Справа № 1-294/2010
Номер провадження1-294/2010
ВИРОК

іменем України

"07" вересня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого Закутського В.І.

при секретарі Сиверин JI.A.

потерпілої ОСОБА_1

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську кримінальну справу по звинуваченню ОСОБА_3, 02. лютого ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Німеччина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ

15 лютого 2010 року в с. Білоусівка Вознесенського району в будинку №23 вул. Дімітрова ОСОБА_3, на грунті сімейних відносин бив ОСОБА_1 руками по тулубу, голові, обличчю, спричинивши її тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, багатьох крововиливів тулубу, забій грудної клітини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров»я.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України не визнав, цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 248 грн. 25 коп. визнав, але не визнав позов про стягнення моральної шкоди та витрат за надання юридичної допомоги, і пояснив суду, що 15 лютого 2010 року дійсно між ним та його дружиною на той час, виникла сварка, в процесі якої потерпіла, яка постійно його провокує, намагалася вдарити його по обличчю, він відбивався від неї і штовхнув її, після чого вона впала. Він її не бив. На другий день він пішов зі своїм братом до неї в лікарню, сам до неї не ходив, а послав брата, який пропонував потерпілій гроші на лікування, але вона відмовилась.

Але, незважаючи на невизнання своєї вини, вина підсудного ОСОБА_3 повністю підтвердилася в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_1, яка суду пояснила, що 15 лютого 2010 року на грунті сімейних відносин, після того, як вона сказала підсудному про те, що подала в суд заяву про розлучення, підсудний почав її бити по тулупу, голові, обличчю, вона неодноразово падала. Після цього її було дуже зле і 17 лютого 2010 року вона змушена була визвати швидку допомогу. Вона лікувалася стаціонарно з 17 по 26 лютого 2010 року, купувала ліки на лікування, витратила 248 грн. 25 коп., які просить стягнути з підсудного. Також вона перенесла фізичні страждання, біль, зверталася до дільничного інспектора міліції. Свої моральні страждання оцінює в 5000 грн., які також просить стягнути з підсудного, а також просить стягнути 1500 грн. витрат, які понесла за надання їй юридичних послуг. Просить суд суворо покарати підсудного.

Вина підсудного ОСОБА_3 також повністю підтвердилася в судовому засіданні висновками судово-медичного експерта, згідно яких потерпілій ОСОБА_1 спричинені струс головного мозку з крововиливами, ссадини обличчя з крововиливами слизистої губи, крововиливи на наружній поверхні правого плеча верхньої треті, наружній поверхні лівого плеча верхньої треті, передньої поверхні лівого плеча середньої треті, задньої поверхні лівого плеча нижньої треті, в області копчика, передньої поверхні правого колінного суглобу, передньої поверхні лівого колінного суглобу, забиття грудної клітини і вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров»я;

постановою ст. дільничного інспектора про відмову в порушенні кримінальної справи від 25.02.2010 року відносно ОСОБА_3 за побиття потерпілу ОСОБА_1 15.02.2010 року та спричинення їй тілесних ушкоджень, яку підсудний ОСОБА_3 не оскаржив, та іншими матеріалами кримінальної справи у сукупності.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 умисно спричинив потерпілій ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження, ЩО спричинили короткочасний розлад ЗДОрОВ»Я, ТО суд ЙОГО дії ' ~ кваліфікує по ч. 2 ст. 125 КК України.

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнає своєї вини, стверджуючи, що сама потерпіла намагалась його вдарити, а він відбивався від неї і, кінець кінцем, відштовхнув її від себе, після чого вона впала, але в той же час підсудний не може пояснити суду звідки у потерпілої в такій кількості і у багатьох місцях тілесні ушкодження. Підсудний погоджується з матеріальною і шкодою, пояснив, що приходив до потерпілої в лікарню і пропонував гроші на лікування, і в той І же час заперечує, що спричиняв її тілесні ушкодження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заперечуючи свою вину у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_1, підсудний намагається уникнути справедливої кари за скоєне.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини, що пом»якшують та обтяжують покарання підсудного.

В якості пом»якшуючих вину обставин, суд враховує першу судимість, задовільну характеристику з місця проживання, знаходження на утриманні малолітньої дитини.

Обтяжуючих вину обставин суд не вбачає.

Потерпілою ОСОБА_1 заявлений цивільний позов про стягнення з підсудного 248 грн. І 25 коп. матеріальної шкоди, яка не заперечується підсудним, знайшла підтвердження в судовому засіданні і тому, на підставі ст. 1166 ЦК України, підлягає задоволенню

Потерпілою ОСОБА_1 заявлений цивільний позов про стягнення з підсудного 5000 грн. моральної шкоди та 1500 грн. витрат за надання юридичної допомоги.

Вказані позовні вимоги потерпілою достатньо не обгрунтовані, тому суд вважає можливим задовольнити їх частково в частині стягнення моральної шкоди, і повністю в частині стягнення , витрат за надання юридичної допомоги.

З урахуванням всіх обставин справи, особи підсудного, який має на утриманні малолітню дитину, задовільно характеризується по місцю проживання, суд вважає можливим призначити покарання, яке не пов»язане з реальним обмеженням волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ

ОСОБА_3 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст.

125 КК України, і призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в один рік.

На підставі ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_3 покласти обов»язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально- виконавчої системи, та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця роботи та проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 248 грн. 25 коп. матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди, та 1500 грн. витрат за надання юридичної допомоги, а всього стягнути 2248 грн. 25 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області на протязі 15 діб.

Суддя