Справа № 500/478/18
Провадження № 1-кп/500/285/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

представник потерпілого ОСОБА_5

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001280 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка Ізмаїльського району Одеської області, з середньою освітою, працівник ІП «КОКА-КОЛА БЕВЕРІДЖИЗ Україна ЛІМІТЕД», місце реєстрації відсутнє, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 05.03.2013р. у приміщенні відділення ПАТ «ПУМБ» за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свято-Нікольська, 1, між ПАТ «ПУМБ», в особі керуючого відділенням ОСОБА_6 укладено кредитний договір №20422032 на суму 83 208,22 (вісімдесят три тисячі двісті вісім гривень, двадцять дві копійки) з цільовим призначенням для придбання транспортного засобу, а саме автомобіля марки MG 350, 2012 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У той же день, 05 березня 2013 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 20422032, обвинувачений ОСОБА_4 уклав з ПАТ «ПУМБ» договір застави транспортного засобу, зареєстрований в реєстрі за №204, який посвідчено приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 1.1 договору застави транспортного засобу, заставою забезпечується виконання всіх зобов`язань громадянина України ОСОБА_4 перед заставодержателем, а саме ПАТ «ПУМБ», що випливають з укладеного між ними кредитного договору № 20422032 від 05.03.2013, з усіма додатками/додатковими угодами до нього, згідно з якими заставодержатель зобов`язався в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, надати ОСОБА_4 кредит, а обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався повернути до 05.03.2020 кредит в розмірі 83 208,22 гривень, а також сплатити на користь заставодержателя проценти за користування кредитом, пені, штрафи та вся інші суми, передбачені кредитним договором.

Відповідно до п. 1.3. договору застави заставодавець ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 20422032 передає у заставу, а заставодержатель приймає в заставу транспортний засіб: автомобіль марки MG 350, 2012 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 сірого кольору, який належить ОСОБА_4 на праві власності.

На виконання п. 1.7. вказаного договору застави 12.03.2013 обтяження відносно предмету застави, а саме автомобіля марки MG 350, 2012 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 сірого кольору, внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Пунктом 2.2. договору застави визначено, що до виконання основного зобов`язання у повному обсязі заставодавець не має права, без письмової згоди заставодержателя, наділяти третіх осіб правом управління транспортним засобом, відчужувати предмет застави у будь-який спосіб, передавати його в користування та розпорядження третім особам, передавати предмет застави як внесок до статутного фонду юридичних осіб, в спільну діяльність, розпоряджатися будь-яким іншим чином предметом застави в цілому або окремими частинами, що входять до його складу, а також вчиняти відносно предмету застави будь-які правочини, в тому числі видавати доручення, за якими наділяти третіх осіб правом вчинення тих чи інших правочинів щодо предмету застави від імені заставодавця.

У лютому 2016 року у обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із складним матеріальним становищем, виник злочинний умисел, спрямований на відчуження заставленого майна, а саме автомобіля марки MG 350, 2012 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , без отримання на це попередньої письмової згоди заставодержателя, тобто ПАТ «ПУМБ».

24 лютого 2016 року, знаходячись у приміщенні Територіального сервісного центру МВС № 5144 за адресою: м. Ізмаїл, проспект Суворова, 362, ОСОБА_4 , являючись особою, якій ввірено заставлене майно, а саме автомобіль марки MG 350, 2012 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що не підпадає відчуженню, діючи з прямим умислом, спрямованим на відчуження заставленого майна, достовірно знаючи, що зазначене майно є заставленим, в порушення положень п. 2.2 договору застави транспортного засобу, зареєстрованого в реєстрі за № 204, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «ПУМБ», з метою вирішення особистих майнових проблем, розуміючи протиправність своїх дій, зняв з обліку для реалізації належний йому на праві власності транспортний засіб та здійснив відчуження вказаного транспортного засобу на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

У результаті незаконних дій, а саме відчуження заставленого майна особою, якій воно ввірене, ОСОБА_4 заподіяно ПАТ «ПУМБ» майнову шкоду в сумі 60773 гривні. Своїми діями він вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.388 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе визнав в повному обсязі, підтвердив вищевикладене, його пояснення відповідають обставинам обвинувального акту, в тому, що в 2013 році він взяв кредит на покупку автомобілю до лютого 2016 року погашав кредит, а потім з скрутним матеріальним становищем був вимушений продати автомобіль. Про те, що автомобіль в заставі він не знав. Не згоден з сумою цивільного позову, та згоден на суму 60773 гривні, яка була визначена цивільним позивачем на момент внесення до ЄРДР заяви банку.

Представник цивільного позивача в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 погашав кредит до лютого 2016 року, в травні 2017 року було виявлено, що він продав автомобіль, який був у заставі, та перестав погашати кредит. Не заперечує, що сума кредиту на момент заяви про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, сума заборгованості складала 60773 гривні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, крім визнання ним своєї вини, підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні:

- заявою представника потерпілого про вчинення кримінального правопорушення від 11.05.2017р.;

- договором купівлі-продажу транспортного засобу № 497 від 24.02.2016р. про те, що ОСОБА_4 продав автомобіль марки «MG 350» ОСОБА_8 ;

- кредитним договором № 20422032 від 05.03.2013р. про те, що ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 83208 гривень;

- договором застави транспортного засобу від 05.03.2013р. про те, що заставою за цим договором є автомобіль моделі «MG 350» 2012 року випуску, р/н НОМЕР_2 .

Аналіз усіх досліджених у судовому засіданні доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для єдино вірного висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та для ухвалення обвинувального вироку.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.388 КК України за ознаками відчуження заставленого майна особою, якій це майно ввірено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України врахує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Також, згідно висновку досудової доповіді, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у т.ч. для окремих осіб, оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Цивільний позов задовольнити частково в сумі 60773 гривні, яка складала на день вчинення злочину ОСОБА_4 , про що свідчить заява представника потерпілого від 11.05.2017р., тобто з того часу між ними закінчилися цивільно-правові відносини.

Керуючись ст. ст. 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 3400 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (; юридична адреса: 04070, Україна, м. Київ, вул. Андріївська, 4) майнову шкоду в сумі 60 773 (шістдесят тисяч сімсот сімдесят три) гривні.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1