Справа № 461/6942/17
Провадження № 1-р/461/5/18
У Х В А Л А
судового засідання
22.03.2018 року Галицький районний суду міста Львова

у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Збожної О.Р.,

засудженого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові заяву прокурора Притули Святослава Миколайовича про роз`яснення судового рішення,

встановив:
Вироком Галицького районного суду м. Львова від 12.03.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

14.03.2018 року прокурор звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить роз`яснити значення фрази, викладеної у резолютивній частині, ухваленого по справі вироку «Запобіжний захід ОСОБА_1 по даній справі не обирався», а також роз`яснити вирок в частині вирішення судом питання, пов`язаного з накладенням у даному кримінальному провадженні арешту на майно обвинуваченого.

ОСОБА_1 просив роз`яснити судове рішення.

Захисник засудженого в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились.

У відповідності до положень ч.2 ст.380 КПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.
Згідно ч.1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Дослідивши заяву та матеріали справи, заслухавши думку засудженого, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст.370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаютьсярішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили; рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Приймаючи рішення за заявою прокурора, суд виходить з того, що роз`яснення судового рішення, яке на думку певних осіб є незрозумілим, виступає ще одним (крім передбаченого ст. 379 КПК) способом усунення його недоліків. Щодо передбачених ст. 380 КПК роз`яснень змісту судового рішення та інших його аспектів, то вони не обумовлені потребою усунення його формальних чи змістових недоліків.
Судове рішення повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що воно є доступним для сприйняття, дохідливим, таким, що не припускає варіантності свого тлумачення. Суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду. Він може лише, змінивши форму викладення, більш повно, чітко і зрозуміло навести ті частини рішення, що породжують певні труднощі для однозначного сприйняття.
Як видно з матеріалів справи, обвинуваченому ОСОБА_1 в межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 19.09.2017 року було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого становив до 18.11.2017 року. До закінчення строку дії ухвали слідчого судді про обрання ОСОБА_1 вказаного запобіжного заходу, такий останньому продовжено не було, оскільки ОСОБА_1 був затриманий правоохоронними органами в межах іншого кримінального провадження, по якому йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 призначене покарання у виді позбавлення волі, судом у резолютивній частині вироку було зазначено про те, що ОСОБА_1 не обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою, для правильного розрахунку строку відбування покарання при виконанні вироку.

Стосовно питання щодо накладення арешту на майно обвинуваченого в межах кримінального провадження, слід відзначити, що протокольною ухвалою суду було задоволено заяву потерпілого у кримінальному провадженні від 07.03.2018 року, згідно якої останній просив залишити поданий по справі цивільний позов без розгляду, у зв`язку тим, що бажає звернутись з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, а також положення ст.170 КПК України, зокрема те, що метою арешту є забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, а ОСОБА_1 в силу Закону є особою, яка несе відповідальність за заподіяну своїми діями шкоду потерпілому, під час винесення процесуального рішення по справі(вироку), суд вважав недоцільним скасовувати накладений ухвалою від 28.11.2017 року в межах даного кримінального провадження арешт майна обвинуваченого, що в свою чергу зможе забезпечити виконання можливого рішення про відшкодування потерпілому шкоди у порядку цивільного судочинства. Однак, оскільки висловлення додаткових мотивів може бути сприйнято, як змінення змісту судового рішення, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що такий арешт може бути скасований в будь-який момент за відповідним клопотанням, зокрема в порядку визначеному ст.537 КПК України, і не скасовувся судом при винесенні вироку.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне роз`яснити вирок суду від 12.03.2018 року у справі про обвинувачення ОСОБА_1 в частині запобіжного заходу обвинуваченого та заходів забезпечення кримінального провадження, при цьому не змінюючи змісту вироку.
Керуючись ст.380 КПК України, суд -

постановив:
Заяву задоволити.

Роз`яснити вирок Галицького районного суду м. Львова від 12.03.2018 року у справі про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Роз`яснити, що абзац другий резолютивної частини вироку слід розуміти, як «запобіжний захід ОСОБА_1 у виді тримання під вартою по даній справі не обирався».

Роз`яснити, що арешт, накладений ухвалою суду від 28.11.2017 року на майно обвинуваченого в межах даного кримінального провадження судом скасований не був.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: В.В. Стрельбицький