АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1590/17 Справа № 201/123/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004997, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_7 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2017 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Великомихайлівка Покровського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі представник потерпілої просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 га ОСОБА_12 а за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрите у зв`язку із закінченням строків давності та звільнено ОСОБА_13 ,ао ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_9 у рахунок відшкодування майнової шкоди у сумі 14 122,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 70 000,00 грн. залишено без розгляду, роз`яснивши їй право звернутись до суду з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Обгрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме в тому, що останній 19 вересня 2013 року, приблизно о 14.00 годині, перебуваючи на шостому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до раніше знайомої сусідки ОСОБА_7 , маючи намір на завдання їй тілесних ушкоджень, умисно завдав одного удару рукою, стиснутою в кулак, по голові у район потиличної частини, після чого інтенсивно штовхав долонями в район спини та підключичної області потерпілої, намагаючись виштовхати її в бік сходів, тим самим завдавши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців тулубу та верхньої кінцівки, що спричинені від дії тупого твердого предмету, та тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, двох синців в підключичній області ліворуч з переходом на ліву ключицю та по внутрішній поверхні лівого плеча у верхній третині, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). Згідно обвинувачення, вказані дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Зважаючи на те, що з дня вчинення цього кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, минуло близько чотирьох років, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 49 КК України та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, представник потерпілої зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню через істотне порушення кримінально-процесуального закону, а саме через неповноту судового розгляду клопотання прокурора, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких могло б мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Вказує, що 29 квітня 2014 року вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_9 було засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України, втім ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.07.2014 року вказаний вирок було скасовано, а кримінальне провадження - закрито у зв`язку з тим, що обвинувальний акт був поданий до суду першої інстанції за наявності не скасованої постанови слідчого від 31.10. 2015 року про закриття кримінального провадження щодо того самого діяння за відсутністю складу правопорушення.

В подальшому 17.11.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було скасовано вищевказаний вирок, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, та в судовому засіданні 16 листопада 2016 року захисник ОСОБА_15 заявила клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, в якому їй було відмовлено, проте судом було задоволено її клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, проти якого апелянта та потерпіла заперечували.

Вказує, що потерпіла 11.11.2013 року від прокурора Песоцького отримала копію постанови від 07.11.2013 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , проте вказана постанова з невідомої причини до матеріалів справи долучена не була.

Зазначає, що ОСОБА_9 на протязі всього часу винним себе у скоєнні даного правопорушення не визнав, не попросив у потерпілої пробачення, матеріальних збитків не відшкодував та їх було стягнуто з нього частково рішенням суду, проте до цього часу грошові кошти потерпіла не отримала.

Вказує, що суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо закриття кримінального провадження, вийшов за межі своїх процесуальних повноважень, оскільки такий висновок відсутній в ухвалі ВССУ від 17.11.2016 року, як відсутня така вимога і у клопотання прокурора від 26.04.2017 року. Під час підготовчого судового засідання прокурором на вимогу суду не було надано постанову прокурора Песоцького від 07.11.2013 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 31.10.2013 року з посиланням на її можливу втрату, а також мали місце некоректні натяки на те, що потерпіла при вивченні матеріалів провадження мала сама звернути увагу на її відсутність, що судом було залишено поза увагою.

Також під час судових засідань 20.07.2017 року, 26.07.2017 року ним та потерпілою було надано суду всі перелічені в скарзі документи, проте судом їх не було досліджено та висновків не зроблено, своє рішення про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 суд виніс формально, керуючись тільки спливом відповідного часу.

Заслухавши суддю-доповідача; потерпілу та її представника, які на задоволенні апеляційної скарги наполягали; обвинуваченого, захисника та прокурора, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, що було вчинене 19.09.2013 року, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею цього злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_9 був звільнений від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього було закрите з нереабілітуючої підстави, за умов невизнання останнім своєї вини.
Таким чином ОСОБА_9 , не заперечуючи проти прийняття відповідного процесуального рішення, одночасно наполягав на своїй невинуватості, тобто оспорював обставину, яка є необхідною умовою для цього, що утворює істотну суперечність, яка не була усунута у межах судового провадження, а його згода на закриття кримінального провадження із зазначеної підстави не може вважатися належною та достатньою.
Зважаючи на те, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обвинуваченим заперечувалася, висновок суду першої інстанції щодо необхідності застосування положень ст. 49 КК України, з урахуванням вищенаведених положень закону, належить вважати передчасним.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції була постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України тягне її скасування.
Оскільки таке порушення, з урахуванням меж апеляційного розгляду, передбачених ст. 404 КПК України, та повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ст. 407 КПК України, не може бути усунуте у межах апеляційного провадження, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги апеляційної скарги представника потерпілої щодо призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, у межах якого належить з дотриманням встановленого законом порядку, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для вирішення клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності, та постановити за ним рішення, яке відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2017 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4