Справа № 308/2469/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.09.2017 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області радником юстиції ОСОБА_7 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, що працює головним спеціалістом Тячівської РДА, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,
про застосування запобіжного заходу у виді застави, -
В С Т А Н О В И В :
21.09.2017 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання, яке мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що в період з початку грудня 2016 по 31.01.2017 в смт. Солотвино, Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_8 за попередньою змовою та разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом та особистою корисливою зацікавленістю, спрямованою на систематичне отримання незаконних прибутків, всупереч вимогам ст. ст. 1, 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009, відповідно до яких гральним бізнесом є діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, а азартна гра - будь-яка гра, обов`язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, що дає змогу учаснику як отримати виграш (приз) у будь-якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості, і така діяльність на території України є забороненою, займався забороненим видом господарської діяльності гральним бізнесом.
Так, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , будучи обізнаними з правилами азартної гри в «Покер», умовою участі в якій є внесення гравцями ставок ігровими фішками, придбаними у адміністратора казино за певну суму грошових коштів, яка залежала від номінальної вартості фішки, що давало змогу отримати грошовий виграш, і результат якої залежав від випадковості (комбінації карт), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних корисливих дій, котрий полягав у посяганні на конституційні принципи пріоритету прав і свобод людини і громадянина, захисту моральності та здоров`я населення, заборони використання власності на шкоду людині і суспільству, передбачаючи їх наслідки у вигляді завдання шкоди охоронюваним законом вказаним інтересам громадян, а також держави внаслідок несплати податків та інших платежів за отримувані неконтрольовані доходи, і свідомо бажаючи їх настання, обрав джерелом свого постійного прибутку вказану протиправну діяльність зайняття гральним бізнесом.
Для реалізації злочинного умислу ОСОБА_8 на початку грудня 2016 року уклав з ОСОБА_12 усний договір щодо оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
У згаданому приміщенні ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 обладнали один гральний зал, призначений для проведення карточних ігор, розмістили придбане при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах спеціальне гральне обладнання, а саме: один стіл, призначений для проведення карточної гри в покер, гральними фішками та гральними картами.
Після повного обладнання грального залу, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 починаючи з початку грудня 2016 року, шляхом здійснення телефонних дзвінків та СМС розсилок особам, бажаючим прийняти участь у азартній грі, організовували та проводили три-чотири рази на тиждень азартні ігри в покер, з метою отримання власного незаконного прибутку, умовою участі в яких є внесення гравцями грошових ставок, що дає змогу отримати грошовий виграш, і результат яких повністю або частково залежить від випадковості. Так, ОСОБА_8 за попередньою змовою та разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 проводили вказані азартні ігри в покерному клубі, шляхом внесення гравцями ставок безпосередньо грошима або фішками, придбаними за певну суму грошей відповідно до номінальної вартості фішки, до моменту виявлення даної злочинної діяльності працівниками правоохоронних органів 31.01.2017, якими, під час проведення санкціонованого обшуку у вищевказаному нежитловому приміщенні, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , було зафіксовано проведення азартної гри покер, організованої ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 за участю наступних гравців: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також виявлено та вилучено один стіл для гри в азартну гру «покер», гральні фішки в кількості 199 штук, ігрові гральні карти загальною кількістю 246 штук, грошові кошти в розмірі 6850 гривень, 8620 доларів та 10 євро в гравців, які використовувались для гри в покер.
15.09.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема: протоколом обшуку від 31.01.2017, проведеному в АДРЕСА_2 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; протоколами про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відповідно до ст.263 КПК України, щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у якому зафіксовано факти та обставини гри в покер, а також отримання прибутку в результаті незаконних дій, та іншими матеріалами кримінального провадження.
За твердженням органу досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 України, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від сорока тисяч до пятдесяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, слідчий просить слідчого суддю:
1. Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, розлученого, працюючого головним спеціалістом Тячівської РДА, мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, запобіжний захід у вигляді застави у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму.
2. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
з метою уникнення будь-якого тиску на свідків, спілкуватися з останніми лише з дозволу слідчого, прокурора та суду;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Прокурор підтримав заявлене клопотання, просив суд його задовольнити.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення вказаного клопотання з огляду на необґрунтованість підозри, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просив врахувати міцність соціальних звязків, а також скрутний фінансовий стан його підзахисного та відсутність у нього можливості сплатити непомірний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
З внесеного клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є зайняття гральним бізнесом.
Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження.
Ч. 1 ст. 182 КПК України визначено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
Однією з підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.
15.09.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертаються з клопотанням.
Як встановлено в судовому засіданні, повідомлення ОСОБА_4 про підозру від 15.09.2017 року погоджено начальником відділу прокуратури Закарпатської області, радником юстиції ОСОБА_22 , який не входить до групи процесуальних прокурорів у даному кримінальному провадженні, що вбачається з витягу з ЄРДР № 0000868 від 23.06.2016 року, сформованого 18.09.2017 року.
Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений повідомляти особі про підозру.
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Також, відповідно до ч. 2 ст. 37 КПК України прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Окрім того, слідчий суддя констатує, що прокурором не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

За приписами ч. 7 ст. 194 КПК України до підозрюваного, обвинуваченого у вчинені злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімум доході громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених цією главою.

Відповідно до вимог п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Беручи до уваги, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, та враховуючи, що у відповідності до ч. 7 ст. 194 КПК, слідчий суддя позбавлений можливості обрати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання та обрання відносно ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді застави.

При цьому слідчий суддя у відповідності до ст. 178 КПК України враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, має постійне місце роботи, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується в судовому засіданні поданими стороною захисту документами, можливості внести заставу у законодавчо встановленому розмірі немає, що не спростовано в судовому засіданні стороною обвинувачення.

Частиною 5 ст. 132 КПК України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин на які вони посилаються.

У контексті наведеного, обов`язок доказовості наявності підстав для обрання будь-якого запобіжного заходу покладено на орган досудового розслідування.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваної, інших даних про її особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. При цьому, розмір застави не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.

В даному випадку стороною кримінального провадження з боку обвинувачення не наведено мотивів та до матеріалів клопотання не долучено відомостей, щодо можливості сплати підозрюваним застави саме в саме в максимальному розмірі.

Водночас, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відмова в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу не може бути підставою, для невиконання процесуальних обов`язків підозрюваним, передбачених ч. 7 ст. 42 КПК України, одним із яких є прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, в залежності від стадії кримінального провадження. Порушення та недотримання процесуальних обов`язків обумовлює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та також є підставою для звернення стороні обвинувачення із клопотанням щодо обрання запобіжного заходу на будь-якій стадії кримінального провадження.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 186, 194, 309, 372, 376, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області радником юстиції ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала оскарження не підлягає.
Визначити час оголошення повного тексту ухвали о 11 годині 45 хвилині 22 вересня 2017 року.
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1