У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді поміщення до приймальника-розподільника для дітей на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваній

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кам`янка, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у кримінальному провадженні за №0012521 від 29 жовтня 2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді поміщення до приймальника-розподільника для дітей на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовує своє клопотання тим, що в провадженні Київської місцевої прокуратури №9 знаходиться кримінальне провадження №0012521, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 29.10.2017 року 05:00 год. неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи разом із неповнолітньою ОСОБА_6 та трьома невстановленими слідством особами, у вагоні №2 електоропоїзду №6001 сполучення «Київ-Фастів», що знаходився на 24 платформі приміського вокзалу «Київ-Пасажирський», що за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, помітили раніше невідомого ОСОБА_8 , який сидів на одній із лавочок та мав при собі сумку темно-синього кольору, та вирішили відкрито викрасти чуже майно, яке належить останньому із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вступивши між собою в злочинну змову.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, неповнолітня ОСОБА_6 діючи спільно та узгоджено відповідно до розподіленої їй ролі з метою подолання можливого опору з боку потерпілого, підійшла до ОСОБА_8 та направила йому в обличчя струмінь газу невідомого походження із балончика, який заздалегідь був підготовлений для вчинення злочину.

Після чого, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_8 , у якого від таких дій почали текти сльози та він не міг чинити опір, підійшли неповнолітній ОСОБА_7 та троє невстановлених слідством осіб, діючи узгоджено, відповідно до заздалегідь розподілених між собою злочинних ролей почали наносити потерпілому ОСОБА_8 удари ногами і руками по голові й інших частинах тіла, від чого потерпілий відчував сильний фізичний біль.

Продовжуючи спільні злочинні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_8 , поєднаному із застосуванням фізичного насильства, діючи відповідно до відведеної йому злочинної дії, невстановлена слідством особа, направила ще раз в обличчя потерпілому струмінь газу невідомого походження із балончика, заздалегідь підготовленого до вчинення злочину, а неповнолітній ОСОБА_7 , відповідно до відведеної йому злочинної ролі відкрито викрав сумку потерпілого ОСОБА_9 темно-синього кольору вартістю 600 грн., в якій знаходився ноутбук марки «Асер 5737 Z» у комплекті із зарядним пристроєм вартістю 5000 грн. зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Нокія», вартістю 50 грн. та зарядний пристрій до плеєру марки «Sony» вартістю 200 грн.

Після цього, неповнолітня ОСОБА_6 , неповнолітній ОСОБА_7 та троє невстановлених слідством осіб, утримуючи при собі відкрито викрадене чуже майно з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 5850 грн.

Таким чином, неповнолітня ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

15.11.2017 неповнолітню ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обгрунтованість повідомленої неповнолітній ОСОБА_6 підозри повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви у потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 29.10.2017; протоколом проведеного слідчого експерименту за участю потерпілого; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого; протоколом допиту в якості свідка; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка; протоколом пред`явлення речей для впізнання та іншими матеріалами в їх сукупності.

16.11.2017 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва до неповнолітньої ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді поміщення її до приймальника-розподільника для дітей строком на 30 днів.

Прокурор вважає, що застосування такого запобіжного заходу не відповідає вимогам чинного законодавства, та підлягає зміні на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ст. 498 КПК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені законом України про кримінальну відповідальність, здійснюються внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.4 ст. 499 КПК України, за наявності достатніх підстав вважати, що особа, передбачена статтею 498 цього Кодексу, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, вона може бути поміщена у приймальник-розподільник для дітей на строк до тридцяти днів на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої за клопотанням прокурора згідно з правилами, передбаченими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також стороною обвинувачення встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 на момент вчинення злочину виповнилося 15 років, і таким чином застосування до неї запобіжного заходу у вигляді поміщення до приймальника-розподільника є незаконним.

Прокурор зазначає, що враховуючи ступінь тяжкості вищезазначеного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що відноситься до категорії умисних тяжких корисливих злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, особу неповнолітньої ОСОБА_6 , яка ґрунтовно підозрюється у вчиненні зазначеного злочину, яка не навчається, не працює, не має постійного джерела доходу, не має постійного місця проживання в м. Києві, веде асоціальний спосіб життя, неодноразово здійснювала втечу із навчально-виховних закладів, займається бродяжництвом, переховується від органів досудового розслідування, існують всі підстави вважати, що вона і надалі буде вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні шляхом впливу на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, вважає за доцільне обрати неповнолітній підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, прокурор вважає, що клопотання про зміну запобіжного заходу до неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_6 з поміщення до приймальника-розподільника на тримання під вартою з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити, мотивуючи, що неповнолітня ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, продовжити злочинну діяльність, тому просить змінити підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід з поміщення до приймальника-розподільника для дітей на запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрювана та захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що відсутність підстав для зміни запобіжного заходу.

Законний представник також заперечувала проти задоволення клопотання.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини першої ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Київської місцевої прокуратури №9 знаходиться кримінальне провадження №0012521, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

15.11.2017 неповнолітню ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2017 р. до неповнолітньої ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді поміщення її до приймальника-розподільника для дітей строком на 30 днів, тобто до 15.12.2017 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Отже, обов`язковими умовами за ч. 2 ст. 200 КПК України є обґрунтування прокурором, слідчим появи обставин, які змушують звернутись із клопотанням про зміну запобіжного заходу, оскільки виконання завдань кримінального провадження через їх наявність утрудняється. Якщо дані обставини мали місце і під час розгляду первинного клопотання про застосування запобіжного заходу, то сторона обвинувачення повинна довести свою необізнаність щодо їх існування саме на той момент.

Тобто із вказаних норм випливає, що зміна запобіжного заходу щодо підозрюваного допускається за наявності на те підстав, для його заміни, а саме наявності нових обставин.

У клопотанні порушується питання щодо зміни підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді поміщення до приймальника розподільника для дітей на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, як вбачається з матеріалів клопотання нових ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не встановлено.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що виключних обставин для зміни запобіжного заходу немає, оскільки даних, які б свідчили про появу обставин, які змушують звернутись із клопотанням про зміну запобіжного заходу, оскільки виконання завдань кримінального провадження через їх наявність утрудняється, відсутні.

Заявлені стороною обвинувачення обставини в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрювану, не можуть слугувати виключною підставою для зміни їй запобіжного заходу.

За таких обставин та на підставі вищевикладеного приходжу до висновку, що клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу не достатньо обґрунтоване, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 200, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді поміщення до приймальника-розподільника для дітей на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1