«8» вересня 2017 року слідчий суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю адвоката ОСОБА_3
У своїй скарзі адвокат ОСОБА_3 зазначив, що 10.03.2017 року, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 14.02.2017 року в межах зазначеного кримінального провадження, слідчим було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено речі належні ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти у розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США; грошові кошти у розмірі 8000 (восьми тисяч) євро; банківську картку ПАТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 та банківську картку ПАТ АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_2 , на які у подальшому ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеи від 14.03.2017 року було накладено арешт. Однак, скаржник зазначає, що 22.05.2017 року ухвалою апеляційного суду Одеської області, ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14.03.2017р. було скасовано, а клопотання про накладення арешту повернуто прокурору з вказівкою виконати вимоги ч.2 ст.172 КПК України. протягом 72 годин. На теперішній час з боку сторони обвинувачення відсутні які не будь дії стосовно арешту вказаного майна, а тому скаржник вважає його таким, що тимчасово вилучене, а тому підлягає негайному поверненню власнику. Скаржник вважає, що слідчий вчинив бездіяльність, порушив вимоги ст.ст. 171, 173 КПК України та за результатом розгляду скарги просив визнати незаконною бездіяльність слідчого яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого в ході проведення обшуків 10.03.2017р. майна та зобов`язати слідчого негайно повернути зазначене майно.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав свою скаргу та просив її задовольнити.
Слідчий з ОВС першого СВ УзРКП СО прокуратури ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення скарги.
Розглянувши скаргу, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.
Як встановлено ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1. за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2. за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3. у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього кодексу.
З наданих матеріалів вбачається, що, дійсно, 10.03.2017р. за зазначеною у скарзі адресою на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 14.02.2017р. було проведено обшук та ухвалою слідчого судді від 14.03.2017р. на вилучене під час обшуку майно, яке належить ОСОБА_5 було накладено арешт. Однак ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.05.2017р. ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 р. було скасовано, а клопотання про накладення арешту повернуто прокурору для виконання вимоги ч.2 ст.172 КПК України протягом 72 годин.
З огляду на це, враховуючи відсутність заборони на обіг зазначеного майна, його правовий режим можна визначити як тимчасово вилучене майно.
Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як слідує зі скарги, слідчий більше не звертався до суду з клопотанням про накладення, а тому з наданих матеріалів не вбачається будь яких правових підстав утримувати по теперішній час грошові кошти у розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США; грошові кошти у розмірі 8000 (восьми тисяч) євро; банківську картку ПАТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 та банківську картку ПАТ АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_2 , які були вилучені під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . У свою чергу слідчим не було надано жодних заперечень та доказів на спростування обставин зазначених скаржником.
Відповідно до ч.1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Враховуючи те, що в наданих матеріалах відсутні будь-які відомості про причини які б об`єктивно свідчили про неможливість своєчасного повернення слідчим зазначеного майна після виникнення у нього такого обов`язку та про правові підстави утримання грошових коштів у розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США та у розмірі 8000 (восьми тисяч) євро, банківської картки ПАТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 та банківської картки ПАТ АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_2 аж по теперішній день, приходжу до висновку, що така бездіяльність слідчого є незаконною та порушує права власників та володільців.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.303, 307 КПК України, -
Зобов`язати слідчого повернути володільцю грошові кошти у розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США; грошові кошти у розмірі 8000 (восьми тисяч) євро; банківську картку ПАТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 та банківську картку ПАТ АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_2 , які були вилучені в ході проведення обшуку 10.03.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: