АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 617/942/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/584/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Купянського міськрайонного суду Харківської області від 09 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курилівка Куп`янського району Харківської області, громадянина України, росіянина, з неповною середньою освітою, не працюючого, інваліда 3 групи загального захворювання по зору, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимого:

-14.02.1991 р. Харківським обласним судом за ст. 208,117 ч. 3, 42 КК України на 9 років позбавлення волі. Перегляд вироку Закон України « Про амністію» невідбутий термін скорочено на 1/2 до відбуття - 8 років 4 місяці 22 дні. Звільнений 20.03.1999 р. з Диканівської ВК Харківської області №12;

-13.03.2002 р. Куп`янським районним судом за ст. ст.15,185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений на 2 роки;

-28.12.2002 р. Куп`янським районним судом за ст. 185 ч. 3, ст.. 70 ч. 4 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 17.02.2005 р. з Темнівської ВК Харківської області № 100 за ухвалою Харківського райсуду від 09.02.2005 р. ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий термін 11 місяців 14 днів;

-18 березня 2008 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст.185, 70 ч. 1 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі, з конфіскацією майна, 24.10.2014 року звільнився з Роменської ВК Сумської області № 56,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України 9 ( дев`ять) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 186 КК України - 5 ( п`ять) років позбавлення волі.

За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 9 ( дев`ять) років. .
Зараховано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 20 березня 2015 року по 09 червня 2016 року включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Термін відбуття покарання обчислений з моменту обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 20.03.2015р. о 06.30 год.

Залишено ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід Держави витрати, пов`язані з залученням експерта на загальну суму 1003 грн. 20 коп.

Цивільний позов прокурора Вовчанського району в інтересах держави Комунального закладу охорони здоров`я «Вовчанська центральна районна лікарня» про відшкодування державних витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 від злочину у сумі 4 857грн. 43 коп. задовольнено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Держави в особі Комунального закладу охорони здоров`я Вовчанської районної ради «Вовчанська центральна районна лікарня» в рахунок відшкодування державних витрат на лікування потерпілого від злочину у сумі 4 857 грн. 43 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди на придбання ліків на суму 9 143,67 грн. і моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. задовольний частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 грн.

Позовні вимоги в частині матеріального характеру - залишені без розгляду.

Згідно вироку 20 березня 2015 року близько 01.00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кухні будинку домоволодіння, яке розташоване за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підставою до яких стали ревнощі, маючи умисел на протиправне спричинення смерті іншій особі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи небезпечний наслідок і бажаючи його настання, почав наносити кухонним ножем, який складається з клинка та руків`я, виготовлено з полімерного матеріалу, чорно-білого кольору і кріпиться до клинка всадним способом, який взяв із столу в кухні і тримав в правій руці, удари в область грудної клітини зліва і шиї ОСОБА_9 , який знаходився разом з ОСОБА_7 у власній кухні, в результаті чого завдав потерпілому сім ударів, спричинивши дві колото - різані рани лівої половини грудної клітини по середньо-пахвовій лінії в різані рани лівої половини грудної клітини по середньо-пахвовій лінії в області 4 міжребер`я та по задньо-пахвовій лінії в області проекції 7 міжребер`я, які проникають у ліву плевральну порожнину з ушкодженням по ходу ранових каналів лівої легені, серця та супроводжувалось кровотечею у плевральну порожнину ( 1200 мл. рідкої крові) і навколосерцеву сорочку ( до 50-80 мл. рідкої крові); по різаній рані на лівій бічній поверхні шиї в нижній частині, на лівій передньо-бічній поверхні шиї в нижній третині, на лівому плечі по зовнішній поверхні у верхні третині, на лівій кисті по тильній поверхні між 2 і 3 пальцями, на 2 пальці лівої кисті по згинальній поверхні дистальної, середньої і проксимальної фаланг, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 ВЛ/15 від 10.04.2015, відноситься до категорії: дві колото-різані рани лівої половини грудної клітки з ушкодженням по ходу ранових каналів лівої легені, серця та супроводжувалось кровотечею - тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння; різані рани на лівому плечі по зовнішній поверхні у верхній третині, на лівій кисті по тильній поверхні між 2 і 3 пальцями після первинної хірургічної обробки, як окремо, так і в сукупності - легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю більш 6 днів, але менш ніж 3 тижні (21 день); різані рани на лівій бічній поверхні шиї в нижній частині, на лівій передньо-бічній поверхні шиї в нижній третині, на 2 пальці лівої кисті по згинальній поверхні дистальної, середньої і проксимальної фаланг, як окремо, так і в сукупності-легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Але не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, в зв`язку з тим, що потерпілому була надана своєчасна медична допомога, однак виконавши усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця.

Крім того, 20 березня 2015 року близько 01.00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кухні будинку за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, керуючись корисливим мотивом направленим на заволодіння чужим майном, відкрито, шляхом ривка з руки, заволодів майном ОСОБА_9 , який знаходився разом з ОСОБА_7 у вказаному домоволодінні, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia», моделі «1202-2», чорного кольору, в результаті чого, спричинив потерпілому матеріальний збиток, згідно з висновком товарознавчої експертизи № 4482 від 23.04.2015 року на загальну суму 140,00 грн., після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційних скаргах:

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначає, що не мав умислу на вбивство потерпілого. Удари ножем завдав, оскільки останній першим вдарив його по обличчю та корпусу. При цьому також вказує, не повній мірі усвідомлював свої дії.

При цьому суд, в порушення вимог ст. 370 КПК України не дослідив всі обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Також зазначає, що не вчиняв кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначає, що суд поверхнево розглянув справу, дав неправильну оцінку доказам, взявши до уваги лише дані, отримані під час досудового розслідування, а ті, що встановлені під час судового розгляду до уваги не прийняті.

Вважає, що умисел обвинуваченого ОСОБА_7 був спрямований на заподіяння в ході сварки та бійки невизначеної шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_9 , а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.

ОСОБА_7 мав можливість в ході бійки нанести смертельний удар потерпілому, але не зробив цього.

Також, на думку автора апеляції судом допущено неповноту судового розгляду, оскільки під час нього не була допитана, заявлена у якості свідка ОСОБА_10 , без чого неможливо всебічно та повно встановити усі обставини справи.

Крім того ОСОБА_7 не намагався вчинити викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 , а лише вчиняв перешкоду для виклику допомоги потерпілому та саме для цього вихопив в нього мобільний телефон та кинув його на стіл.

Судом не з`ясовано, яким чином згаданий телефон опинився у ОСОБА_10 , яка принесла його до будинку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

В свою чергу свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили, що телефон бачили у ОСОБА_10 .

При цьому, згідно протоколу огляду місця події телефон був вилучений саме у ОСОБА_10 .

Крім того, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 прийшли до будинку ОСОБА_11 у них була куртка ОСОБА_9 , яку потім ОСОБА_7 за вимогою ОСОБА_13 відніс та залишив у дворі потерпілого. Також, поза увагою суду залишився той факт, що ході надання пояснень обвинувачений повідомив, що не мав змоги надати медичної допомоги потерпілому, так як не мав мобільного телефону.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора,який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити їх апеляційні скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема:

Свідченнями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що що 19 березня 2015 року, він сидів біля свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , курив. До нього підійшов ОСОБА_14 з дівчиною на ім`я ОСОБА_15 і попросились зайти до нього у гості випити спиртне, яке принесли з собою. Він зайшов до свого будинку, а ОСОБА_16 та його дівчина на ім`я ОСОБА_15 теж за ним пройшли до будинку, сіли за стіл в кухні, випивали, також він ще випивав і до приходу ОСОБА_17 на поминах у сусідів. Через деякий час, він сказав ОСОБА_18 і його дівчині, щоб вони йшли до дому, оскільки вже було пізно, і йому потрібно лягати спати. На що ОСОБА_14 словесно почав конфліктувати з ним, а потім зав`язалась між ним та ОСОБА_19 обоюдна бійка кулаками і вони спричиняли один одному удари в положенні стоячи. Потім ОСОБА_7 схватив ніж з наборною колодкою чорно-білого кольору, який лежав на столі, за яким вони вживали алкоголь, і наніс йому ножем, який держав ОСОБА_17 у правій руці, удар в область грудної клітини (в ліву легеню). Він відчув на тілі удар ножем, від якого перехопило дихання, і після якого він впав спиною на підлогу. В процесі нанесення йому удару ОСОБА_7 , він, ОСОБА_9 , хотів припинити його дії і вирвати у ОСОБА_7 ніж, схопившись за лезо, порізавши палці лівої руки. Потім, коли він, ОСОБА_20 , знаходився в положенні лежачи, ОСОБА_16 продовжував наносити йому удари ножем, які приходились в плече, десь три в шию, в серце. Від спричиненого ОСОБА_19 удару в серце, він ( ОСОБА_9 ) втратив свідомість. При цьому зазначив, що свідомість втрачав декілька разів. Коли прийшов до тями, лежав на підлозі, дістав мобільний телефон з карману своїх брюк, марки « Nokia» чорного кольору, щоб подзвонити і покликати когось на допомогу. Однак не вспів, так як ОСОБА_16 , який знаходився від нього на відстані витягнутої руки, побачив у нього в руках мобільний телефон, вихопив його і поклав собі в карман. При цьому, ударивши його двічі ногою ближче до поясниці. Потім він не пам`ятає, що було, так як втратив свідомість. Коли прийшов до тями, в хаті було темно, світ не горів. Виліз на колінках до забору, а потім підвівся і тихенько дійшов до будинку сусідів Кіційових. Сказав сусідці ОСОБА_21 , щоб викликала швидку медичну допомогу та надала йому води, періодично з часом втрачаючи свідомість. Крім того, зазначив, що жінка на ім`я ОСОБА_15 , яка прийшла з ОСОБА_19 , в конфлікт не втручалась, перебувала за столом, іноді тільки щось викрикувала.

Телефон йому повернули працівники поліції, після впізнання ним свого телефону і проведення слідчих дій;

поясненнями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , чиї покази узгоджуються з дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами, і ніким не оспорюються.

Твердження в апеляційних скаргах ОСОБА_7 та його захисника щодо відсутності в обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , є необґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно досліджених в судовому засіданні висновків судово медичної експертизи № 55-ВЛ /15 від 10.04. 2015 року у потерпілого ОСОБА_9 , на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_9 і з урахуванням даних наданої медичної документації експертом були встановлені наступні тілесні ушкодження: дві колото-різані рани лівої половини грудної клітини по середньо-пахвовій лінії в області проекції 4 міжребер`я та по задньо-пахвовій лінії в області проекції 7 міжребер`я, які проникають у ліву плевральну порожнину з ушкодженням по ходу ранових каналів лівої легені, серця та супроводжувалось кровотечею у плевральну порожнину (1200 мл. рідкої крові) і навколосерцеву сорочку (до 50-80 мл . рідкої крові); по різаній рані на лівій бічній поверхні шиї в нижній частині, на лівій передньо-бічній поверхні шиї в нижній третині, на лівому плечі по зовнішній поверхні у верхній третині, на лівій кисті по тильній поверхні між 2 і 3пальцями, на 2 пальці лівої кисті по згинальній поверхні дистальної, середньої і проксимальної фаланг.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував, що саме він спричинив потерпілому ці тілесні ушкодження, зауваживши, що не мав наміру позбавляти його життя.

Відповідно до положень п.п. 4, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров,я особі»вирішуючи питання про те, з яким ( прямим чи непрямим) умислом діяв винуватий, тобто для з`ясування змісту і спрямованості умислу, необхідно зважати на сукупність всіх обставин учиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, кількість, характер і локалізацію поранень ( поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілому, причин припинення злочинних дій, а й спосіб учинення злочину, засоби і знаряддя злочину.

При цьому, якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до частини другої статті 15 КК України, як закінчених замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом. Про наявність прямого умислу можуть свідчити, зокрема, конкретні дії винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі.

Таким чином, характер, кількість та локалізація тілесних ушкоджень, враховуючи знаряддя злочину-ніж, пояснення потерпілого, висновків експертизи, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_7 , завдаючи ножем ударів в життєво важливі області людського тіла в тому числі в легеню та серце, мав намір позбавити життя ОСОБА_9 , про те з незалежних від нього причин не довів свій намір до кінця, оскільки потерпілому була вчасно надана медична допомога.

Стосовно невизнання винуватості за ч.2 ст.186 КК України.

Згідно дослідженого під час судового розгляду протоколу огляду місця події 21.03.2015 року було встановлено і зафіксовано, що у присутності понятих, ОСОБА_10 добровільно представила до огляду свої особисті речі, які знаходилися у її власній сумці, серед яких був мобільний телефон «Nokia» з тріщиною на екрані, який подалі був вилучений під час огляду. При цьому, зазначала, що вказаний мобільний телефон їй вчора віддав її співмешканець ОСОБА_14 , в той момент часу, коли вони вдвох ішли зранку в АДРЕСА_2 20.03.2015 року, після того, як ОСОБА_26 завдав тілесні ушкодження ОСОБА_9 за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 ( а.кр.пр. 30-34 том 1).

Крім того, як вже було наведено вище, потерпілий ОСОБА_9 , в своїх поясненнях, в судовому засіданні вказував, що саме ОСОБА_7 , під час їх конфлікту та після нанесення потерпілому ударів ножем, забрав у нього мобільний телефон та поклав його в кишеню, і таким чином відкрито заволодів належним потерпілому мобільним телефоном марки «Nokia», моделі «1202-2».

Сукупність зазначених обставин вказує на спрямованість умислу ОСОБА_7 на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 186 КК України.

Стосовно недопиту судом першої інстанції свідка ОСОБА_10 , колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час розгляду зазначеного кримінального провадження, судом першої інстанції неодноразова застосовувались заходи щодо забезпечення явки свідка ОСОБА_10 , зокрема, шляхом направлення відповідних доручень органу досудового розслідування в порядку ст. 333 КПК України, які виконані не були.

Під час судового засідання від 17.05.2016 року з урахуванням думки учасників судового розгляду, судом постановлено ухвалу про закінчення розгляду справи за відсутності свідка ОСОБА_10 та за клопотанням сторони захисту оголошені її покази.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 клопотань щодо виклику зазначеного свідка не заявляли.

Крім того, зі змісту вимоги апеляційних скарг вбачається, що їх автори висловлюють вимогу про скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Разом з тим, посилань на жодну з таких підстав, передбачену ст. 412 КПК України апеляційні скарги не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини події, правильно кваліфікував дії обвинуваченого і призначив покарання, достатнє та необхідне для виправлення обвинуваченого і запобігання новим злочинам, а отже підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні .

Разом з тим на підставі до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції 26.11.2015 року) ОСОБА_7 належить зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з з 20 березня 2015 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, ч.5 ст. 72 КК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 червня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 без змін.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20 березня 2015 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий
Судді