Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2874/17
Провадження №: 1-кп/332/39/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003048 від 11.07.2017 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вила Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, працює водієм ТОВ «Сільпо Фуд», не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий , -

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.07.2017 року, приблизно о 15-55 годині, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Камаз 65117-1030», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині Північного шосе від вул. Діагональної в напрямку вул.Фінальної в м.Запоріжжі. В цей час ОСОБА_5 , керуючи велосипедом «Україна», здійснював прямолінійний рух у попутному водію ОСОБА_4 напрямку, рухаючись попереду з більш низькою швидкістю. 11.07.2017 року, приблизно о 15-55 годині, водій ОСОБА_4 під час руху в районі електроопори №141, почав випередження велосипедиста ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог п.п.10.1,13.3 ПДР України, де сказано п.10.1 «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п.13.3 «під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху», маючи об`єктивну можливість виявити велосипедиста ОСОБА_5 , що здійснював прямолінійний рух в попутному напрямку попереду, та під час здійснення його випередження, враховуючи габарити керованого автомобіля, забезпечити безпечний боковий інтервал,вказаних заходів не прийняв. Натомість ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог правил безпеки дорожнього руху під час здійснення маневру випередження велосипедиста ОСОБА_5 , застосував небезпечний маневр зміни напрямку руху вправо тим самим скоротивши боковий інтервал між правою бічною частиною керованого автомобіля та велосипедом під керуванням ОСОБА_5 . В результаті вказаних порушень водієм ОСОБА_4 відбулася втрата рівноваги та як наслідок втрата контролю по керуванню велосипедом ОСОБА_5 з послідуючим падінням останнього на проїжджу частину з висоти керованого велосипеда. В ході ДТП велосипедист ОСОБА_5 , згідно висновку судової медичної експертизи №1904 від 28.08.2017 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді «закритого перелому 5 п`ясної кістки лівої кисті, саден у вигляді ділянок шкіри рожевого кольору в області лівого плеча, лівої кисті, правого колінного суглобу», що в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довгостроковий розлад здоров`я, більше 21 дня». Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин та механізму дорожньо- транспортних пригод №9-537 від 19.09.2017 року, невідповідність дій водія ОСОБА_4 пункту 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо- транспортної пригоди та наслідками, що настали. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти події ДТП. Шляхом виконання вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав, пояснив, що дійсно 11.07.2017 року у денний час доби рухався, керуючи автомобілем «Камаз», по вул.Діагональній в напрямку вул.Фінальної м.Запоріжжя. В районі електроопори випереджав велосипедиста, проте своїм транспортним засобом його не чіпляв, в дзеркало побачив, що велосипедист впав, тому загальмував, вийшов з автомобіля та запропонував потерпілому допомогу. Вважає, що потерпілий самостійно впав з велосипеда, контакту автомобіля Камаз під його керуванням з велосипедом під керуванням ОСОБА_5 не було. У той же час, пояснив, що дійсно змінював напрямок руху до бордюру, оскільки його підрізав автомобіль Ланос під час обгону.

Разом із цим, показання обвинуваченого не узгоджуються з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, тому викладена ним позиція, на думку суду, обумовлена бажанням уникнути покарання та є таким способом захисту.

Суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого за обставин, встановлених судом, повністю доведена і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що при обставинах, викладених в обвинувальному акті сталася ДТП, обвинувачений, керуючи автомобілем Камаз, змінивши напрямок руху до бордюру, зачепив велосипед, яким він керував, внаслідок чого він впав. Автомобіль Ланос не бачив. Після цього ОСОБА_4 зупинився, вийшов з автомобіля та запропонував йому допомогу.

Показання потерпілого узгоджуються з протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2017 року за його участю, де вказані ним показання відповідають наданим у судовому засідання, а також іншими дослідженими судом доказами.

Згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин та механізму дорожньо- транспортних пригод №9-537 від 19.09.2017 року, невідповідність дій водія ОСОБА_4 пункту 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо- транспортної пригоди та наслідками, що настали. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти події ДТП. Шляхом виконання вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно з висновком судової медичної експертизи №1904 від 28.08.2017 року, ОСОБА_5 під час ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді «закритого перелому 5 п`ясної кістки лівої кисті, саден у вигляді ділянок шкіри рожевого кольору в області лівого плеча, лівої кисті, правого колінного суглобу», що в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довгостроковий розлад здоров`я, більше 21 дня».

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер та ступень тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, а також його особу, зокрема те, що він працює і робота пов`язана безпосередньо з керуванням транспортним засобом, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є перебування на його утриманні неповнолітніх дітей. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням тяжкості скоєного злочину, обставин його скоєння та особи винного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами. Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також те, що ним заявлене відповідне клопотання про звільнення його від покарання, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у відповідності до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов відсутній.

Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як вбачається з наданих прокурором документів витрати на проведення у даному кримінальному провадженні експертизи склали 1581,92 грн. Вказані витрати документально підтверджені і прокурор просив суд стягнути їх еа користь держави.
Отже, в порядку ст.124 КПК, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на корись держави витрати на залучення експертів, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України зазначені витрати стягуються з обвинуваченого, у раз ухвалення обвинувального вироку на користь держави, а не на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.
Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсотнеоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400,00 грн.

На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 1581,92 гривень.

Скасувати арешт накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2017 року на автомобіль «КАМАЗ 65117-1030» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться у власності ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», зареєстроване: м.Київ, вул. Академіка Бутлєрова,1.

Речові докази: автомобіль «КАМАЗ 65117-1030» реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», велосипед Україна, який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1