Ухвала
Іменем України

13 лютого 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-3657впс18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження № 0000011 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, ст. 138, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Касаційного кримінального суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , в якому він просить направити кримінальне провадження щодо нього до Апеляційного суду м. Києва для визначення суду першої інстанції, який знаходиться в територіальній юрисдикції м. Києва.
Клопотання аргументовано тим, що більшість суддів Апеляційного суду Львівської області вже брали участь у розгляді кримінального провадження щодо нього, а тому сформувати в подальшому неупереджений склад суду у цьому суді буде не можливо, з врахуванням ще й того, що у сторони захисту неодноразово викликала сумнів процедура автоматизованого розподілу справ між суддями у цьому суді. Також, обвинувачений зазначає, що він звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою про вчинення злочину суддями Апеляційного суду Львівської області, що, на його думку дає підстави для не довіри до суддів як цього суду так і всіх місцевих суддів Львівської області, на яких можливе здійснення тиску. Водночас, обвинувачений, як на обставини для передачі кримінального провадження до Апеляційного суду м. Києва посилається на його місце проживання та роботи у м. Києві, а також місцезнаходження органу досудового розслідування (Головного управління слідчого управління Генеральної прокуратури України) у цьому ж місті.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтримали подане обвинуваченим клопотання. При цьому додатково вказали як на підстави для передачі кримінального провадження до Апеляційного суду м. Києва те, що більшість потерпілих проживає у м. Києві та значна кількість інкримінованих обвинуваченому епізодів вчинена у цьому місті. Перевіривши доводи, наведені у клопотанні й дослідивши інші матеріали, надані на розгляд суду касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Частиною 1 ст. 34 КПК України визначений вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а саме: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, або визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
При цьому, абзацом шостим ч. 1 цієї ж статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
Однак, жодної із вищенаведених підстав для направлення провадження з одного місцевого суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів клопотання обвинуваченого не містить.
Твердження обвинуваченого про його недовіру до всіх суддів Львівської області та їх можливу упередженість (необ`єктивність) при розгляді кримінального провадження не є підставою для передачі кримінального провадження до іншого суду.
Суд наголошує, що питання, пов`язані з недовірою до суддів, сумнівами щодо їх неупередженості та обставинами, які виключають участь судді в кримінальному провадженні чи недопустимістю його повторної участі в такому провадженні (на що посилається у своєму клопотанні обвинувачений), не входять до вичерпного переліку підстав, визначених у ст. 34 КПК України, і вирішуються відповідно до положень Параграфу 6 Глави 3 Розділу І Кримінального процесуального Кодексу.

Твердження ОСОБА_7 щодо неможливості в подальшому утворити в Апеляційному суді Львівської області склад колегії суддів, Суд вважає передчасними, оскільки в своєму клопотанні обвинувачений ставить питання про передачу кримінального провадження з одного місцевого суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Доводи обвинуваченого щодо його місця проживання у м. Києві не підтверджуються жодними доказами, тому не можуть бути визнані підставою для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду.
Місцезнаходження органу досудового розслідування (Головного управління слідчого управління Генеральної прокуратури України) у м. Києві, з огляду на положення ч. 1 ст. 32 КПК України, в даному випадку також не є підставою для передачі кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 на розгляд іншого суду.
Твердження захисників у суді касаційної інстанції про те, що більшість потерпілих проживає у м. Києві та значна кількість інкримінованих обвинуваченому епізодів злочину вчинена у цьому місті не підтверджена жодними доказами. Крім того, ці доводи ОСОБА_7 не наводить у своєму клопотанні
Враховуючи викладене, підстав, передбачених ч. 1 ст. 34 КПК України, для передачі кримінального провадження № 0000011 щодо ОСОБА_7 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, Верховний Суд не вбачає, виняткових випадків, передбачених цією ж нормою Закону, не встановлено, а тому клопотання обвинуваченого не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд
постановив:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження № 0000011 за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, ст. 138, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3