Справа № 419/694/17
Провадження № 11-кп/782/29/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Сєвєродонецьку Луганської області, у режимі відеоконференції із Апеляційним судом м. Києва, матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_8 - захисника ОСОБА_6 , поданої на вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 30 листопада 2017 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 смт. Новоайдар Луганської області, має громадянство України, незакінчену вищу освіту, інвалід 2 групи,зареєстрований та фактично мешкає у АДРЕСА_1

визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та звільнений від покарання.

Цивільний позов Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області у інтересах держави, в особі КУ "Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня" до ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди задоволений у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави у особі КУ "Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня" 12947,87 грн.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Кішкінової 10000 грн у рахунок моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено за необгрунтованістю.

Вироком суду встановлено, що 11 грудня 2016 року, о 06 годин 27 хвилин, ОСОБА_7 перебував у приміщенні кафе "1+1" по вул. Великий Шлях, 30б смт.Новоайдар Луганської області, де спільно з товаришами вживав спиртні напої.

Під час відпочинку мід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт.

Під час його ОСОБА_7 , знаходячись на близькій відстані від ОСОБА_8 , діючи неумисно, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс удар внутрішньою стороною правої руки у обличчя дівчини, від чого вона впала на підлогу, спричинивши їй тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 358 від 16.12.2016 у лікарні у ОСОБА_8 встановлено пошкодження лівого лівого гомілкового суглоба у вигляді розширення щілини дистального міжгомілкового синдемозу внаслідок часткового його розірвання, які за ступенем тяжкості необхідно кваліфікувати як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_8 - захисник ОСОБА_6 , не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення, як вони викладені у вироку суду, доведеності вини ОСОБА_7 у скоєному, правильності кваліфікації його дій за ст. 128 КК України та звільнення обвинуваченого від призначеного покарання, просить вирок суду змінити та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 5032,61 грн і задовольнити у повному обсязі вимоги поданого нею цивільного позову у цій частині.

Зазначає при цьому, що суд безпідставно відмовив у задоволенні стягнення з ОСОБА_7 зазначеної суми матеріальної шкоди, оскільки вона повністю підтверджена долученими до матеріалів кримінального провадження фіскальними чеками на придбання ліків, медичних препаратів під час лікування, які призначені лікарем відповідно до епікризу і безпосередньо пов`язані із лікуванням тілесних ушкоджень, отриманих у результаті дій ОСОБА_7 .

Крім того, потерпіла витрачала кошти на проїзд із смт. Новоайдар до судово-медичного експерта, слідчого, лікарні.

Заслухавши суддю-доповідача, представника потерпілої ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі викладених у ній доводів, прокурора, який частково підтримав апеляційні вимоги представника потерпілої та вважав за необхідне вирок суду у частині вирішення цивільного позову скасувати, із призначенням нового судового розгляду, обвинуваченого ОСОБА_10 , який заперечував проти апеляційних вимог захисника ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілої підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як вбачається із змісту скарги представника потерпілої, фактичних обставин справи, доведеності провини обвинуваченого та юридичну кваліфікацію його дій, порядок звільнення від відбування покарання, а також задоволення заявленого цивільного позову у частині моральної шкоди він не оскаржує, тому, колегія суддів вирок суду у цій частині не переглядає.

Розглядаючи матеріали кримінального провадження у межах заявлених апеляційних вимог, зокрема, у частині заявленого потерпілою ОСОБА_8 цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з ч.1 ст.129 цього Кодексу, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається з матеріалів судового провадження (а.с.23-29) потерпілою ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, а саме стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальних збитків, пов`язаних з її лікуванням та проїздом у сумі 7022,61 грн, та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Відмовляючи потерпілій у задоволенні її позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції у своєму вироку зазначив, що потерпіла у велікій кількості, у грудня 2016 року, купувала медичні препарати, однак, суду не було надано достатніх доказів того, що вони необхідні їй у зв`язку із отриманою травмою, крім цього, не надано жодного доказу на підтвердження витрат, пов`язаних із проїздом, а тому, даний позов не підлягає задоволенню у частині стягнення майнової шкоди.

Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як вбачається матеріалів кримінального провадження, відповідно до виписного епікризу ( а.п. 32 ОСОБА_8 знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні У СГМБ з 14.12.2016 по 28.12.2016 з приводу травматичного ушкодження дистального межберцевого синдесмоза зліва, спричиненого у результаті насильницьких дій сторонньої особи.

Отримувала лікування відповідними, переліченими медичними препаратами.

Після виписки продовжувала у амбулаторному порядку лікуватись у лікаря - травматолога ( а.п.33-37).

Додані до цивільного позову фіскальні чеки свідчать про те, що саме у зазначений період часу потерпіла придбала медичні препарати, рекомендовані лікарем, для лікування травми кінцівки. Сума зазначених витрат склала 4732,61 грн.( а.п. 33-56), вона належним чином підтверджується товарними чеками із зазначеним прізвищем ОСОБА_11 .

За таких обставин колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги представника потерпілої щодо задоволення позовних вимог потерпілої про стягнення із ОСОБА_7 на її користь матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням від злочину.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із обґрунтованістю позовних вимог представника потерпілої із обов`язком ОСОБА_7 відшкодувади ОСОБА_8 300 грн, сплачених нею як благодійний внесок лікарні ( а.п., як такого, що не знаходяться у прямому зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями та не пов`язаний із лікуванням.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст. 408 України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, зокрема, збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

З огляду на це,враховуючи, що збільшення виплат, які підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у частині завданої матеріальної шкоди, не впливають на доведеність його провини у завданні необережних середньої тяжкості тілесних ушкоджень і правову кваліфікацію його дій за ст. 128 КК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції змінити, та стягнути із ОСОБА_7 на користь потерпілої у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 4732,61 грн, задовольнивши частково апеляційні вимоги представника потерпілої.

Керуючись ст. 405, 407, 408 КПК України, судова колегія

ухвалила:
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 30 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 за ст. 128 КК України змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди 4732,61 грн.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена сторонами кримінального провадження у касаційному порядку до Верховного Суду, у спосіб та строки, передбачені ст.ст. 424-427 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3