АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 491/371/17
ВИРОК
Іменем України
11 жовтня 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьєві кримінальне провадження відносно обвинуваченого громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, уродженця та зареєстрованого с.Новотроїцьке Миколаївського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей на має, раніше судимого: 15 серпня 2008 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік; 04 жовтня 2013 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 29 листопада 2016 році Ананьївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки, з обов`язками відповідно п.п.3,4 ст.76 КК України; 09 лютого 2017 року Ананьївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, стан здоров`я нормальний.
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим 09 лютого 2017 року вироком Ананьївського районного суду Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років дев`яти місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнений з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив нові умисні злочини за наступних обставинах.
Так, 14 березня 2017 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в домоволодінні, яке належить його співмешканці ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час сварки з колишнім чоловіком ОСОБА_7 ОСОБА_8 , із-за виниклих неприязних відносин до ОСОБА_8 з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому чотири удари кулаком правої руки в область лівого ока та лівої брови, спричинивши при цьому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забитої рани лівої брови, які у відповідності з п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень. Всього ОСОБА_8 було заподіяно не менше чотирьох ударів, з яких чотири удара правою рукою в область лівого ока та лівої брови.
В зв`язку з вище наведеним дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, так як він скоїв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, 08 лютого 2017 року, біля 01 години 30 хвилин ОСОБА_4 , через неогороджену частину зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване в с.Ананьїв Перша дільниця Ананьївського району Одеської області, де за допомогою викрутки відчинив вхідні двері та проник до будинку, звідки з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, таємно викрав бувший у використанні водонагрівач марки «OKEAN», ємкістю 50 літрів, вартість якого складає 2850 гривень та два алюмінієвих бідона молочних ємкістю 38 літрів кожний, вартістю 428 гривень 00 копійок, спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3278 гривень 00 копійок. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме: водонагрівач марки «OKEAN», ємкістю 50 літрів продав своєму знайомому ОСОБА_9 за 500 гривень 00 копійок, а два алюмінієвих бідона молочних ємкістю 38 літрів кожний продав своєму знайомому ОСОБА_10 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
В зв`язку з вище наведеним дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, так як він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Крім того, 07 листопада 2016 року, біля 02 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом зайшов у двір домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_11 , де шляхом зняття віконного скла, проник у гараж і таємно заволодів автомобілем марки «ВАЗ-2101», синього кольору, державним знаком « НОМЕР_1 », власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , але фактично належить ОСОБА_6 , мешканці АДРЕСА_4 , вартістю 16200 гривень 00 копійок. Заволодівши автомобілем ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , викотив його на проїжджу частину та в подальшому його розкомплектував, чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 16200 гривень 00 копійок.
В зв`язку з вище наведеним дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, так як він скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше сховище.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе повністю винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню по факту викрадення у потерпілої ОСОБА_5 водонагрівача та алюмінієвих бідонів, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому він розкаюється. Цивільний позов ОСОБА_5 визнає повністю. Також визнав себе повністю винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню по факту викрадення у потерпілої ОСОБА_6 автомобіля «ВАЗ-2101» синього кольору, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому він розкаюється та зазначив, що цивільний позов пред`явлений потерпілою ОСОБА_6 визнає частково, вважає суму цивільного позову завеликою. Крім того зазначив, що не визнає себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню по факту завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , оскільки останній його спровокував, та після цього ОСОБА_4 наніс йому декілька ударів, а тому цивільний позов, пред`явлений ОСОБА_8 не визнає.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, у зв`язку з перебуванням на заробітках, просить ОСОБА_4 призначити покарання відповідно до закону, а також заявлений ним цивільний позов задовольнити в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні під час розгляду справи просить ОСОБА_4 призначити покарання відповідно до закону, цивільний позов задовольнити в повному обсязі.
Потерпіла - ОСОБА_6 в судовому засіданні під час розгляду справи просить ОСОБА_4 призначити покарання відповідно до закону, цивільний позов задовольнити в повному обсязі.
Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області пояснила, що для всебічного дослідження обставин, викладених в обвинувальних актах слід заслухати всіх свідків та дослідити письмові докази в повному обсязі. В послідуючому, заслухавши частину свідків, які з`явилися в судове засідання 26 вересня 2017 року, прокурор пояснила, що свідка ОСОБА_7 по факту нанесення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень в судовому засіданні допитано, а оскільки ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальних актах по факту викрадення у ОСОБА_5 водонагрівача та алюмінієвих бідонів, та по факт незаконного заволодіння транспортним засобом у ОСОБА_6 автомобіля «ВАЗ-2101», та просить змінити порядок та обсяг дослідження доказів та при цьому правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи вважає недоцільним, а тому і допит інших свідків по іншим кримінальним провадженням є також недоцільним. Таким чином під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, при цьому враховуючи те, що обвинувачений є раніше судимим, при цьому має не зняту та не погашену судимість за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, вважає за необхідне призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ст.ст.71,72 КК України та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років дев`ять місяців.
Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 та те, що він не оспорює фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальних актах по факту викрадення у ОСОБА_5 водонагрівача та алюмінієвих бідонів, та по факт викрадення у ОСОБА_6 автомобіля «ВАЗ-2101», правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду відсутні сумніви в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним і суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , поясненнями потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , допитом свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також дослідженням всіх письмових доказів, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували та підтвердили, що наслідки ч.3 ст.349 КПК України їм також зрозумілі. Разом з цим, враховуючи те що обвинувачений ОСОБА_4 не визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, по факту нанесення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, слід дослідити обставини скоєння вказаного кримінального правопорушення в судовому засіданні в повному об`ємі, а саме допитати свідків та дослідити письмові докази.
Вищезазначені обставини скоєння кримінальних правопорушень передбаченого ч.2 ст.125, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України в судовому засіданні підтвердженні наступними доказами.
Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , який повідомив про те, що йому відомо лише про викрадення машини, оскільки його було запрошено працівниками поліції в якості понятого. Це було влітку перед канікулами, огляд проводився на території двору в Ананьївському відділі поліції. Перед ним було проведено огляд машини марки «Жигулі», синього кольору, машина була не нова, розібрана, колеса були в багажнику, міст був окремо від машини. З ним був ще один понятий, зауважень не було.
Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який повідомив про те, що події пов`язані з викраденням автомобіля «ВАЗ-2101» відбувалися влітку. Вночі йому зателефонувала потерпіла та повідомила, що у неї з гаража викрали автомобіль. Коли він приїхав, на місці вже була поліція, співробітник якої записали його ім`я, номер телефону, поставили декілька питань, про що він поставив свій підпис, однак що підписував не пам`ятає.
Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , яка повідомила про те, що є сусідкою потерпілої ОСОБА_6 . Знала, що у неї в гаражі стоїть автомобіль марки «Жигулі», який колись належав її батьку, а після його смерті, автомобіль стояв в гаражі, ніхто на ньому не їздив. Якось восени, вже було холодно, вона прибирала на вулиці, та побачила, що біля будинку ОСОБА_6 ходить поліція. Потім до неї підійшла якась дівчина, сказала, що слідча, запитала чи можливо вона щось бачила чи чула. Із слів поліції дізналася, що у ОСОБА_6 з гаражу викрали автомобіль, однак вона нічого не бачила та не чула.
Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка повідомила про те, що знає, що колись у батька потерпілої була машина, яку купила років двадцять назад, а чи була вона в гаражі, чи ні їй невідомо. Коли вона, разом з сусідкою прибирала на вулиці, підійшли працівники поліції і повідомили, що у ОСОБА_6 викрали з гаражу автомобіль, питали чи був там автомобіль чи ні і все.
Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , яка повідомила про те, що ОСОБА_4 жив якийсь час у неї на квартирі, однак родичем їй не являється. Вона була на слідчому експерименті, коли ОСОБА_4 показував і розказував, як викрадав автомобіль з гаража, потім скотив автомобіль по вул.Пирогова вниз. ОСОБА_4 все розказував добровільно, його ніхто не примушував.
Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який повідомив про те, що в кінці осені,, близько двох або трьох ночі до нього прийшов ОСОБА_4 , розбудив, пояснив, що посварився з жінкою і хоче відтягнути машину. Він погодивсяй йому допомогти, коли приїхав до місця, яке вказав ОСОБА_4 , все було готово, він навіть не виходив з машини, ОСОБА_4 вдів буксирний трос до його машини та попросив відтягнути в сторону с.Новогеоргіївка Ананьївського району. ОСОБА_18 дотягнув машину до повороту в с.Новогеоргіївка та в полі ОСОБА_4 попросив залишити його разом з машиною, тому він залишив його і поїхав додому. Зранку ОСОБА_4 знову прийшов до нього та попросив перевезти запчастини від автомобіля до нього додому. ОСОБА_18 погодився і вони поїхали забрали запчастини (три колеса, мотор, чулок з редуктором) та перевезли до нього додому. В знак вдячності ОСОБА_4 дав йому три колеса від автомобіля та задній редуктор, після чого він поїхав додому. ОСОБА_20 пояснив йому, що хоче розібрати машину, оскільки посварився з жінкою, а він в свою чергу не ставив зайвих питань. Тоді вночі він лише побачив, що то були «Жигулі» темного кольору. Також колись він бачив, що ОСОБА_4 їздить на автомобілі, однак точно не пам`ятає на якому. Він не знає чия машина та не запитував у ОСОБА_4 .
Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , який повідомив про те, що приблизно в жовтні минулого року був у товариша вдома, де випивали. Там він побачив акустичну поличку, запропонував, щоб ОСОБА_4 йому її продав, на той погодився і він її купив. Пізніше, десь через місяць, він побачив у ОСОБА_4 сварку, оскільки він вміє нею користуватися, попросив, щоб ОСОБА_20 дав йому її у тимчасове користування, на що останній погодився, тому він її забрав додому. Щодо обставин викрадення машини, нічого не знає, ОСОБА_4 йому нічого не казав, однак коли у нього зламався автомобіль, ОСОБА_4 запропонував йому деталь, однак він відмовився. Крім того, одного разу, точної дати він не пам`ятає, він був в гостях в с.Жеребкове Ананьївського району Одеської області, а коли приїхав, йому зателефонував ОСОБА_4 та попросив приїхати. Коли приїхав, хотів купити бойлер, однак просидівши цілу ніч, випивавши з ОСОБА_4 , наступного ранку зрозумів зі слів ОСОБА_4 , що бойлер крадений, тому не купив. У ОСОБА_4 дійсно був автомобіль, спочатку «ВАЗ2103», а потім «ВАЗ2107», знає тому що допомагав ОСОБА_4 її ремонтувати. Під час викрадення автомобіля та бойлера присутнім не був, нічого не знає.
Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка повідомила про те, що перебуває у громадянському шлюбі з ОСОБА_4 . Щодо крадіжки у ОСОБА_5 бойлеру та бідонів нічого не знає, ОСОБА_4 їй нічого не казав, дізналася лише у відділенні поліції. Щодо крадіжки автомобіля також нічого не знала до того часу, поки працівники поліції не забрали її автомобіль на штрафмайданчик, тоді їй повідомили, коли проводили обшук в будинку. Також повідомила, щодо побиття ОСОБА_8 , при цьому точної дати не пам`ятає, однак це була осінь, тоді ОСОБА_8 звернувся до неї з проханням побачити дочку та провести з нею час. Оскільки вона не заперечувала проти зазначеної зустрічі, вона зателефонувала ОСОБА_4 , з яким була дочка, сказала щоб вона одяглася та прийшла до неї на роботу. ОСОБА_8 прийшов до неї на роботу, взяв дочку, сказав, що хоче з нею погуляти та приведе дочку до неї на роботу. Однак на роботу дочку ОСОБА_8 не привів, прийшовши додому вона зателефонувала ОСОБА_8 та попросила привести дочку, оскільки необхідно робити уроки до школи. ОСОБА_8 привів дочку біля 20 год. 00 хв., при цьому перебував в стані алкогольного сп`яніння, пояснивши свій стан тим, що знаходився у друга на дні народженні, дочка поїла торту і вони прийшли. При цьому ОСОБА_8 попросив зробити кави та покликати ОСОБА_4 на вулицю поспілкуватися. Зайшовши в будинок, вона сказала ОСОБА_4 щодо прохання ОСОБА_8 і той вийшов. Поставивши чайник на плиту в будинку, вона вийшла на вулицю і побачила, що вони розмовляють на підвищених голосах, потім ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_4 першим, потім почали боротися, ОСОБА_4 наносив удари кулаками ОСОБА_8 у відповідь. При цьому вона намагалася їх розборонити, забрала ОСОБА_4 в будинок, однак ОСОБА_8 взяв в руки палку та почав бити по дверях та вікнах, при цьому кричати, що вб`є ОСОБА_4 . Оскільки вона злякалася, то викликала поліцію. По приїзду поліції на ОСОБА_21 було складено протокол про адміністративне правопорушення та ОСОБА_8 поїхав разом з працівниками поліції. В послідуючому їй стало відомо, що ОСОБА_8 написав заяву до поліції щодо свого побиття. У ОСОБА_8 було все обличчя в крові, а потім дізналася що у нього брова розсічена. Ніколи не бачила, як ОСОБА_4 відлучається з дому. Під час обшуку забрали все, що підходило під опис викраденого ОСОБА_4 , при цьому працівники поліції підписували кожну деталь та знімали все на відеокамеру.
Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.125, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України в судовому засіданні підтверджена дослідженими письмовими доказами:
-протоколом огляду місця події від 07 листопада 2016 року (т.1 а.с.240);
-фото таблицею №1 до протоколу огляду місця події від 07 листопада 2017 року (т.1 а.с.242);
-копією тимчасового реєстраційного талону на ім`я ОСОБА_6 та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «ВАЗ2101» синього кольору, 1974 року випуску, де власником вказано ОСОБА_12 (т.1 а.с.243);
-протоколом огляду місця події від 18 листопада 2016 року (т.1 а.с.244-245);
-постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18 листопада 2016 року (т.1 а.с.246);
-клопотанням про проведення обшуку від 18 лютого 2017 року (т.1 а.с.247-249);
-ухвалою слідчого судді Ананьївського районного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року (т.2 а.с.1-2);
-ухвалою слідчого судді Ананьївського районного суду Одеської області від 18 лютого 2017 року (т.2 а.с.3-5);
-протоколом обшуку від 18 лютого 2017 року (т.2 а.с.6-8);
-повідомленням територіального сервісного центру №5149 Регіонального сервісного центру в Одеській області Міністерства внутрішніх справ України №31/15/5149-379 від 18 лютого 2017 року (т.2 а.с.9);
-запитом Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області №46/1 259 від 18 лютого 2017 року (т.2 а.с.10);
-заявою ОСОБА_18 (т.2 а.с.11);
-протоколом огляду предмету від 19 лютого 2017 року (т.2 а.с.12-13);
-постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 19 лютого 2017 року (т.2 а.с.14);
-клопотанням про арешт майна від 20 лютого 2017 року (т.2 а.с.15-17);
-постановою про призначення експертизи від 20 квітня 2017 року (т.2 а.с.18);
-висновком №20042017_2 про незалежну оцінку колісного транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеним ТОВ «Бюро технічної інвентаризації» (т.2 а.с.19-26);
-копією тимчасового реєстраційного талону на ім`я ОСОБА_6 та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «ВАЗ2101» синього кольору, 1974 року випуску, де власником вказано ОСОБА_12 (т.2 а.с.27);
-постановою про призначення експертизи від 20 квітня 2017 року (т.2 а.с.28);
-фотокопіями автомобіля «ВАЗ 2101» (т.2 а.с.29-30);
-витягами з автопродажу автомобілів «ВАЗ2101» на ітернетсайті RST (т.2 а.с.31-35);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 12 липня 2017 року (т.2а.с.36-38);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 12 липня 2017 року (т.2а.с.39-41);
-постановою про визнання речових доказів та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 12 липня 2017 року (т.2 а.с.42)
-заявою ОСОБА_18 (т.2 а.с.43);
-заявою ОСОБА_6 на ім`я начальника Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області від 18 листопада 2016 року (т.2 а.с.44);
-актом огляду та затримання транспортного засобу від 18 лютого2017 року (т.2а.с.45);
- заявою ОСОБА_8 на ім`я начальника Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області від 15 березня 2017 року (т.2 а.с.46);
-постановою про призначення експертизи від 16 березня 2017 року (т.2 а.с.47);
-висновком експерта №11 Любашівського відділення судмедекспертизи смт.Любашівка від 16 березня 2017 року (т.2 а.с.48-49);
-заявою ОСОБА_4 на ім`я начальника Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області (т.2 а.с.50);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 17 квітня 2017 року (т.2 а.с.51-53);
-постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 17 квітня 2017 року (т.2 а.с.54);
-компакт-диск з відео файлом слідчого експерименту від 17 квітня 2017 року (т.2 а.с.55);
-довідкою про склад сім`ї ОСОБА_4 , даною Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області (т.2 а.с.56);
-довідкою Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області щодо відсутності майна у ОСОБА_4 (т.2 а.с.57);
-довідкою-характеристикою Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області на ОСОБА_4 (т.2 а.с.58);
-довідкою КУ «Ананьївська центральна районна лікарня Одеської області» щодо не перебування ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та психіатра (т.2 а.с.59);
-інформацією Комінтернівської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС в Одеській області щодо ідентифікаційного номеру ОСОБА_4 (т.2 а.с.60);
- вимогою Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області (т.2 а.с.61-62);
-вироком Ананьївського районного суду Одеської області на ОСОБА_4 від 29 листопада 2016 року (т.2 а.с.63-64);
-вироком Ананьївського районного суду Одеської області на ОСОБА_4 від 29 лютого 2017 року (т.2 а.с.65-67);
-повідомленням Ананьївського районного відділу пробації Міністерства юстиції України Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації від 13 липня 2017 року щодо перебування ОСОБА_4 на обліку у відділі пробації (т.2 а.с.68);
-заявою ОСОБА_5 на ім`я начальника Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області (т.2 а.с.74);
-протоколом огляду місця події від 18 лютого 2017 року (т.2 а.с.75-76);
-фототаблицею до протоколу огляду місця події від 18 лютого 2017 року (т.2 а.с.77);
-заявою ОСОБА_22 на ім`я начальника Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області (т.2 а.с.78);
-протоколом огляду предмету від 20 лютого 2017 року (т.2 а.с.79-80);
-фототаблицею до протоколу огляду речей від 20 лютого 2017 року (т.2 а.с.81);
-постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 21 лютого 2017 року (т.2 а.с.82);
-заявою ОСОБА_22 на ім`я начальника Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області (т.2 а.с.83);
-заявою ОСОБА_5 на ім`я начальника Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області (т.2 а.с.84);
-заявою ОСОБА_23 на ім`я начальника Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області (т.2 а.с.85);
-протоколом огляду предмету від 20 лютого 2017 року (т.2 а.с.86-87);
-фототаблицею №2 до протоколу огляду речей від 20 лютого 2017 року (т.2 а.с.88);
-постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 21 лютого 2017 року (т.2 а.с.89);
-заявою ОСОБА_23 на ім`я начальника Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області (т.2 а.с.90);
-заявою ОСОБА_5 на ім`я начальника Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області (т.2 а.с.91);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 21 лютого 2017 року (т.2 а.с.92);
-фототаблицею №3 до протоколу огляду речей від 21 лютого 2017 року (т.2 а.с.93);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 21 лютого 2017 року (т.2 а.с.94-95);
-фототаблицею №4 до протоколу огляду речей від 21 лютого 2017 року (т.2 а.с.96);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 21 лютого 2017 року (т.2 а.с.97-99);
-фототаблицею №5 до протоколу огляду речей від 21 лютого 2017 року (т.2 а.с.100);
-довідкою Ананьївського районного споживчого товариства Одеської області від 20 лютого 2017 року (т.2 а.с.101);
-клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту від 22 лютого 2017 року (т.2 а.с.102-104);
-ухвалою слідчого судді Ананьївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року (т.2 а.с.105-106);
-постановою про призначення експертизи від 20 квітня 2017 року (т.2 а.с.107);
-висновком товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості рухомого майна №20042017-1 ТОВ «Бюро Технічної Інвентаризації» від 14 лютого 2017 року (т.2 а.с.103-120);
-висновком товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості рухомого майна №20042017-2 ТОВ «Бюро Технічної Інвентаризації» від 14 лютого 2017 року (т.2 а.с.121-131);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 20 квітня 2017 року (т.2 а.с.132-133).
На підставі викладено, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, та за ч.2 ст.289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст..67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості та тяжких злочинів, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах визначених санкціями інкримінованих статей, оскільки інше більш м`яке покарання не справить належного виховного впливу на обвинуваченого для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Приймаючи до уваги вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, вчинених ним до ухвалення першого вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 09 лютого 2017 року, остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів повинно бути призначено у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.
ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення передбачені ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.289 КК України до постановлення вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 09 лютого 2017 року, яким його засуджено за ч.3 ст.185 КК України до трьох років дев`яти місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком два роки шість місяців, тому суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст.70 КК України.
ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення за ч.2 ст.125 КК України після винесення вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 09 лютого 2017 року, однак до його повного відбування, яким його засуджено за ч.3 ст.185 КК України до трьох років дев`яти місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком два роки шість місяців, тому суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.71 КК України.
При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілою ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 8750 гривень 00 копійок в якості відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, та 10000 гривень в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди, суд керується положеннями ст.1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а також положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України, у відповідності до яких моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, із вказаних норм права випливає, що шкоду, завдану потерпілій ОСОБА_5 , повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_4 , який вчинив кримінальне правопорушення, в результаті якого і виникла у потерпілої матеріальна та моральна шкода, його вина повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом. Як було наведено вище, обвинувачений ОСОБА_4 визнає цивільний позов потерпілої , як в частині стягнення з нього матеріальної шкоди, так і в частині стягнення з нього моральної шкоди, а тому цивільний позов ОСОБА_5 слід задовольнити в повному обсязі.
При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілою ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 36130 гривень 00 копійок в якості відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, та 50000 гривень в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди, суд керується положеннями ст.1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а також положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України, у відповідності до яких моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, із вказаних норм права випливає, що шкоду, завдану потерпілій ОСОБА_6 , повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_4 , який вчинив кримінальне правопорушення, в результаті якого і виникла у потерпілої матеріальна та моральна шкода, його вина повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом та не заперечується обвинуваченим ОСОБА_4 . Як було наведено вище, обвинувачений ОСОБА_4 визнає частково цивільний позов потерпілої, як в частині стягнення з нього матеріальної шкоди, а саме згоден сплатити 16200 гривень, так і в частині стягнення з нього моральної шкоди, а саме згоден сплатити 10000 гривень.
Разом з цим, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми навмисними діями завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди, шляхом викрадення належного їй автомобіля та його розукомплектування, при цьому загальна вартість спричинених їй збитків, згідно висновку №20042017_2 про незалежну оцінку колісного транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 ТОВ «Бюро технічної інвентаризації», який міститься в матеріалах справи становить 16200 гривень, у зв`язку з чим, враховуючи вказані положення чинного законодавства, встановлені судом обставини провадження, а також те, що витрати матеріального характеру, зазначені ОСОБА_6 частково доведені матеріалами справи, то він в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме з ОСОБА_4 слід стягнути 16200 гривень витрат матеріального характеру, як зазначено у висновку експертизи.
Вирішуючи питання про задоволення цивільного позову в частині відшкодування морального шкоди, суд виходить з того, що положення ч.1 ст.23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 2 ч.2 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
В свою чергу положення ч.3 ст.23 ЦК України передбачають, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року із послідуючими змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя. Суд при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди повинен врахувати стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.
Внаслідок викрадення у потерпілої ОСОБА_6 автомобіля марки «ВАЗ 2101», проникнення до домоволодіння її матері, яка є особою похилого віку, потерпіла перенесла певні психологічні страждання. Тому, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, характер та глибину моральних страждань потерпілої ОСОБА_6 , їх наслідки, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити частково, та з урахуванням вимог розумності і справедливості розмір відшкодування моральної шкоди визначити у розмірі 15000 гривень, при цьому суд виходить з наступних критеріїв: тягаря скоєного, об`єму душевних страждань, понесених потерпілою і вважає, що дана сума відшкодування моральної шкоди відповідає принципам розумності та справедливої сатисфакції, закріплених у ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також сталій практиці Європейського Суду з прав людини.
При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілим ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 20000 гривень в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди, суд виходить з того, що положення ч.1 ст.23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 2 ч.2 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
В свою чергу положення ч.3 ст.23 ЦК України передбачають, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року із послідуючими змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя. Суд при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди повинен врахувати стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.
Внаслідок одержаних легких тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_8 переніс, як фізичну біль, так і психологічні страждання в зв`язку з втратою здоров`я, звичного нормального способу життя. Тому, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, характер та глибину моральних страждань потерпілого ОСОБА_8 , їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити частково, та з урахуванням вимог розумності і справедливості розмір відшкодування моральної шкоди визначити у розмірі 2000 гривень, при цьому суд виходить з наступних критеріїв: тягаря скоєного, об`єму душевних страждань, понесених потерпілим і вважає, що дана сума відшкодування моральної шкоди відповідає принципам розумності та справедливої сатисфакції, закріплених у ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також сталій практиці Європейського Суду з прав людини.
Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.
Речові докази: два алюмінієвих молочних бідона та водонагрівач марки «OCEAN», які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 повернути їй.
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_24 та який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області - повернути ОСОБА_7 .
Речові докази: двигун № НОМЕР_5 , коробка перемикання передач, задній міст, головка двигуна, які встановлені на автомобілі марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_24 та який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349 ч.3, 366-371, 373, 374,376,394 ч.2,395,532 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 та ч.2 ст.125 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, вчинені ним до ухвалення першого вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 09 лютого 2017 року:
- за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
- за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, вчинених ним до ухвалення першого вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 09 лютого 2017 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком за ч.3 ст. 185 , ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна та за першим вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 09 лютого 2017 року, яким він засуджений за ч.3 ст.185 КК України до трьох років дев`яти місяців позбавлення волі, та визначити йому покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк п`ять років та вісім місяців.
Призначити ОСОБА_4 покарання за злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, вчинений ним після ухвалення першого вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 09 лютого 2017 року, у вигляді 2 (двох) місяців арешту.
У силу ст.71 КК України, за правилами ст.72 КК України ОСОБА_4 із повністю невідбутого ним покарання у виді 5 (п`яти) років вісім місяців позбавлення волі без конфіскації майна, призначеного йому на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів по даному вироку за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України та за першим вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 09 лютого 2017 року, частково приєднати до покарання, призначеного за даним вироком за злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, вчинений ним після ухвалення першого вироку, у вигляді 2 (двох) місяців арешту, та ОСОБА_4 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та дев`ять місяців.
Обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , до набрання вироку законної сили, тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.
Строк покарання рахувати з моменту затримання 11 жовтня 2017 року.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Миколаївським РВ ГУДМС України в Одеській області 20 лютого 2014 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_5 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Фрунзівським РВ ГУМВС України в Одеській області 21 квітня 2010 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_9 матеріальну шкоду в розмірі 8750 гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Миколаївським РВ ГУДМС України в Одеській області 20 лютого 2014 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_10 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 15 листопада 2001 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_11 матеріальну шкоду в розмірі 16200 гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Миколаївським РВ ГУДМС України в Одеській області 20 лютого 2014 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_6 , паспорт серії НОМЕР_12 , виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 24 травня 2001 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_13 моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Речові докази два алюмінієвих молочних бідона та водонагрівач марки «OCEAN», які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 повернути їй.
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_24 та який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області - повернути ОСОБА_7 .
Речові докази: двигун № НОМЕР_5 , коробка перемикання передач, задній міст, головка двигуна, які встановлені на автомобілі марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_24 та який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з моменту його проголошення в Одеський апеляційний суд через Ананьївський районний суд Одеської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілим та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_25