справа № 462/3545/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої цивільного відповідача: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілого цивільного позивача: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001083 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Львова, із вищою освітою, непрацюючої, являється інвалідом другої групи загального захворювання, одруженої, яка зареєстрована та проживає на АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягалася,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд

в с т а н о в и в :
31 березня 2016року близько 12.30год. ОСОБА_4 перебуваючи на земельній ділянці на АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння умисного тілесного ушкодження, стоячи обличчям до потерпілого на відстані витягнутої руки, нанесла останньому кулаком правої руки удар по обличчю в ділянку правої половини нижньої щелепи, нігтями руки подряпала праву половину шиї та дерев`яним держаком граблів нанесла один удар по лівому передпліччю ОСОБА_6 , спричинивши останньому два садна на обличчі та садно на лівій руці, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 635 від 01.04.2016р. відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнала та повідомила, що в будинку АДРЕСА_1 вона разом із своєю сім`єю проживає з 1964 року. Стосунки із сусідами у них завжди складались добрі, жодних конфліктів не було. Крім цього, пояснила, що з ОСОБА_6 та його родиною, після придбання ними будинку АДРЕСА_1 , у них теж були хороші сусідські стосунки. Однак, на даний час, між ними існує конфлікт з приводу користування земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_2 , поруч з її будинком та будинком потерпілого. Також вказала, що потерпілий забруднює дану ділянку відходами, що і є причиною неодноразових конфліктів між ними та її звернень з даного приводу в поліцію. Пояснила, що ОСОБА_6 ображає її та її сім`ю нецензурними словами, погрожує їм. Вказала, що даною земельною ділянкою, яка є власністю Львівської міської ради, її родина користувалась багато років, вели на ній садівництво, упорядковували її та використовували для свого відпочинку. 31.03.2016р. близько 12.30 год. вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 , повертаючись додому із магазину, приблизно з відстані 50 м., побачили як потерпілий із своїм тестем ОСОБА_9 несуть на земельну ділянку по АДРЕСА_2 червону миску, у якій завжди носять туди відходи та зливають їх, а тому вирішила зафіксувати факт зливання відходів ОСОБА_10 на земельну ділянку за допомогою свого мобільного телефону. В цей час, на вказаній земельній ділянці були ОСОБА_6 та його тесть ОСОБА_9 , у якого в руках був предмет, схожий на граблі, вона зайшла на ділянку, а її чоловік залишився на вулиці за межами ділянки разом із їхньою собакою. Тримаючи сумку у лівій руці, а мобільний телефон у правій, намагалась сфотографувати дії ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_6 побачив її із телефоном, він хотів завадити їй зробити фотографії та почав її відштовхувати корпусом свого тіла. Оскільки у неї хворі ноги, вона боялася впасти, а тому трималася за светр потерпілого, нащо останній відштовхнув її у плече, а вона почала кричати. На її крик прибіг чоловік ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_6 відійшов. Зазначила, що жодних ударів потерпілому вона не наносила. Відразу після цього, зателефонувала дільничному інспектору Звізло, який повідомив, що приїде пізніше, оскільки на даний час зайнятий іншою роботою. Після вказаного конфлікту ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком пішли додому. Приблизно за 5 хвилин приїхали працівники поліції та відібрали у неї пояснення. Також пояснила, що під час конфлікту на вказаній земельній ділянці гр. ОСОБА_11 не було, він вийшов із своєї брами лише, коли приїхали працівники поліції. Крім цього, вказала, що працівники поліції повідомили їй, що опитували сусідів та всі пояснили, що не бачили і не чули конфлікту між нею та потерпілим ОСОБА_10 . Також вказала, що працівники ринку, на якому працює потерпілий, а також сусіди та сім`я ОСОБА_12 написали колективне звернення в податкову інспекцію з метою перевірки підприємницької діяльності ОСОБА_6 . Внаслідок проведеної перевірки ОСОБА_6 було оштрафовано на 17000 гривень за торгівлю без відповідного дозволу. Після чого, потерпілий погрожував їй та вимагав сплатити йому 17000 гривень. Саме тому, на думку ОСОБА_4 , потерпілий подав цивільний позов про стягнення з неї моральної шкоди в розмірі 17000 гривень. Вважає справу відносно неї сфабрикованою, а в позові потерпілого просить відмовити, оскільки він необґрунтований і не надано жодного розрахунку з приводу розміру моральної шкоди.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, яке суд розцінює, як обраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності, її вина підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами у справі, які узгоджуються між собою і знаходяться у логічній послідовності.

Так, потерпілий ОСОБА_6 , який в судовому засіданні у своїх показаннях вказав, що у 2010 році його родина придбала частину будинку на АДРЕСА_1 та колишні власники повідомили їм, що користувались земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , яка належить Львівській міській раді. Вказав, що він встановив на даній земельній ділянці гойдалку для дітей, а його тесть ОСОБА_9 веде садівництво на ній. Громадянка ОСОБА_4 є його сусідкою і у них виник конфлікт з приводу користування вказаною земельною ділянкою. Обвинувачена постійно ображає його та його сім`ю нецензурними словами, звертається в різні установи м. Львова, зокрема у поліцію, податкову інспекцію, прокуратуру, із скаргами на нього та провокує конфлікти між ними, також обвинувачена конфліктує і з іншими сусідами. Зазначив, що 31.03.2016 р. приблизно о 12.20 12.30 год. його тесть ОСОБА_9 упорядковував земельну ділянку по АДРЕСА_2 , а він прийшов допомогти йому. На дану земельну ділянку прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Обвинувачена почала конфлікт, нецензурно висловлювалася, на зауваження не реагувала. В подальшому обвинувачена вирвала саджанці, які були посаджені, нащо потерпілий підійшов до неї та зробив зауваження, а ОСОБА_4 нанесла йому удар рукою в праву сторону обличчя, подряпала йому шию, після чого взяла граблі, які приніс ОСОБА_9 для розчищення листя, що лежали на землі та хотіла вдарити потерпілого ними по голові, однак, оскільки потерпілий ухилився від удару, вдарила його в плече. Після чого, чоловік обвинуваченої ОСОБА_8 відібрав у неї граблі та припинив нанесення нею ударів потерпілому. В подальшому ОСОБА_6 звернувся у Залізничний відділ поліції із заявою та в травмпункт на вул. Виговського у м. Львові. Пізніше слідча поліції скерувала його у лікарню на вул.. Пекарську у м. Львові, де було знято побої. Вказав, що свідками його побиття обвинуваченою ОСОБА_4 були його тесть ОСОБА_9 , сусіди ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , а також її чоловік ОСОБА_8 . Пояснив, що приблизно через місяць після вказаного конфлікту, у нього різко погіршилось здоров`я, зокрема почались головні болі, погіршився зір. З даного приводу ОСОБА_6 звернувся до лікаря. Крім цього, вказав, що у його сина внаслідок стресу загострилась хвороба астма, що спричинило її приступи. Також пояснив, що жодних спроб примирення із сторони обвинуваченої не було, а навпаки, остання принижувала його та сім`ю грубими нецензурними висловами, що спричинило йому моральну шкоду. Крім цього, вказав, що ОСОБА_4 неодноразово принижувала його на роботі перед колегами, що підірвало його авторитет у відносинах з останніми, а також ОСОБА_4 була ініціатором усіх конфліктів, які між ними відбувалися часто. Враховуючи наведене, потерпілий оцінив моральну шкоду у розмірі 17000 гривень, шляхом пред`явлення цивільного позову.

Даними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_14 , що він працює працівником поліції та разом із своїм напарником здійснював чергування в час, коли відбувся конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Вказав, що точної дати він не пригадує, але від диспетчера поступило повідомлення про те, що зафіксовано виклик поліції на вул. Моторну, 100 у м. Львові. Коли свідок з напарником приїхали на місце виклику, то побачили скупчення людей, серед яких були ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , та між ними відбувалася суперечка з приводу земельної ділянки. Оскільки встановити всі обставини суперечки на місці не виявилось можливим, працівники поліції роз`яснили сторонам суперечки їх подальші дії з приводу розв`язання конфлікту, та коли суперечка закінчилась, свідок з напарником поїхали з місця виклику. Наступного дня від диспетчера поступило повторне повідомлення про бійку на вул. Моторна, 100 у м. Львові. Приїхавши на місце виклику, до свідка та його напарника підійшов ОСОБА_6 , у якого з вуха або біля вуха була кров, були подряпини на шиї та останній пояснив, що ОСОБА_4 нанесла йому тілесні ушкодження. Працівники поліції роз`яснили потерпілому, що він може звернутися із заявою у Залізничний відділ поліції та зняти побої у травмпункті на вул. Виговського у м. Львові. Також вказав, що в цей день ОСОБА_4 він не бачив та вона не зверталася до нього. Пояснив, що заяву у потерпілого він та його напарник не відбирали, оскільки ОСОБА_6 виявив бажання самостійно звернутися в травмпункт та відділ поліції, від надання медичної допомоги на місці останній також відмовився.

Показами свідка ОСОБА_15 , даними в судовому засіданні, згідно яких він повідомив, що працює працівником поліції, точної дати конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 він не пригадує, проте за два дні поспіль були виклики поліції на АДРЕСА_1 . Пояснив, що приїхавши, разом із своїм напарником ОСОБА_14 , у перший день за викликом за вказаною адресою, вони побачили суперечку людей, серед яких були ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , з приводу земельної ділянки. Коли суперечка закінчилась, свідок з напарником поїхали з місця виклику. На наступний день від диспетчера поступило повторне повідомлення про бійку на АДРЕСА_1 . Приїхавши на місце виклику, до нього та напарника підійшов ОСОБА_6 , у якого були подряпини на шиї, на що останній пояснив, що ОСОБА_4 нанесла йому тілесні ушкодження. Працівники поліції роз`яснили потерпілому, що він може звернутися із заявою до Залізничного відділу поліції. Свідок також вказав, що в цей день ОСОБА_4 виходила із свого будинку і свідок впізнав її, оскільки був на виклику попереднього дня, та вона не зверталася до нього, можливо вона спілкувалась із його напарником, але свідок не пригадує, оскільки даний конфлікт був давно. Пояснив, що чітко бачив подряпину на шиї потерпілого та не пригадує чи була у нього кров.

Показами свідка ОСОБА_9 , згідно яких його донька та зять ОСОБА_6 разом із дітьми проживають у будинку АДРЕСА_1 , а він приходить до них в гості. Вказав, що після купівлі вказаного будинку його зять та він упорядковують земельну ділянку, що знаходиться навпроти будинку, оскільки колишні власники також нею користувались. Дана земельна ділянка є власністю міської ради та чиє якісь документи на право користування земельною ділянкою йому невідомо. Повідомив, що 31.03.2016 р. він обробляв грядку на вказаній земельній ділянці та ОСОБА_6 йому допомагав. В цей час повз дану земельну ділянку йшли ОСОБА_4 та її чоловік, які почали кричати та нецензурно висловлюватись до нього та потерпілого ОСОБА_6 з метою вигнати їх із земельної ділянки. В подальшому ОСОБА_4 зайшла на земельну ділянку та почала виривати посаджені ним саджанці, нащо ОСОБА_6 зробив їй зауваження та підійшов до неї. Після цього ОСОБА_4 почала хапати ОСОБА_10 за светр та правою рукою подряпала йому шию, внаслідок чого у потерпілого почала текти кров. Після цього, обвинувачена взяла граблі, які лежали на землі та намагалася нанести удар потерпілому по голові, однак останній своєю рукою завадив їй, а тому ОСОБА_4 вдарила ОСОБА_6 у плече. Пояснив, що удари ОСОБА_4 наносила цілеспрямовано. В цей час підійшов чоловік обвинуваченої ОСОБА_8 та вони розійшлись. Вказав, що під час даної бійки, яку спровокувала ОСОБА_4 , він стояв на відстані 2-3 м обличчям до обвинуваченої та потерпілого. Після цього ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком вийшли на вулицю, де стояв ще один сусід. ОСОБА_4 почала кричати до вказаного сусіда, а її чоловік ОСОБА_8 підняв із землі камінь та кинув його у напрямку останнього. Після цього, ОСОБА_6 викликав поліцію, а сім`я ОСОБА_12 пішли додому. Після приїзду поліції ОСОБА_6 звернувся у травмпункт та написав заяву у Залізничний відділ поліції. Додатково зазначив, що ОСОБА_6 намагався уникнути конфлікту та жодних ударів обвинуваченій не наносив.

Показами свідка ОСОБА_11 , який вказав, що проживає на АДРЕСА_1 з 2011 року та є сусідом обвинуваченої та потерпілого. Будинок АДРЕСА_1 складається із двох частин, власником однієї частини є він, а другої потерпілий ОСОБА_6 . Вказав, що навпроти його будинку розташована земельна ділянка, яка належить Львівській міській раді, однак колишні власники будинку АДРЕСА_3 користувались нею. Пояснив, що 31.03.2016 року після 12.00 год. він мив машину на подвір`ї свого будинку та бачив, що його сусід ОСОБА_6 з ОСОБА_9 упорядковували город на вказаній земельній ділянці, що знаходиться через дорогу від його будинку на відстані близько 3 метрів. Через деякий час свідок почув крик та побачив як ОСОБА_4 кричить до ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з претензіями з приводу земельної ділянки. Після цього, ОСОБА_4 зайшла на дану земельну ділянку та почала виривати посаджені на ній саджанці, а ОСОБА_6 підійшов до неї та заступив інші саджанці, щоб обвинувачена їх не вирвала. ОСОБА_4 почала наносити руками удари ОСОБА_6 по голові та обличчі, тягнути за одяг, а також взяла із землі граблі, які лежали біля них, та вдарила ними потерпілого. Після цього підбіг чоловік обвинуваченої ОСОБА_8 , а він крикнув їм в слід та зробив зауваження. Вказав, що даний конфлікт обвинуваченої та потерпілого тривав близько 5 хвилин. Пояснив, що конфлікт він спостерігав вийшовши на дорогу за межами брами свого подвір`я, а тому чітко бачив удари, які наносила ОСОБА_4 потерпілому. Після даного конфлікту, обвинувачена та її чоловік вийшли на вулицю за межі вказаної земельної ділянки та почали нецензурно висловлюватись до нього та ОСОБА_8 взяв цеглину і кинув в його сторону. Свідок вказав, що бачив у потерпілого кров на шиї та біля вуха, а також бачив як ОСОБА_4 наносила удари потерпілому правою рукою по обличчі, вказав, що ударів було декілька, які були цілеспрямовані та умисні. Пояснив, що потерпілий намагався уникнути ударів, відступав від обвинуваченої.

Свідок ОСОБА_8 у своїх показаннях повідомив, що обвинувачена є його дружиною, а потерплий являється сусідом. Відносини з потерпілим погіршилися після того, як він почав засмічувати територію земельної ділянки, яка належить родині свідку. 31.03.2016року близько 12.30год. він йшов разом із дружиною по вул. Моторній у м. Львові і поблизу будинку №100 побачив як ОСОБА_6 ніс червону миску, а тесть його якість дрова. В цей час дружина пішла, щоб сфотографувати вміст тої миски, а він залишився на дорозі разом із собакою породи «такса» і в руці тримав сумку. Коли жінка підійшла до миски, щоб сфотографувати її вміст, до неї підбіг ОСОБА_6 і почав затуляти миску відштовхуючи в цей момент вдарив в плече від чого жінка скрикнула. Він прив`язав собаку і підбіг до них, але ОСОБА_6 відійшов. В момент коли ОСОБА_6 штовхав його дружину, вона схопилася за його светр, щоб не впасти. Додатково вказав, що інцидент тривав близько 15 секунд, свідка ОСОБА_16 на місці події він не бачив, також не бачив, щоб жінка наносила граблями удари потерпілому.

Крім цього, зібраними на стадії досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами стверджується вина ОСОБА_4 .

Так, згідно витягу з кримінального провадження № 0001083 вбачається, 01.04.2016р. до ЄРДР внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі заяви потерпілого ОСОБА_6 від 31.03.2016року про вчинення кримінального правопорушення, оформленого протоколом прийняття заяви від 31.03.2016року.

На підставі постанови слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_17 від 01.04.2016року було проведено судово-медичну експертизу гр. ОСОБА_6 , де відповідно до складеного висновку №635 лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_18 , стаж 41 рік, категорія вища, третій кваліфікаційний клас, встановлено, що відповідно до довідки ТП №1 м. Львова при обстеженні у гр. ОСОБА_6 лікарем ОСОБА_19 було встановлено діагноз: «Забійна підшкірна гематома нижньої щелепи справа. Забійне садно шиї справа». Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлені: два садна на обличчі та садно на лівій руці. Садна утворились від дії тупого предмета, могли виникнути від контакту з вільними краями нігтьових пластинок пальців рук 31 березня 2016року та відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.05.2016 р. та фототаблицею до нього, за участю судово-медичного експерта ОСОБА_18 , під час якого потерпілий ОСОБА_6 добровільно показав як обвинувачена ОСОБА_4 нанесла йому удар кулаком правої руки по обличчю в область щелепи справа та шарпнула пальцями своїх рук по шиї з правої сторони внаслідок чого під правим вухом почала текти кров, після цього дерев`яною ручкою граблів нанесла один удар по лівій руці.

По результатах проведеного слідчого експерименту була проведена додаткова експертиза і відповідно до висновку експерта №989 від 26.05.2016року встановлено, що під час проведення судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_6 у квітні 2016року були виявлені два садна на обличчі справа трикутної та неправильно-лінійної форми, садно на лівому передпліччі у ділянці променево-зап`ясного суглоба. Садна утворилися від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею і могли виникнути від контакту з вільними краями нігтьових пластинок рук 31 березня 2016року, як вказує потерпілий під час проведення з ним слідчого експерименту 23 травня 2016року, що зафіксовано на фото № 3, 4 фототаблиці дослідчого експерименту. Інших тілесних ушкоджень при проведенні судово-медичної експертизи 1 квітня 2016року у потерпілого виявлено не було.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_8 в частині його показань про те, що ОСОБА_4 не заподіювала тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , оскільки такі спростовуються показаннями як потерпілого, інших свідків, висновками судових експертиз так і іншими доказами, що були предметом дослідження в суді. Разом з тим, свідок ОСОБА_8 підтвердив факт конфлікту між обвинуваченою та потерпілим, що мав місце 31.03.2016р. близько 12.30год. на земельній ділянці, яка розташована на АДРЕСА_2 . Крім цього, суд враховує, що згідно показів свідка ОСОБА_8 , які підтвердили у своїх показаннях обвинувачена, потерпілий та інші свідки, під час конфлікту між обвинуваченою та потерпілим свідок перебував на вулиці за огорожею земельної ділянки по АДРЕСА_2 та відволікався від конфлікту на час, коли прив`язував свою собаку до огорожі та ставив на землю пакет, який тримав у руці, а відтак бачив не весь перебіг конфлікту від його початку до кінця.

Наведені докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою, а тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 доведена повністю, її дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.125 КК України.

Суд критично оцінює показання обвинуваченої в тій частині, що вона не наносила тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , оскільки це спростовується вказаними дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності, які є послідовними і узгоджуються із показаннями потерпілого, свідків та обставинами вчиненого злочину. Отже, суд вважає дані доводи обвинуваченої є такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинений злочин і розуміючи, що у випадку визнання її винною загрожує юридична відповідальність.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень даних у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обираючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є злочином невеликої тяжкості, спосіб вчинення злочину, особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину не визнає, являється інвалідом другої групи загального захворювання, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені, а тому на переконання суду міру покарання ОСОБА_4 слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин у вигляді штрафу, яке знаходить необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження з її боку нових злочинів. При цьому, суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України.

Поряд з цим, потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої на його користь 17000.00 гривень моральної шкоди та 1000.00 гривень витрат на правову допомогу. Завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях потерпілого, погіршенню стану його здоров`я від стресу, внаслідок конфліктів, а також у порушенні його звичного способу життя у зв`язку із неправомірною поведінкою ОСОБА_4 .

Як вбачається із змісту ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ст.127, 128 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається із роз`яснень даних в п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством і виходити з роз`яснень із цих питань, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1995року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Із п.9 зазначеної вище Постанови вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не приймає до уваги подані потерпілим ОСОБА_6 виписки з медичної картки, оскільки проходження медичних обстежень потерпілим мали місце в жовтні 2016 року, тоді як нанесення легких тілесних ушкоджень йому було спричинено обвинуваченою у березні 2016 р.

Із огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, оскільки при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і глибину фізичних та моральних страждань, яких зазнав потерпілий, внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , а тому із обвинуваченої підлягає стягненню на користь потерпілого 5000.00 гривень відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Як вбачається із долученої до матеріалів кримінального провадження квитанції №273 від 27.09.2016р. потерпілий ОСОБА_6 сплатив адвокату ОСОБА_7 1000.00 гривень за надану правову допомогу /а.с.41/. Відтак такі витрати підлягають стягненню із обвинуваченої на користь потерпілого.
Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні так і речові докази - відсутні.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, суд не вбачає.

Керуючись ст.56, 65-67, 85, 86, 125 КК України, ст.26, 84, 91, 94, 95, 118, 124, 127-128, 368, 370, 373, 374, 376, 392-393, 395 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь потерпілого ОСОБА_6 , 5000.00 /п`ять тисяч/ гривень морального відшкодування.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь потерпілого ОСОБА_6 , витрати на правову допомогу в розмірі 1 000.00 /одна тисяча/ гривень.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1