Провадження №1-кс/760/5780/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 22.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в :

прокурор звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в якому просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження за індексним № 36870144, 100 відсоткову частку нерухомого майна (квартири), загальною площею 49.2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за громадянкою ОСОБА_4 , інн. НОМЕР_1 , шляхом позбавлення вказаної громадянки права на розпорядження (в тому числі відчуження, модернізації тощо) та користування (перепланування, переобладнання, реконструкції тощо) зазначеним майном, а також заборони пошкодження та знищення вказаного об`єкту

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 22.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Як вбачається із наданих матеріалів, що невстановлені особи, діючи умисно, шляхом обману (шахрайства) використовуючи підроблені документи, заволоділи комунальним майном (нежитловими приміщеннями) розташованими на території Солом`янського району м. Києва за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , та квартирою АДРЕСА_5 , шкоди в особливо великих розмірах.
Крім того в ході досудового розслідування встановлено, що власником квартири АДРЕСА_5 станом на 31.08.2017 була ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за невідомих обставин зникла, що підтверджується допитами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які є сусідками останньої за місцем мешкання.

Також зі слів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_5 станом на кінець літа 2017 року хворіла, з приміщення квартири не виходила. Крім того наприкінці літа 2017 року в неї було зламано стегнову кістку і вона не в змозі була самостійно пересуватись та після отримання перелому стаціонарно ОСОБА_5 не лікувалась. Приблизно на початку весни 2017 року остання зникла за невідомих обставин.

Перевіривши за актовими записами про смерть, смерті останньої не встановлено, але місце перебування ОСОБА_5 на даний час невідоме.

Згідно інформації отриманої з реєстру на нерухоме майно ОСОБА_5 здійснила відчуження квартири АДРЕСА_5 , на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2017 громадянці ОСОБА_4 , 1991 р.н. уродженки м. Ніжин.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 01.09.2017 приватним нотаріусом ОСОБА_8 , проведено державну реєстрацію права власності на підставі посвідченого ним договору купівлі-продажу №490 на об`єкт нерухомого майна, а саме квартири яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 .

Враховуючи, що власник об`єкту нерухомого майна ОСОБА_5 , зникла за невідомих обставин приблизно 01.09.2017, та не мала близьких родичів, таким чином остання не могла вчинити нотаріальні дії щодо відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та підписувати договір купівлі-продажу №490 від 01.09.2018, у приватного нотаріуса ОСОБА_8 , оскільки була у здоровому глузді та розуміла що залишиться без житла.

Крім того, відсутні особи які вступили в спадщину та яким у встановленому законом порядку видано свідоцтво на спадщину.

Прокурор в судове засідання не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, та просив його задовольнити.
Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), фіксація процесуальної дії за допомогою технічних засобів не здійснювалася.
Дослідивши матеріали клопотання, та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Солом`янського управління поліції ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000018 від 22.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що власником квартири АДРЕСА_5 станом на 31.08.2017 була ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за невідомих обставин зникла, що підтверджується допитами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які є сусідками останньої за місцем мешкання.
Згідно інформації отриманої з реєстру на нерухоме майно ОСОБА_5 здійснила відчуження квартири АДРЕСА_5 , на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.2017 громадянці ОСОБА_4 , 1991 р.н. уродженки м. Ніжин.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 01.09.2017 приватним нотаріусом ОСОБА_8 , проведено державну реєстрацію права власності на підставі посвідченого ним договору купівлі-продажу №490 на об`єкт нерухомого майна, а саме квартири яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 .

Крім того, перевіривши за актовими записами про смерть, смерті останньої не встановлено, але місце перебування ОСОБА_5 на даний час невідоме.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 4 ст.190 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.
Таким чином, у діях невстановлених досудовим розслідуванням осіб, вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.
Прокурор зазначав, що з метою попередження можливого неправомірного відчуження квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виникла необхідність, у накладенні арешту на вище вказане майно.
В ході досудового слідства є достатні підстави вважати, що квартира за вищевказаною адресою відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення, що згідно ч. 2 ст. 170 КПК України дає підстави слідчому судді накласти арешт.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зважаючи на викладене вище, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки прокурором було обґрунтовано правову підставу для арешту майна, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора та може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням про арешт майна, а тому з метою попередження можливого неправомірного відчуження вказаної квартири, вважаю за можливе клопотання задовольнити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
клопотання задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження за індексним № 36870144, 100 відсоткову частку нерухомого майна (квартири), загальною площею 49.2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за громадянкою ОСОБА_4 , інн. НОМЕР_1 , із забороною розпоряджатися будь-яким особам об`єктом нерухомості.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1