Номер провадження: 11-кп/785/709/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12.01.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, не працюючий, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 2.12.2013 року Ізмаїльським міським судом Одеської області за ст. 186 ч.1, 2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений за відбуттям покарання 15.01.2016 року,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з моменту його затримання, а саме: з 19.10.2016 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, строк попереднього ув`язнення обчислюється з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 в розмірі 14 000 грн. майнової шкоди,
ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з вироку, приблизно о 18 годині 20 хвилині 25.08.2016 року, ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 6 по вулиці Гайдара в місті Одесі, переслідуючи корисливий мотив, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом ривку з шиї потерпілої ОСОБА_9 , відкрито заволодів належним їй майном, а саме: золотим ланцюжком та золотим кулоном, загальна вартість яких склала 14000 гривень. Після скоєння кримінального правопорушення, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В апеляції обвинувачений не погоджується з вироком суду, вважаючи його занадто суворим, адже він визнав повністю себе винним, розкаявся у вчиненому, є сиротою, має законну дружину, яка потребує його підтримки, у зв`язку з чим просить вирок суду змінити і пом`якшити йому покарання.
Вислухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляцію і просили призначити більш м`яке покарання, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції.
Суд першої інстанції, з`ясувавши, думку учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Згідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК Українив апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які піддягають обов`язковому врахуванню. При обранні покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд врахував дані про особу винного, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину в період непогашеної судимості за вчинення злочину аналогічної спрямованості, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення, пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що перевиховання і виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Покарання призначено у відповідності до ст. 65 КК України, за своїм видом та за розміром призначене покарання є законним і справедливим, а тому доводи підсудного про суворість призначеного судом першої інстанції покарання не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни вироку в цій частині.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, належить зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 час його попереднього ув`язнення з 19.10.2016 року до 12.12.2017 року.
Керуючись ст. ст. ст.404, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12.01.2017 року відносно нього за ч. 2 ст. 186 КК України без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 19.10.2016 року до 12.12.2017 рокуз розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3