Справа № 524/7736/17
Провадження №1-кс/524/1878/17
13.10.2017 року, Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участі прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області клопотання слідчого Кременчуцького ВП ГУ НП України в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської обл., громадянина України, українця, освіта вища, не одруженого (розлучений), не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
Клопотання слідчого обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч. 1 ст. 357 КК України, а саме в умисному незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб поєднаним з погрозою застосування насильством, що є небезпечним для життя або здоров`я, а також викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Зокрема, у клопотанні слідчого вказано, що 12.10.2017 близько 01:20 год., ОСОБА_7 , розпиваючи алкогольні напої разом з ОСОБА_5 , перебували поруч з під`їздом №2 буд. 4 по кварталу 278 м. Кременчука, де побачили потерпілого ОСОБА_8 , який знаходився у власному автомобілі марки Ford Escort, р.н. НОМЕР_1 , синього кольору. У цей час у них виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом та викрадення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу потерпілого ОСОБА_9 . Реалізуючи свій умисел, діючи повторно за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 сів на переднє пасажирське місце в автомобілі потерпілого ОСОБА_9 та, погрожуючи йому пістолетом марки Zoraki MOD 914-S, сказав, щоб він не рухався. В цей же час, ОСОБА_7 , за попередньою змовою ОСОБА_5 , відкрив двері авто з боку водія, та вони висунули вимогу покинути автомобіль та віддати ключі від нього разом з свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу. Потерпілий, сприймаючи погрозу як реальну, вийшов з автомобіля, але ключі та свідоцтво не віддав. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 почали наносити тілесні ушкодження по різним частинам тіла потерпілого, вимагаючи від нього вищевказані речі. Під час нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 висунув погрозу застосувати зброю, якщо потерпілий не виконає їх вимог. Після чого, ОСОБА_9 віддав вищевказані речі. В подальшому, ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля потерпілого та разом з ОСОБА_7 поїхали у невідомому напрямку, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку.
12 жовтня 2017 року ОСОБА_5 було затримано в порядку статті 208 КПК України і в той же день йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.1 ст.357 КК України.
Крім того, слідчий посилався на те, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:
-показаннями потерпілого ОСОБА_8 ;
-показами свідка ОСОБА_10 ;
-протоколом огляду місця події
-проколом затримання.
Слідчий, посилаючись, що зазначені вище докази доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.1 ст.357 КК України, вважав, що на цей час наявні ризики в сукупності з обґрунтованою підозрою в силу частини 2 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років, під загрозою покарання може у подальшому переховуватися від органів досудового слідства та суду, може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення по кримінальному провадженню, є, як підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності підстав за ст. 177 КПК України ризиків, зокрема, які були наведені у клопотанні, зазначивши строк тримання під вартою не більше двох місяців.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.
Слідчий суддя, вислухавши клопотання, пояснення слідчого, думки прокурора та захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.
Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 6 статті 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Так, у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» встановлено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Крім того, у п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» визначено, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Наведені факти свідчать про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 є найбільш прийнятним в даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.1 ст. 357 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років.
У клопотанні та доданих до нього документах слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Крім того, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор у відповідності до ст.ст. 177, 178 КПК України навели наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може перешкоджати кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи в сукупності всі обставини, враховуючи особу підозрюваного, який не працює, раніше судимого, неодруженого (розлученого), має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність негативної характеристики за місцем проживання, його стан здоров`я , враховуючи, що підозрюваний не перебуває на обліку у лікарів за місцем проживання та що не має ознак інвалідності, що йому ставиться у вину вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, який може переховуватись від органів досудового розслідування, змінити місце проживання, може перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, і вчинити інше кримінальне правопорушення, неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини.
Відповідно до вимог ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту фактичного затримання, тобто за даних обставин з 05 год. 40 хв. 12 жовтня 2017 року.
Керуючись ст.ст. 183, 193-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Обрати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України 60 ( шістдесят ) діб, який обчислювати з 05 години 40 хвилин 12 жовтня 2017 року до 05 годин 40 хвилин 10 грудня 2017 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури, а також на начальника Кременчуцького ВП ГУ НП України в Полтавській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції упродовж 5 днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: