Справа № 466/72/18
В И Р О К
іменем України
26 лютого 2018 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора Львівської місцевої
прокуратури № 2 ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
Кримінальне провадження 1-кп/466/219/18
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004128 від 11.12.2014 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Постдам Німеччина, громадянина України, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, у відповідності до вимог ст.. 89 КК України раніше не судимий, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15-ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України,-

встановив:
ОСОБА_4 , 07 травня 2014 року, приблизно о 09 год. 30 хв., знаходячись по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу зайшовши в приміщення ювелірного магазину, що належить ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_7 (засуджений вироком від 08.09.2014 року Районного суду в м. Перемишлі, Республіка Польща), застосовуючи насильство відносно ОСОБА_8 шляхом нанесення ударів кулаками по обличчю, грудній клітці, плечах та інших частинах тіла, намагався відкрито заволодіти грошима останнього, які знаходились у приміщенні вказаного магазину, однак, свій злочинний умисел до кінця не довів внаслідок активного опору зі сторони потерпілого, який увімкнув сигналізацію, чим змусив ОСОБА_9 та ОСОБА_7 припинити незаконні дії та залишити місце події.

Після цього ОСОБА_4 , того ж дня перетнув Державний кордон України в напрямку виїзду з Польщі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15-ч.2ст. 186 КК України - визнав повністю, щиро розкаявся, та суду показав, що у травні 2014 року, він поїхав у м. Перемишль Республіки Польща, з наміром купити для онука памперси. У м. Перемишлі зустрівся з ОСОБА_7 , якого знає з дитинства. Біля 09 год.30 хв., 07 травня 2014 року, перебуваючи у м. Перемишлі, разом з ОСОБА_7 зайшов у приміщення ювелірного магазину, який був відчинений та працював. У магазині, крім нього та ОСОБА_7 , а також продавця, більше нікого не було. Із зовнішнього вигляду останнього було помітно, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Після цього ОСОБА_7 запропонував йому викрасти гроші з каси магазину, на що він погодився. Їм не було відомо, яка сума грошей знаходиться в касі, мали намір викрасти все що вдасться. Однак, потерпілий почав чинити опір ОСОБА_7 . Побачивши це, він ( ОСОБА_4 ) вибіг з магазину, ОСОБА_7 вслід за ним. Він втік і того ж дня перетнув кордон з Україною, а ОСОБА_7 затримали неподалік вказаного магазину. Таким чином, з приміщення магазину їм нічого не вдалось викрасти.

Потерпілий ОСОБА_10 , проживає Республіка Польща, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву (а.с.11-12) про розгляд справи за його відсутності. Зазначив у заяві, що підтримує покази, надані працівникам польської поліції під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, та наполягає на них. При прийнятті судом рішення покладається на розсуд суду.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся, матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_9 не має.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченного
ч.3ст.15-ч.2ст.186 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.3ст.15-ч.2 ст. 186 КК України, вірно кваліфіковано як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, який вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15-ч.2 ст.186 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , 13.11.2017 року, приблизно о 19 год. 00 хв., знаходячись на прибудинковому паркувальному майданчику, який розташований біля будинку №10А по вул. Лінкольна у м. Львові, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, шляхом розбиття заднього лівого скла в автомобілі марки «Шкода Рапід», державний номерний знак НОМЕР_1 , діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний, суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, розбив скло та викрав з салону вищевказаного автомобіля дві картонні коробки з упаковками медикаментів «Атерокард», «Ірбетан-Н», «Когнум», «Лівостор», «Неовітам», «Комбісарт Н», «Комбісарт», «Магнікор», «Релаксил», «Небівал», «Мембрал», які належать ПАТ «Київський вітамінний завод», загальною вартістю 70 000 грн., чим заподіяв ПАТ «Київський вітамінний завод» матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, та суду показав, що 13.11.2017 року приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи за кермом автомобіля марки «Форд» моделі «Скорпіо», яким керував за генеральною довіреністю, проїжджав по вул. Лінкольна у м. Львові. Неподалік будинку

№ 10 А по вказаній вулиці він зупинився та зайшов до магазину «Продукти», де купив пляшку мінеральної води. Повертаючись до свого автомобіля, біля будинку №10А по вул. Лінкольна у м.Львові, а саме на майданчику біля цього будинку, побачив припаркований автомобіль марки «Шкода Рапід», заглянувши в салон якого побачив якісь картонні ящики. Подумавши, що в цих ящиках печиво, він вирішив їх викрасти. Переконавшись, що поблизу нікого немає та ніхто за ним не спостерігає, він розбив заднє ліве скло салону автомобіля, та викрав звідти дві картонні коробки, які переклав у салон свого автомобіля. Після того коли на незначну відстань від`їхав від даного будинку, його автомобіль був зупинений працівниками міліції. При поверхневому огляді його автомобіля працівниками міліції виявлено, що у викрадених ним картонних ящиках знаходяться медикаменти. Під час досудового розслідування він повністю відшкодував представнику потерпілого, в автомобілі якої він розбив скло, вартість встановлення нового скла та повністю компенсував завдану моральну шкоду на загальну суму 3 000 (три тисячі) гривень. Завдана матеріальна шкода в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень відшкодована, шляхом повернення викраденого майна.

Представник потерпілого (юридичної особи ПАТ «Київський вітамінний завод») ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином , надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.13), щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_12 представник потерпілого поклалась на розсуд суду.

Цивільний позов представником потерпілого не заявлявся, матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_9 не має, про що зазначено у розписці (а.с.42), а також про отримання лікарських препаратів у кількості 552 упаковки зазначила у розписці (а.с.45).

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченного ч.2 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєнних кримінальних правопорушень, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується позитивно (а.с.41), згідно ст.89 КК України не судимий, не працює, одружений (а.с.38), неповнолітніх дітей на утриманні не має, тривалий час хворіє на гепатит форми «С», що підтверджено відповідними медичними документами (а.с.16, 35-36, 37), на диспансерному обліку у психоневрологічному диспансері (а.с.39) та у наркологічному диспансері (а.с. 40) не перебуває, має постійне та зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (а.с.43).

Щодо обставин що пом`якшують чи обтяжують по епізоду ч.3 ст.15-ч.2ст.186 КК України, обставиною, яка, відповідно до вимог ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 - суд визнає щире каяття, обставини, які згідно вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 - судом не встановлені.

Щодо обставин що пом`якшують чи обтяжують по епізоду ч.2 ст.185 КК України, обставиною, яка, відповідно до вимог ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 - суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, обставини, які згідно вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 - судом не встановлені.

Враховуючи викладене, обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання, думки потерпілих, які щодо суворості призначення обвинуваченому ОСОБА_12 покарання покладаються на розсуд суду, а також особу обвинуваченого ОСОБА_9 , суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без реального позбавлення його волі.
Цивільні позови по кримінальному провадженню не заявлені.
Даним кримінальним правопорушенням (по епізоду ч.2 ст. 185 КК України) заподіяна матеріальна шкода в сумі 70 000 грн., яка відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Крім цього, обвинуваченим ОСОБА_13 повністю відшкодовано представнику потерпілого вартість пошкодженого під час вчинення злочину майна та завдану моральну шкоду.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Витрати на залучення експерта для проведення експертизи по кримінальному провадженню - відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Обраний ОСОБА_12 запобіжний захід у виді домашнього арешту втратив чинність та в подальшому не продовжувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 366-368,374,376, 395КПК України , -
ухвалив:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15-ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15-ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 та ч.2 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст.76 КК України а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у провадженні:

- викрадені ОСОБА_13 та вилучені працівниками поліції медикаменти залишити представнику потерпілого ОСОБА_11 ;

- автомобіль марки «Форд» моделі «Скорпіо», державний номерний знак НОМЕР_2 ; технічний паспорт серії НОМЕР_3 ; ключі від зазначеного автомобіля (зв`язку з трьох ключів) залишити засудженому ОСОБА_12 ;

- дерев`яну біту, загорнуту в тканину чорного кольору повернути засудженому ОСОБА_12 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Відповідно до статті 376 КПК України роз`яснюється обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1