Також зазначив, що розбою він не вчиняв, засуджений він за ст. 187 КК України незаконно, вважає себе винним лише у крадіжці.

В судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , підтримала клопотання, просила задовольнити, зазначила, що наявні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого.

В судовому засіданні представник адміністрації Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_5 не приймає участі у суспільному житті установи, у роботах по благоустрою, не працює, не має заохочень, має стягнення.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого, його захисника, представника адміністрації колонії, прокурора, суд вважає, що в клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з в.о. заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.12.2014 року. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив два порушення вимог режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення накладені до набуття вироком чинності, заохочень не мав. З 25.02.2016 р. відбуває покарання у Біленьківській виправній колонії (№ 99). За час відбування покарання характеризується негативно, допустив двадцять порушень встановленого порядку відбування покарання, стягнення не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, заохочень не має. На виробництві та у господарській обслузі установи не працевлаштований та не бажає, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, у взаємовідносинах з персоналом установи нетактовний. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, недбало ставиться до майна установи, належного догляду за ним не здійснює, може використовувати не за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи лише під наглядом, роботи із самообслуговування виконує лише під контролем персоналу установи. Участі у роботах з благоустрою установи не приймає та не бажає. Порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає. Участі у організації виховних заходів у відділенні СПС, у діяльності самодіяльних організацій засуджених не приймає, відвідує бібліотеку установи. Провину в скоєному злочині не визнає повністю.

У характеристиці адміністрація колонії висловлює думку, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, тому до нього неможливо застосувати ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 заохочень не має, має 22 стягнення, 2 з яких до набрання вироком законної сили. Стягнення, які були отримані за час відбування покарання у державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)» не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

На переконання суду поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не має заохочень, має значну кількість стягнень, не працює, у взаємовідносинах з персоналом установи нетактовний, лише намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, недбало ставиться до майна установи, належного догляду за ним не здійснює, може використовувати не за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи лише під наглядом, роботи із самообслуговування виконує лише під контролем персоналу установи, участі у роботах з благоустрою установи не приймає та не бажає, не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу, не бере участі у роботі самодіяльних організацій засуджених, фактично заперечує свою провину у вчиненні злочину, за який його засуджено.

Таким чином, суд констатує, що засуджений ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст.107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною. На переконання суду необхідні корективи як у поведінку засудженого так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого та його захисника про те, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці засуджений довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1