Провадження № 1-кп/638/123/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в :
До Дзержинського районного суду м. Харкова від прокурора надійшли матеріали кримінального провадження № 0000445 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вище вказаним номером.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова обрано запобіжний захід взяття під варту.

Після надходження кримінального провадження до суду строк тримання під вартою продовжувався у встановленому законом порядку.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строків тримання під вартою.
Захисник та обвинувачений заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на відсутність ризиків, пеедбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити нетільки права підозрюваного, а й високі стандарти охоронизагальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має Оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Під час розгляду вказаного питання судом вивчена можливість щодо не продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою та обрання менш суворого запобіжного заходу. Однак, враховуючи що ризики зазначені у ст. 177 КПК України, які мали місце під час досудового розслідування кримінального провадження, продовжують існувати, а саме: раніше обвинувачений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, достатніх підстав на теперішній час для заміни або скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не вбачається. Призначена судом судово-медичної експертиза у ХОБСМЕ ім. Бокаріуса щодо стану здоровя обвинуваченого та його можливості тримання в умовах ізоляції від суспільства на теперішній час не проведена.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів на теперішній час неможливе, а тому, продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. .177, 178, 183, 197, 372, 331, 395 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 17 березня 2018 р.
Клопотання захисника та обвинуваченого залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя