АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/447/18 Справа № 207/4665/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень №0000099, №0001230, №0001311, №0001328 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянин України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: - 25 квітня 2012року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 7 років позбавлення волі; - 08 червня 2017 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ст.395 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, просить вирок суду скасувати як незаконний та необґрунтований у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ст.395 КК України у виді арешту строком на 2 місяці; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.4 ст.70 КК України, призначеним покаранням за даним вироком поглинути покарання призначене за вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.06.2017 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд фактично не взяв до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, та безпідставно призначив ОСОБА_9 покарання у мінімальних межах санкції статті, а також, що в мотивувальній частині вироку не вказав про наявність чи відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Вважає, що суд першої інстанції не в достатній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної

відповідальності, в тому числі за умисні злочини проти власності, судимості за

які не знято та не погашено в установленому законом порядку. Не враховано,

що останній засуджувався до реальної міри покарання за вироком Баглійського

районного суду м. Дніпродзержинська від 25.04.2012 року. Через нетривалий

проміжок часу, після звільнення з місць позбавлення волі, а саме 16.05.2015,

знову вчинив чотири тяжкі, насильницькі, корисливі кримінальні

правопорушення, з яких два злочини вчинено відносно неповнолітніх, із

застосуванням до них фізичного насильства.

Крім цього зазначає, що ОСОБА_9 ніде не працює, неодружений, дітей не має, не відшкодував потерпілим заподіяну злочинами шкоду.

Вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів та призначено покарання: - за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць; - за ст.395 КК України у виді арешту на строк 2 місяці, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строком на 4 роки 1 місяць, на підставі ч.4 ст.70 КК України призначеним покаранням поглинуте покарання, призначене за вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 червня 2017 року у виді 4 років позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, стягнуто з ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь: ОСОБА_10 -1800 грн., ОСОБА_8 4630 гривень, ОСОБА_11 1290 гривень, ОСОБА_12 4444 гривень.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_9 , маючи не зняту і не погашену судимість за викрадення чужого майна, повторно вчинив викрадення чужого майна при наступних обставинах.

Повторно, 01.09.2015 року приблизно о 07 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше незнайомої неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розмовляла по мобільному телефону. Реалізуючи злочинні наміри на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих міркувань, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, схватив за волосся, причиняючи фізичний біль, нахиливши до землі, та відкрито викрав, вихопивши з рук, мобільний телефон «LGL 65» вартістю 1800 гривень. З викраденим мобільним телефоном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись на власний розсуд, заподіявши матері неповнолітньої ОСОБА_10 , який належав мобільний телефон, матеріальну шкоду на зазначену суму 1800 гривень.

Повторно, 08.09.2015 року приблизно 05 годині 50 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку №33 по вул..8 Березня у м.Кам`янське (Дніпродзержинськ)Дніпропетровської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Реалізуючи злочинні наміри на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих міркувань, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, ударив по обличчю , заподіявши фізичного болю, після чого відкрито викрав, вихопивши з рук, мобільний телефон, що належав ОСОБА_8 «Samsung Galaxya 5» вартістю 4630 гривень. З викраденим мобільним телефоном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд. Відкритим викрадення мобільного телефону ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду на 4630 гривень.

Повторно, 25.09.2015 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розмовляючого по мобільному телефону. Реалізуючи злочинні наміри на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих міркувань, відкрито викрав, вирвавши з рук, мобільний телефон «Nokia 530 Lumia» вартістю 1290 гривень. З викраденим мобільним телефоном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд. Відкритим викраденням мобільного телефону, який належав матері неповнолітнього ОСОБА_11 , заподіяно матеріальну шкоду на 1290 гривень.

Повторно, 29.09.2015 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку 45 по вул.Бєсєдова у м.Кам`янське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше йому незнайомої потерпілої ОСОБА_15 . Реалізуючи злочинні наміри на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих міркувань, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, схопив ОСОБА_12 за одяг та сумку, штовхнув , збивши з ніг, після чого відкрито викрав, вирвавши з рук, мобільний телефон «Samsung Galaxys 4» вартістю 4444 грн. З викраденим телефоном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись на власний розсуд . Відкритим викраденням майна потерпілій ОСОБА_15 заподіяно матеріальну шкоду на 4444 гривні.

Окрім того, згідно з рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.05.2015 року ОСОБА_9 було встановлено адміністративний нагляд строком на два роки. На нього відповідно до рішення суду накладено обмеження у вигляді заборони залишати місце проживання з 22 годин до 04 годин ранку, заборонено виїзд за особистими справами за межі міста, покладено зобов`язання про реєстрацію у поліції двічі на місяць.

21.05.2015 року ОСОБА_9 прибув за місцем реєстрації у м.Кам`янське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області і повинен бути проживати за адресою, АДРЕСА_1 та з`являтися для реєстрації у Баглійський РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області.

Однак, ОСОБА_9 , починаючи з 01.09.2015 року до 05.10.2015 року, з метою ухилення від адміністративного нагляду, за місцем реєстрації та проживання, АДРЕСА_1 , не проживав, самовільно його залишив. Про зміну місця проживання Баглійський РВ Дніпродзержинського МГУМВС України в Дніпропетровській області не повідомив та для реєстрації не з`являвся, порушуючи правила адміністративного нагляду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора у повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які заперечували у задоволенні апеляційної скарги та просили залишити вирок суду без змін, потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, частково їх дослідивши, обговоривши доводи скарги, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував тяжкість скоєних ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, а також те, що обвинувачений не відшкодував потерпілим заподіяну злочинами шкоду, при цьому в порушення вимог кримінального процесуального закону в мотивувальній частині вироку не вказав про наявність чи відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Також відповідно до матеріалів провадження обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за умисні злочини проти власності, судимості за які не знято та не погашено в установленому законом порядку, що не враховано судом першої інстанції при призначенні покарання.

Вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.186 КК України у відповідності до ст.12 КК України є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 6 років.
Однак, суд, пославшись на обставини, які він враховує при призначенні покарання, не в повній мірі виконав вимоги ст. 65 КК України, та належним чином не мотивував і не навів переконливих доводів щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк, ближче до мінімального.
Отже, колегія суддів вважає, що призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в даному випадку не є необхідним і достатнім для його виправлення та не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також меті покарання, якою є запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.
Стаття 414 КПК України передбачає, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідно статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.
З урахуванням вищезазначеного, вирок щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість з ухваленням відповідно до вимог ст. 420 КПК України нового вироку судом апеляційної інстанції, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню щодо скасування вироку суду в частині призначеного покарання.
Призначаючи ОСОБА_9 покарання суд апеляційної інстанції враховує тяжкість скоєних ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, кількість епізодів за ч. 2 ст. 186 КК України, вчинених, у тому числі, і щодо неповнолітніх потерпілих, із застосуванням насильства, особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, не працює, стійких соціальних зв`язків не має, раніше судимий, а також те, що обвинувачений не відшкодував потерпілим заподіяну злочинами шкоду, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, що пом`якшує покарання-щире каяття, що підтвердив обвинувачений в суді апеляційної інстанції, визнаючи вину та бажаючи відшкодувати заподіяні збитки, та за вказаних обставин у їх сукупності вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 більш суворе покарання, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого, який раніше був засудженим, належних висновків для себе не зробив, та попередження скоєння нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року задовольнити.
Вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_9 :

- за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
- за ст.395 КК України у виді арешту строком на 2 місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, призначеним покаранням за даним вироком поглинути покарання призначене за вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.06.2017 року та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4