УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,слідчого ОСОБА_3 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу останнього, подану в інтересах ТОВ «ЗНГК», на бездіяльність слідчого СУ ФР ОВПП ДФС в рамках кримінального провадження № 0000073 від 11 липня 2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , яка подана в інтересах ТОВ «ЗНГК», на бездіяльність слідчого СУ ФР ОВПП ДФС в рамках кримінального провадження № 0000073 від 11 липня 2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в ході обшуку 12 квітня 2018 року в приміщенні нафтобази ТОВ «АС ІНВЕСТМЕНТ» за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 51, а саме паливно-мастильних матеріалів: ДТ в кількості 4214,347 тонн, А-95 в кількості 45,891 тонн, А-92 в кількості 2060,422 тонн, а всього 6320,66 тон, та щодо зобов`язання з приводу повернення вказаного майна.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що 12 квітня 2018 року групою слідчих СУ ФР ОВПП ДФС в ході проведення обшуку приміщення нафтобази ТОВ «АС ІНВЕСТМЕНТ» за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 51, було вилучено згадане майно. Далі, як зазначає скаржник, вилучене майно не має жодного відношення до кримінального провадження, та на відшукання і вилучення якого дозвіл ухвалою слідчого судді не надавався, як і не накладався в подальшому арешт на вказане майно, у зв`язку з чим скаржник просить зобов`язати повернути тимчасово вилучене майно.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав і просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Слідчий в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення скарги, пославшись на те, що з приводу вилученого майна призначена відповідна експертиза. Крім того, слідчий зазначав про наявність правових підстав щодо утримання зазначеного майна, оскільки право на його вилучення прямо передбачено в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку.

Проаналізувавши доводи скарги, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, СУ ФР ОВПП ДФС проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000073 від 11 липня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Далі, як встановлено в суді, 11 квітня 2018 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000073 від 11 липня 2017 року, а саме в приміщеннях нафтобази, за місцем фактичного ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Західна нафтогазова компанія» за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 51, з метою виявлення та вилучення окремих речей та документів, в тому числі пального (бензин, дизель та інших нафтопродуктів).

Пізніше, а саме 12 квітня 2018 року, слідчим СУ ФР ОВПП ДФС на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року було проведено обшук за адресою:Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 51, при цьому за наслідками проведеного обшуку слідчим вилучено майно, яке скаржник просить повернути.

Відповідно до вимог ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Стаття 169 КПК України містить положення щодо порядку припинення тимчасового вилучення майна. Так, таке майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, якою передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, та у випадку, передбаченому ч. 6 ст. 173 КПК України коли не пізніше 72 годин з дня надходження до суду клопотання слідчим суддею, судом не винесено ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна (таке майно повертається особі, у якої його було вилучено).

Крім того, п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України передбачено змагальність сторін у кримінальному провадженні та свобода у поданні ними до суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Так, відповідно до матеріалів, наданих слідчим в судовому засіданні, проведеними слідчими (розшуковими) діями встановлено, що внаслідок взаємовідносин компанії ТОВ «Західна нафтогазова компанія» з підприємством ТОВ «Фьюпет Груп Фьюпат 2017» за податкові періоди з липня 2015 року по березень 2017 року, ТОВ «Західна нафтогазова компанія» здійснено ухилення від сплати податку на прибуток в сумі 8 057 395, 45 грн.

В той же час, як встановлено в судовому засіданні, вилучене майно (паливно-мастильні матеріали), згідно даних бухгалтерського обліку ТОВ «ЗНГК» та митних декларацій, було отримано у власність ТОВ «ЗНГК» протягом березня-квітня 2018 року, що на переконання суду прямо вказує на те, що майно, яке скаржник просить повернути не було задіяно у схемі щодо вчинення протиправних дій, пов`язаних з ухиленням від сплати податків, при цьому слідчим в судовому засіданні також не доведено наявності обставин, які б вказували на існування будь-яких господарських операцій між службовими особами ТОВ «ЗНГК» та ТОВ «Фьюпет Груп Фьюпат 2017» при придбанні саме цього майна.

Що стосується постанови старшого слідчого СУ ФР ОВПП ДФС від 13 квітня 2018 року, якою вказане майно визнано речовим доказом, то слід відмітити, що в ній слідчий не навів обґрунтованих даних, які б безсумнівно вказували, що дане майно, яке належить ТОВ «ЗНГК», відповідно до ст. 98 КПК України, має реальні ознаки речового доказу. Дана постанова містить лише виклад фактичних обставин справи та вказівку на ст. 98 КПК України.

Більше того, розглядаючи конкретні обставини цієї справи, слід зазначити, що майноТОВ «ЗНГК», вилучене в ході обшуку, оцінюється на суму понад 142 000 000 грн., що є очевидно неспівмірним та непропорційним з розміром ухилення від сплати податків (8 057 395 грн.), який нібито встановлений на даному етапі досудового розслідування, при цьому саме пропорційність втручання держави є одним з головних елементів для висновку щодо законності такого втручання (справа «Камензінд проти Швейцарії», 16 грудня 1997 року), а оскільки в даному конкретному випадку такої засади не дотримано, то таким чином має місце безпідставне обмеження ТОВ «ЗНГК» у користуванні (розпорядженні) своїм майном в обсязі, що значно перевищує можливі збитки державі, які, до того ж, ще остаточно не визначені.

Що ж стосується прямих посилань в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення, окрім іншого, «пального (бензин, дизель та інших нафтопродуктів)», то таке вилучення може відбуватися виключно в межах дослідження тих обставин, які становлять предмет досудового розслідування, а вихід за ці межі, прямо свідчить про необґрунтовану свободу розсуду органу влади, який проводив обшук, при встановленні необхідного обсягу обшуку окремих речей та документів (справа «Ілія Стефанов проти Болгарії», № 65755/01, 22 травня 2008 року, справа «Колєсніченко проти Росії», № 19856/04, 9 квітня 2009 року).

Також, в судовому засіданні не було встановлено, що відносно юридичної особи ТОВ «ЗНГК» або посадових осіб цього підприємства вносились дані до ЄРДР в частині можливих протиправних дій останніх, передбачених ст. 204 КК України (Незаконне, виготовлення, зберігання, збут або транспортування з метою збуту підакцизних товарів), на які посилався слідчий у судовому засіданні. При цьому, незважаючи на існуючу пряму заборону здійснювати досудове розслідування до внесення даних в ЄРДР, про що зазначено в ч. 3 ст. 214 КПК України, в ході досудового розслідування кримінального провадження за ч. 3 ст. 212 КК України (Ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) постановою вирішено призначити експертизу за видом експертної спеціальності «Дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів» та направлено на лабораторні випробування зразки нафтопродуктів, які було відібрано під час проведення обшуку.

У відповідності до ч. 3, 7 ст. 110 КПК України постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне, і така постанова є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, при проведенні слідчої дії, спрямованої на фіксацію фактичних даних, які можливо перебувають під загрозою знищення чи інше, та з метою забезпечення цивільного позову або відшкодування збитків, пов`язаних з несплатою податків чи інших обов`язкових платежів, слідчий повинен діяти у межах компетенції та у відповідності до закону.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що відносно майна ТОВ «ЗНГК» застосована неналежна правова процедура, коли фактично, всупереч вимогам ст. 2, 8, 40 КПК України, без попереднього внесення даних до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення підприємством, його посадовими особами або іншими особами, вчиняються дії, що виходять за межі компетенції слідчого та не передбачені кримінальним процесуальним законом, які обмежують ТОВ «ЗНГК» у праві використання і розпорядження власним майном, тим самим порушуючи його права, гарантовані ст. 41 Конституції України.

Так, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
В цьому аспекті слідчий суддя звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини, якою постійно відзначається, що першою і самою важливою вимогою ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є те, що будь-яке втручання влади в безперешкодне користування власністю повинно бути законним, позбавлення майна можливе лише на умовах, передбачених законом, при цьому держава має право здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Верховенство права, один із ключових принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Відповідно питання про те, що був дотриманий баланс між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту основних прав окремої особи, являється лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимогам законності та не є свавільним (справа «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, справа «Ісмаілов проти Росії» від 06.11.2008, справа «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005).

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що наявність рішення про дозвіл на проведення обшуку саме по собі не обов`язково буде достатнім захистом від зловживань (справа «Кронін проти Сполученого Королівства» № 15848/03, 6 січня 2004 року), при цьому за змістом ухвали слідчого судді, якою надавався дозвіл на проведення обшуку в приміщеннях нафтобази, за місцем фактичного ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Західна нафтогазова компанія», ціль вказаної слідчої дії, а відтак, відповідні процесуальні межі дій слідчого щодо відшукання і вилучення визначених зазначеною ухвалою слідчого судді речей і документів (майна), охоплюється виключно виявленням доказів кримінального правопорушення, зокрема тільки того, яке передбачене ч. 3 ст. 212 КК України (згідно внесених відомостей до ЄРДР на момент отримання дозволу слідчим суддею щодо обшуку), тобтофактичних даних, отриманих у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження (за ч. 3 ст. 212 КК України) та підлягають доказуванню, і лише це, на переконання слідчого судді, є належною гарантією проти можливого зловживання владою під час проведення обшуку (рішення Європейського суду з прав людини від 28 квітня 2016 року у справі «Багієва проти України», заява №41085/05).

За таких обставинскарга адвоката ОСОБА_4 , подана в інтересах ТОВ «ЗНГК», підлягає задоволенню, з поверненням майна, яке є предметом даної скарги.

Керуючись ст. 167-169,171,173,303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ТОВ «ЗНГК», на бездіяльність слідчого СУ ФР ОВПП ДФС в рамках кримінального провадження № 0000073 від 11 липня 2017 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати уповноважену службову особу, на досудовому розслідуванні якої перебуває кримінальне провадження № 0000073 від 11 липня 2017 року, повернути ТОВ «ЗНГК» () майно, яке було вилучено в ході обшуку 12 квітня 2018 року в приміщенні нафтобази ТОВ «АС ІНВЕСТМЕНТ» за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 51, а саме паливно-мастильні матеріали: ДТ в кількості 4214,347 тонн, А-95 в кількості 45, 891 тонн, А-92 в кількості 2060,422 тонн, а всього 6320,66 тон.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 27 квітня 2018 року о 14 годині 55 хвилин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1