Провадження №11-кп/792/203/18
Справа №683/1709/16-к Головуюча в 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Хмельницької області, захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2017 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Старокостянтинівського районного суду від 10 листопада 2017 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Норинськ Овруцького району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробування, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 1258, 99 грн. майнової шкоди та 8000 грн. моральної шкоди.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 19 травня 2016 року близько 11 години 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв сварку з потерпілою ОСОБА_8 , під час якої, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, штовхнув її у спину руками, від чого вона втратила рівновагу та впала. В результаті таких дій потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді нижнє медіального вивиху правого плеча, крововиливу по зовнішній поверхні правого плечового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії середньої степені важкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Після чого обвинувачений ОСОБА_9 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень, після того як потерпіла ОСОБА_8 впала, наніс останній не менше чотирьох ударів кулаками рук по різних частинах тіла, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливу по внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, по передньо-зовнішній поверхні правої гомілки в нижній третині, по зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, в тім`яній ділянці голови зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор та захисник подали апеляційні скарги.

Так, у поданій апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_9 в частині призначеного йому покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги аргументує тим, що суд при звільненні обвинуваченого від призначеного покарання, на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», не врахував, що останній пенсійного віку не досягнув.

У поданій апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок змінити, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_9 з ч.1 ст.122 КК України на ст.128 КК України.

Відмовити у стягненні матеріальної шкоди та зменшити розмір стягнутої моральної шкоди завданої потерпілій ОСОБА_8 .

Свої вимоги аргументує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки жодної мети заподіяти потерпілій тілесні ушкодження у обвинуваченого не було, не встановлено такої і судом. Конфлікт між обвинуваченим та потерпілою є триваючим, пов`язаним із межами земельних ділянок, а не раптово виниклим, як про це стверджує суд.

Зазначає апелянт і про неповноту судового розгляду справи, зокрема, не досліджено судом факт перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, а у матеріалах кримінального провадження докази з цього приводу відсутні. Не підтверджений належними та допустимими доказами розмір матеріальної шкоди, та явного завищений розмір моральної шкоди.

Наголошує сторона захисту і на тиску з боку суду під час допиту обвинуваченого.

Розглянувши справу в межах поданих апеляційних скарг, заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку прокурора, який не підтримав апеляційні скарги, як сторони обвинувачення так і сторони захисту, вважаючи вирок місцевого суду законним та належним чином обґрунтованим, провівши судові дебати, та надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 в умисному спричиненні ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, при зазначених у вироку обставинах, є обґрунтований, правильний, відповідає фактичним обставинам справи, стверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, оціненими судом за принципами всебічності, повноти та об`єктивності.

В обґрунтування висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєному, судом першої інстанції підставно покладені показання потерпілої ОСОБА_8 , яка докладно розповіла про обставини заподіяння їй обвинуваченим тілесних ушкоджень та наглядно продемонструвала спосіб і характер їх спричинення під час проведення слідчого експерименту, які за висновком експерта №67 від 24 травня 2016 року відносяться, в тому числі, до категорії середньої ступені важкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я; показання свідка ОСОБА_11 , який був очевидцем конфлікту між потерпілою та обвинуваченим, і чітко вказав про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.

Наведені потерпілою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_11 обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень, встановлених висновком судово-медичної експертизи, свідчать про те, що ОСОБА_9 , штовхаючи потерпілу у спину руками, що останнім не заперечувалось, об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілої, хоча і не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду здоров`ю іншій особі - у даній ситуації за умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, що обґрунтовано отримало юридичну оцінку за ч.1 ст.122 КК України, а тому підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст.128 КК України, про що клопоче сторона захисту у поданій апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.
Та обставина, що між потерпілою та обвинуваченим існує тривалий конфлікт, про який зазначає сторона захисту у поданій апеляційній скарзі, жодним чином не впливає на правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 .
Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеним доказам у суду не було, оскільки вони повністю узгоджуються між собою та іншими обставинами справи, а тому обґрунтовано покладені в основу вироку, з наведенням переконливих мотивів, чому взяті до уваги одні докази та відхилені інші, в тому числі й показання самого обвинуваченого, який частково визнав свою вину, зокрема в частині суперечки, в ході якої він руками відштовхнув потерпілу, від чого остання впала на землю.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_9 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_8 легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, існує прямий причинний зв`язок.

Неспроможними є доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину не доведено, адже факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_9 підтверджується як довідкою за результатами проведення медичного огляду обвинуваченого на виявлення стану алкогольного сп`яніння №273 від 19.05.2016 року, так і показаннями потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 наданими безпосередньо в судовому засіданні місцевого суду.

Доводи захисника про відсутність ухвали суду про визначення обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядку їх дослідження, є безпідставними, оскільки спростовуються як журналом судового засідання від 18.10.2017 року (а.м.с.п.131), так і технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судовий процес у суді першої інстанції, в ході якого суддя з`ясував обсяг доказів та порядок їх дослідження, постановивши, у відповідності до положень ч.4 ст.371 КПК України, відповідну ухвалу процесуального характеру, яку секретарем судового засідання внесено до журналу судового засідання.

Тому, підстав вважати, що суд розглянув справу з порушенням вимог кримінального процесуального закону, в тому числі ст.349 КПК України, як про це йдеться у апеляційній скарзі сторони захисту, у колегії суддів немає.

Доводи обвинуваченого та його захисника про безпідставне завищення суми матеріального та морального відшкодування є необґрунтованими.

Задовольняючи частково позовні вимоги потерпілого стосовно відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, суд у повному обсязі дотримався усталеного законом правила про те, що відшкодуванню підлягає шкода, заподіяна злочином, яка випливає із пред`явленого обвинувачення, та врахував документально підтверджені витрати, які потерпіла понесла у зв`язку із лікуванням від спричинених їй обвинуваченим тілесних ушкоджень, тривалість лікування потерпілої, що змусило її змінити свій звичайний уклад життя, душевні страждання останньої, психологічний стрес та фізичну біль внаслідок отримання тілесних ушкоджень, докладання зусиль для відновлення своїх порушених прав.

А тому стягнута судом сума матеріальної та моральної шкоди із обвинуваченого на користь потерпілої за своїм розміром є необхідною, узгодженою з матеріалами провадження та достатньою сатисфакцією і підстав для її зменшення колегія суддів не вбачає.

Сторона захисту, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції кримінального процесуального закону при дослідженні доказів на підтвердження матеріальної шкоди завданої потерплій (довідки Старокостянтинівської районної лікарні від 27.03.2017 року про вартість використаних медичних препаратів, квитанції аптеки №5 ТОВ «Альянс фарм»), ні в апеляційній скарзі, ні при апеляційному розгляді не навела переконливих доводів про незаконність вироку суду в цій частині, обмежившись тільки загальним судженням про неправильне застосування судом закону у зв`язку із неналежністю даних доказів, що не відповідає матеріалам кримінального провадження.
Так, відповідно до змісту довідки Старокостянтинівської районної лікарні (а.с.36), яка завірена головним лікарем, потерпіла ОСОБА_8 лікувалась амбулаторно у лікаря травматолога з 20 травня 2016 року, одразу після події злочину, по 30 червня 2016 року, з діагнозом травматичного вивиху плеча, підшкірного крововиливу в дільниці лівого колінного суглобу, тобто тих ушкоджень, які у потерпілої були виявлені за результатами проведення судово-медичної експертизи №67 від 24 травня 2016 року, як такі, які утворилися під час конфлікту з обвинуваченим 19.05.2016 року, що вказує на належність даного доказу.
Не приймаються колегією суддів до уваги і доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при звільненні обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», адже судом застосовано інститут амністії у відповідності з чинним законодавством до особи, яка досягнула пенсійного віку та вчинила умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким. Досягнення обвинуваченим пенсійного віку підтверджується копією його паспорта (а.с.28) та пенсійним посвідченням (а.с.145), що в сукупності вказує на ОСОБА_9 , як особу, яка є суб`єктом застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
Переконливих аргументів, які би ставили під сумнів законність рішення місцевого суду, вмотивованість його висновків з питань правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 та призначенні йому покарання у апеляційних скаргах не наведено.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_9 в апеляційному порядку не виявлено.

Підстав для скасування чи зміни вироку суду, при перевірці справи в апеляційному порядку, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги заступника прокурора Хмельницької області та захисника без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_3 .