АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження №0000963 від 16 квітня 2017 року та №0000671 від 17.03.2017 року, об`єднані на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.06.2017 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.10.2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 263 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст. 186 КК України один рік позбавлення волі; за ч. 2 ст. 263 КК України один рік шість місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку покарання засудженому ОСОБА_7 визначено обчислювати з 16 квітня 2017 року.

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення, а саме період з 16.04. 2017 року по 21.06. 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення, що відповідає двом дням позбавлення волі, в рамках вимог ст. 72 КК України і по день внесення змін до ст. 72 ч. 5 КК України, на підставі Закону України № 2046 УІІІ, опублікованого 20.06.2017 року і такого, що набрав чинності з 21.06.2017 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено застосований у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Кримінальне провадження №11-кп/794/441/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
ЄУН №727/3057/17 Доповідач: ОСОБА_1
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати по проведенню судових експертиз, в загальній сумі 915.11 грн.

Вирішено питання із речовими доказами по справі.

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарга від адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який просить вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому покарання змінити, пом`якшивши призначене районним судом покарання із застосуванням вимог ст.ст.69 КК України.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд 1 інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не було враховано його позитивної характеристики за місцем утримання в Чернівецькому СІЗО, його відношення до праці за місцем утримання в умовах СІЗО. Судом 1 інстанції було невірно оцінено його сімейний стан, як такий, що не має сім`ї, оскільки обвинувачений проживав разом із матір`ю, братами, сестрою, які і є його сім`єю. Не було судом враховано й збіг тяжких сімейних та матеріальних обставин сім`ї: на утриманні матері знаходяться четверо неповнолітніх дітей, один з яких хворіє на епілепсію, а сама матір хворіє на ряд хвороб. Наведені обставини, на думку апелянта, є такими, що пом`якшують вину обвинуваченого. Не було в повній мірі враховано й обставини, що характеризують особу ОСОБА_7 , такі як, його молодий вік (19 років), що він на диспансерному обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, вчиняючи злочини, він насильства не застосовував, в результаті їх вчинення негативних наслідків для потерпілих не настали, останній є особою раніше не судимою.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій та заперечень на неї не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити подану апеляцію, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції захисника обвинуваченого, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченому право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційною інстанцією, обвинувачений ОСОБА_7 16.03.2017 року, близько 17 години 10 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, навпроти будинку № 204, відкрито вирвав з рук ОСОБА_9 мобільний телефон марки "Jiayu", вартістю 4000 грн., в якому знаходилось сім-картки операторів "МТС", вартістю 20 грн., на рахунку якої було 20 грн., та "Київстар", вартістю 20 грн., на рахунку якої грошових коштів не було, а також в телефоні знаходилась флеш картка на 16 Гб, вартістю 150 грн. після чого, з місця вчинення злочину втік, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4 195 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, 16.04.2017 року, біля 18 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Чернівці по вул. Комарова біля будинку №6 повторно, зірвав з правого вуха ОСОБА_11 золоту сережку. Після чого, з місця вчинення злочину втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2500,00 грн.

Крім цього, в цей же день - 16.04.2017 року, близько 18.45 години обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Чернівці по провулку Ентузіастів біля будинку №6А, повторно, вирвав з рук ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прямувала до вищевказаного будинку, гаманець вартістю 100 грн., в якому знаходилось: грошові кошти, а саме 147,00 грн. та 1 долар США (згідно курсу НБ України вартість одного долара США станом на 16.04.2017 становила - 26,62 грн.), 2 банківські картки ПАТ КБ «Приватбанк» та після здійснення відкритого заволодіння майном з місця вчинення злочину втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 273,62 грн. В свою чергу потерпіла ОСОБА_12 звернулася до перехожих із проханням затримати злочинця, в результаті чого, свідок ОСОБА_13 відгукнувся на прохання потерпілої та переслідуючи ОСОБА_7 в подальшому зупинив останнього біля будинку №5 по провулку Ентузіастів м. Чернівці.

Крім наведеного, при невстановлених досудовим слідством обставинах, обвинувачений ОСОБА_7 знайшов полімерний предмет, зовні схожий на кастет, привласнив його та усвідомлюючи, що останній являється небезпечним предметом, на носіння якого потрібен спеціальний дозвіл, всупереч чинному законодавству, не маючи спеціального дозволу на носіння кастету, носив вказаний предмет, схожий на кастет, при переміщенні населеними пунктами Чернівецької області, без передбаченого законом дозволу. В подальшому, 16.04.2017 о 19:55 год. за адресою: м. Чернівці, провулок Ентузіастів, 5, відповідно до ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень його було затримано та в ході особистого обшуку в кишені ОСОБА_7 було виявлено і вилучено полімерний предмет, зовні схожий на кастет, який відповідно до висновку експерта №824-К від 28.04.2017 являється холодною зброєю ударно-дробильної дії кастетом, виготовленим саморобним способом.

Вина ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі); відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого повторно; а також носінні кастету без передбаченого законом дозволу, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 263 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій.

Апеляційні доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про те, що вирок суду, в частині призначення його підзахисному покарання підлягає зміні, внаслідок його суворості, є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 були виконані повністю.

Так, районним судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 було враховано ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, два з яких є умисними, закінченими, середньої тяжкості, а один - умисним, закінченим, корисливим, тяжким, даними злочинами потерпілим було спричинено матеріальну шкоду, яка була відшкодована обвинуваченим; особу ОСОБА_7 , який вину визнав, щиро розкаявся, сприяв слідству і суду у розкритті злочину, матеріальну шкоду відшкодував, не перебуває на обліку у лікаря психіатра чи нарколога, позитивно характеризується за місцем проживання та утримання в умовах СІЗО, ніде офіційно не працює, тобто не займається суспільно корисною працею, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний умисний, корисливий злочин, за який його було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано: щире каяття, сприяння у розкритті злочину, відшкодування шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом визнано: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину відносно особи похилого віку.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши всі обставини справи, зокрема й ті, на які посилається апелянт в своїй апеляції, дійшов вірного висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей інкримінованих йому злочинів у мінімальному розмірі та розмірі наближеному до мінімального.
Необґрунтованими, на думку колегії суддів, є апеляційні доводи захисника обвинуваченого про те, що суд 1 інстанції при призначенні останньому покарання не врахував як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що на утриманні матері знаходяться четверо неповнолітніх дітей, один з яких хворіє на епілепсію, а сама матір хворіє на ряд хвороб. Однак, колегія суддів не може погодитися з такими аргументами, оскільки дані обставини хоч і свідчать про те, що стан здоров`я матері обвинуваченого, а також його неповнолітнього брата є незадовільним, проте, із наявних у справі довідок медичних закладів не вбачається, що стан здоров`я вказаних осіб є тяжким. До того ж наявні у справі довідки щодо стану здоров`я його брата ОСОБА_14 , а також його матері ОСОБА_15 , надані на підставі даних 2011р. та 2015р. відповідно. Крім того, колегія суддів не вбачає наявність зв`язку між зазначеними обставинами і вчиненими обвинуваченим злочинами, зокрема, в частині обвинувачення ОСОБА_7 за носіння кастету без передбаченого законом дозволу. А тому, колегія суддів вважає наведені стороною захисту доводи в цій частині такими, що не заслуговують на увагу.

Більше того, сам апелянт у свої скарзі, звертаючись до суду із вимогою застосувати до підзахисного положення ст.69 КК України не навів таких обставин, які окрім того, що пом`якшують його покарання, ще б істотно знижували ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а колегією суддів таких встановлено не було.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку суду відносно ОСОБА_7 в частини пом`якшення покарання останньому.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.10.2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення,а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
__________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3