АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3664/16-к Номер провадження 11-кп/786/831/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурораОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників законного представника обвинуваченихОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року щодо ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, студент 2 курсу Полтавського вищого міжрегіонального професійного училища №23, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 та ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.
Згідно з вироком, обвинувачені визнані винуватими у вчиненні злочину за таких обставин.

17 серпня 2016 року в денний час обвинувачений ОСОБА_10 повторно, за попередньою змовою з неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_11 , через незачинені двері проникли до гаража на території домогосподарства потерпілої ОСОБА_13 , розташованого по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали кутошліфувальну машинку «Saturn», електричний дриль та електротример загальною вартістю 3624 грн. 75 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить пом`якшити призначене покарання, врахувавши щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні суворого покарання. Крім того, просить зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк його перебування під вартою у даному кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_10 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий, яким засудити ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 та ч.4 ст.70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. При цьому зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги наявність у ОСОБА_10 судимості згідно з вироком Київського районного суду м. Полтава від 7 червня 2017 року, яким останній засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які просили пом`якшити призначене покарання та застосувати приписи ч.5 ст.72 КК України, думку прокурора на підтримання доводів принесеної апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника та законного представника, які вважали вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація їх дій за ч.3 ст.185 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про суворість покарання є непереконливими.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначене судом покарання визначене в розмірі, наближеному до мінімального, передбаченому санкцією ч.3 ст.185 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_10 злочину, даним про його особу та обставинам, що пом`якшують покарання, в тому числі і тим, які зазначені у апеляційній скарзі обвинуваченого, відповідає вимогам ст.65, ст.50 КК України та є справедливим.

Враховуючи, що ОСОБА_10 , будучи неодноразово судимим за вчинення розбійних нападів, невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, не працює, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.
Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України є непереконливими.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України та роз`яснень, що містяться в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, який вчинено до постановлення попереднього вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів.
Як вбачається з матеріалів провадження, на час ухвалення оскаржуваного вироку, вирок Київського районного суду м. Полтава від 7 червня 2017 року щодо ОСОБА_10 не набрав законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Враховуючи викладене, у місцевого суду не було визначених законом підстав для призначення покарання ОСОБА_10 за сукупністю злочинів у відповідності з вимогами ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Київського районного суду м. Полтава від 7 червня 2017 року, який не набрав законної сили.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що питання про застосування покарання за наявності кількох вироків може бути вирішене в порядку виконання вироків згідно з приписами ст.537 та ст.539 КПК України.
З огляду на приписи ст.5 КК України та ч.5 ст.72 (в редакції від 26 листопада 2015 року) цього Кодексу, відсутні підстави для зарахування обвинуваченому ОСОБА_10 в строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки в даному кримінальному провадженні запобіжний захід йому не обирався. А також з урахуванням тієї обставини, що оскаржуваний вирок ухвалений 10 липня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року №2046-VІІІ.
Отже, апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_10 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.418 та ст.419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 , - без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4