Номер провадження № 11-кп/785/55/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію заступника прокурора Одеської області на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2013 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Перейма Балтського району Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 15.04.2010 р. Святошинським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільнений 08.05.2013 року за відбуттям покарання,

визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та з застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Під вартою з 06.09.2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку суду ОСОБА_9 біля 11 години 01.09.2013 року, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , умисно з корисливою метою проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 і таємно викрав звідти майно потерпілої ОСОБА_10 на суму 1500 грн.

В апеляції заступник прокурора Одеської області вказує на те, що вирок суду незаконний, необґрунтований, оскільки судом відносно ОСОБА_9 неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та призначено покарання, яке є занадто м`яким і не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має дві непогашені судимості за злочини проти власності, в зв`язку з чим просить постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Вислухавши прокурора про задоволення апеляції, обвинуваченого та його захисника про залишення вироку суду без змін, вивчивши викладені в апеляції доводи і матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція заступника прокурора Одеської області задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановлених законом порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, з врахуванням вимог ст. 91 КПК України, дії ОСОБА_9 за ст. 185 ч. 3 КК України кваліфіковано правильно, що не оскаржується учасниками процесу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_9 в ході досудового розслідування кримінального провадження дійсно повністю визнав свою провину, розкаявся у вчиненому, сприяв органам досудового слідства у розкритті злочину, на що правильно вказав районний суд, мотивуючи свою позицію щодо призначення обвинуваченому покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ст. 185 ч. 3 КК України з застосуванням ст. 69 КК України.

Крім того, з журналу судового засідання а.с. 24-27 вбачається, що державний обвинувачувач, який безпосередньо приймав участь в судовому розгляді кримінального провадження в результаті дослідження в судовому засіданні обставин скоєного та даних про особу винного, в судових дебатах вказав на наявність обставин, що визначають ступінь суворості покарання відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, тяжкий сімейний та матеріальний стан, та просив суд застосувати відносно ОСОБА_9 дію ст. 69 КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ст. 185 ч. 3 КК України.

Апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що суд першої інстанції виходив із принципу змагальності судового розгляду, в ході якого його учасниками на підставі досліджених обставин кримінального провадження були об`єктивно висловлені позиції щодо доведеності вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, виду та міри покарання, яке було б необхідним та достатнім для його виправлення і при призначенні обвинуваченому покарання враховував процесуальну позицію державного обвинувачувача. Даний принцип закріплено у ст. 7, 22 чинного КПК України.

Доводи апеляції заступника прокурора Одеської області про необхідність скасування вироку та призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання ґрунтуються на наявності у останнього непогашених судимостей та тяжкості скоєного злочину. Ці обставини суд першої інстанції враховував у вироку разом з іншими обставинами справи, на підставі оцінки яких обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки, яке, виходячи із обставин вчиненого та даних про особу винного, апеляційний суд вважає достатнім.

При цьому колегія суддів приймає до уваги незначну вартість викраденого майна 1500 грн. та ту обставину, що вказане майно (викрадений ОСОБА_9 ноутбук) повернено потерпілій, тяжких наслідків від його дій не наступило.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів достатніх підстав для задоволення апеляції заступника прокурора Одеської області та скасування вироку не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 409, 419 КПК України, судова колегія,

ЗАСУДИЛА:

Апеляцію заступника прокурора Одеської області залишити без задоволення, а вирок Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2013 року відносно ОСОБА_9 за ст. 185 ч. 3 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня проголошення.

Судді апеляційного суду ОСОБА_2

Одеської області

ОСОБА_4

ОСОБА_5