Справа №295/7621/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0002566 від 17.05.2017р. стосовно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ч.1 ст.185КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в невстановленим слідством час та день наприкінці січня 2017 року перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де виконував ремонтні роботи та мав вільний доступ до речей, що знаходилися у вказаній квартирі.
В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на викрадення будь-якого цінного майна із вказаної квартири.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів ОСОБА_3 в цей же день, час та місці впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, з вищевказаної квартири, таємно, викрав: пилосмок марки «Samsung», вартістю 1500 грн, холодильник марки «Донбас», вартістю 1000 грн, що належать ОСОБА_5 .
Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_5 , чим спричинив останній матеріальної шкоди на загальну суму 2500 гривень.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.185КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

16 червня 2017 року обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 уклали угоду про примирення, згідно якої обвинувачений визнав свою винуватість за вказаною в обвинувальному акті статтею кримінального кодексу, було визначено та узгоджено вид та розмір покарання у виді 80 годин громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину, підтримав угоду, укладену між ним та потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні угоду підтримала та ствердила, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор висловила думку про затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1ст.314КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до вимог ч.3 ст.469КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1ст.185КК України, який згідно ч.2 ст.12КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені абзацами 1-4 п.1 ч.5 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обставинами, що пом`якшують його покарання є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують його покарання по справі не встановлено. Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив умисне кримінальне правопорушення, що була укладена угода про примирення між обвинуваченим та потерпілою. З врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого суд вважає призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст.314, 373, 374, 375, 394, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 укладену 16 червня 2017року по кримінальному провадженню №0002566 від 17.05.2017р. по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.185КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст.185КК України та призначити покарання за цим законом у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 не обирати.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Житомирської області:

обвинуваченим виключно з підстав призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

потерпілим виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1