709/470/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, інваліда ІІІ групи, раніше судимого: 25.01.1994 Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ст. 81 ч. З КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.46-1 КК України відстрочено виконання вирок на 1 рік;
19.05.1995 Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ст. 215-3 ч. 1, 81 ч. 1, 42 КК України до 1 року виправних робіт, звільнений 16.10.1996 по відбуттю строку покарання; 18.08.1997 Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ст. 140 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 07.08.2000; 20.12.2000 Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ст. 140 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 05.04.2002; 01.10.2002 Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ст. 185 ч.З КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 17.08.2005; 29.05.2006 Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ст. 185 ч.З КК України до 4 років позбавлення років, звільнений по відбуттю строку покарання 29.09.2009; 25.07.2013 Чорнобаївським районним судом Черкаської області ст. 185 ч.З КК України застосовані заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу; 31.10.2014 Чорнобаївським районним судом Черкаської області ст. 289 ч. 2 КК України застосовані заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу; 03.10.2016 Чорнобаївським районним судом Черкаської області ст. 122 ч. 1 КК України застосовані заходи медичного характеру увиді госпіталізації до психіатричного закладу;
- підозрюваного у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України,-
В С ТА Н О В И В:
14.03.2017 прокурор Чорнобаївського відділення Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом, посилаючись на те, що на час вчинення інкримінованого діяння та на час внесення клопотання останній за своїм психічним станом не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, оскільки виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, а саме- шизофренії параноїдної з епізодичним перебігом, афективно-маячними психотичними епізодами в минулому та вираженим, збудливо-дисоціальним психопатоподібним дефектом особистості, що ускладнений алкоголізацією.
Так, 13 січня 2017 року близько 23-00 години, маючи умисел на заволодіння чужим майном, яке знаходилось в домоволодінні по АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, попередньо пошкодивши вікна будинку, а в подальшому шляхом вільного доступу через відчинені двері зайшов до будинку, який належить ОСОБА_9 , де з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, що виразилося у штовханні руками останнього, намагався заволодіти його грошовими коштами. Але вказаний злочин не закінчив з причин, які не залежали з його волі, хоча виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки цінного майна у домоволодінні потерпілого не виявив.
Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисним діями, які виразились у закінченому замаху на грабіж, який не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_9 26 січня 2018 року в судове засідання не з"явився, але в попередніх засіданнях пояснив, що він грабіжника впізнав і це це дійсно був ОСОБА_8 .
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав на те, що не є доцільним застосовувати до ОСОБА_8 посилений нагляд, так як його стан покращився, і тому просив клопотання задовольнити частково, застосувати заходи медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Розгляд клопотання проводився судом за відсутності законного представника, оскільки слідчим в якості законного представника ОСОБА_8 залучено голову Жовнинської сільської ради без достатніх на те підстав (до вчинення діяння законний представник в передбаченому законодавством порядку не призначався).
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Обставини вчинення ОСОБА_8 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, підтверджуються сукупністю досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів.
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що про події в домоволодінні ОСОБА_9 їй стало відомо від спільної знайомої ОСОБА_11 . Домовились піти до діда ОСОБА_12 разом, і прийшовши побачили вибиті вікна, всередині будинку перевернуті коврові доріжки. На снігу лежали вазони, дід був дуже схвильований, казав, що приходив ОСОБА_13 і вимагав гроші, схвативши потерпілого за горло. Напередодні ввечері 13 січня 2017 року вона мала йти з подружками щедрувати і вийшовши надівр бачила як ОСОБА_8 з вулиці заходив до двору ОСОБА_9 . Біля її двору горів ліхтар, а тому гарно було видно. Бачила його обличчя і помилитися не могла.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він був запрошений працівниками поліції в якості понятого при огляді домоволодіння гр. ОСОБА_9 . Він бачив розбите вікно в хаті, кров, дід ОСОБА_12 був дуже розтривожений. Все решта йому відомо зі слів потерпілого. Дід казав. що до нього заліз ОСОБА_13 , шукав гроші, вимагав пляшку. Скло було всередині хати і зовні на вулиці, кров була на снігу. Дід ОСОБА_9 дуже активний, неконфліктний, раніше ніколи ні на кого не говорив, що вчинено якісь неправомірні дії. Тому підстав невірити словам діда у нього не було.
Свідок ОСОБА_15 (мати ОСОБА_8 ) в судовому засіданні пояснила, що між її сином і потерпілим був конфлікт, оскільки останній запросив його робити якусь роботу і ОСОБА_16 ображався, що не заплатив. 13 січня 2017 року вона прийшла до сина і залишилась ночувати. Спати лягла о 21 чи 22 годині, точно не пам"ятає. Вдома крім сина була ще невістка. Коли вранці прокинулась близько 07-00 год., син був вдома. Вказала на те, що вона заснула і не бачила, чи був син у хаті чи ні.
Свідок ОСОБА_17 (співмешканка ОСОБА_8 ) в судовому засіданні пояснила, що 13 січня 2017 року вона ходила щедрувать. Ввечері до них пришла мати її чоловіка ОСОБА_15 , разом повечеряли і мати лягла спать. Вона дивилась телевізор, ОСОБА_8 був поряд. Взагалі без її відому він з дому піти не міг. Близько 22-30 год. до них прийшов ОСОБА_18 , односельчанин. Гуляв у них близько години, грівся. Потім пішов.
До показань свідка ОСОБА_17 суд відноситься критично, оскільки свідок надавала нечіткі пояснення, путалась, в силу перебування з ОСОБА_8 в цивільному шлюбі могла зазначати недостовірну інформацію. Також її показання спростовуються показами інших свідків.
Обгрунтованість клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: протоколом огляду місця події від 14.01.2017, заявою потерпілого, протоколом допиту потерпілого від 14.01.2017 ( т.1 а.с. 11-12, 10, 21-11).
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду даного клопотання докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв"язаними між собою.
Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність є юридичною категорією, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК) належить виключно до компетенції суду.
Так, відповідно до акту судово-психіатричної експертизи № 28 від 23.01.2017 року (т.1 а.с. 53-57) ОСОБА_8 на період скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час виявляв та виявляє ознаки прояву хронічного психічного захворювання, а саме - шизофренії параноідної форми з епізодичним перебігом, афективно-маячними психотичними епізодами в минулому та вираженим, збудливо-дисоціальним психопатоподібним дефектом особистості, що ускладнений алкоголізацією, що позбавляло на вказаний період інкримінованих йому дій та позбавляє його на теперішній час здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.
Згідно статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
У відповідності до вимог статей 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом.
Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Згідно акту судово-психіатричної експертизи № 28 від 23.01.2017 року, до ОСОБА_8 можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної з посиленим типом нагляду.
Визначаючи вид примусових заходів медичного характеру суд враховує обставини вчинення і тяжкість вчиненого діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_8 , тривалий час перебування в лікарні, враховуючи обраний запобіжний захід. Згідно листа КЗ "Черкаська обласна психіатрична лікарня" № 1221/01-8 від 14.12.2017 року, стан ОСОБА_8 лікар оцінює як медикаментозну ремісію в умовах суворого дотримання режиму терапії.
Таким чином, враховуючи тривалий час проведеного лікування, стан здоров"я особи на даний час, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_8 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 , до набрання ухвалою законної сили, слід залишити без змін - поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, із звичайним типом нагляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 372, 512-513 КПК України, суд -
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
До набрання ухвалою законної сили запобіжний захід, застосований до ОСОБА_8 у виді поміщення до прихіатричного закладу в умовах, що вилючають небезпечну поведінку особи, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1