У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора потерпілого захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007770, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст. 89 КК не має судимостей,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

За цим вироком ОСОБА_8 засуджено до покарання у виді позбавлення волі:
- за ч. 1 ст. 121 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 3 роки;
- за ч. 4 ст. 296 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк 2 роки.
На підставі ст. 70 КК ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 04 липня 2015 року приблизно о 01.15 год. біля будинку АДРЕСА_2 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, що супроводжувалось особливою зухвалістю, брутально лаючись на адресу ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , безпричинно застосував предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень пристрій для відстрілу набоїв споряджених гумовою кулею, а саме здійснив один постріл в обличчя ОСОБА_6 , від чого останній, відчуваючи фізичний біль, впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , діючи з винятковим цинізмом, що виразилось у демонстративній зневазі до загальноприйнятих норм моралі знущанням над особою, яка перебувала у безпорадному стані, двічі вистрелив у тім`я, спричинивши ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження за критерієм стійкої втрати працездатності, яка складає 35 %.
Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно застосував предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень пристрій для відстрілу набоїв споряджених гумовою кулею, до потерпілого ОСОБА_10 , а саме вистрелив у лівий бік потерпілого, спричинивши останньому фізичний біль, від якого той присів та відвернувся від ОСОБА_8 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , діючи з винятковим цинізмом, що виразилось у демонстративній зневазі до загальноприйнятих норм моралі знущанням над особою, яка перебувала у безпорадному стані, вистрелив у спину та тім`я ОСОБА_10 , спричинивши йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про зміну судових рішень та звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Захисник зазначає, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає даним про його особу внаслідок суворості, суди недостатньо врахували усі обставини, що пом`якшують покарання: наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, він проживає з батьками похилого віку та є єдиним годувальним в сім`ї, позитивно характеризується по місцю роботи, повне відшкодування завданої шкоди, що має бути підставою для звільнення винного від відбування покарання з випробуванням. Також захисник долучив до касаційної скарги заяву потерпілого ОСОБА_11 про те, що він примирився із засудженим та йому відшкодована завдана шкода в повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду касаційної інстанції заяву, в якій підтримав касаційну скаргу захисника, зазначив, що примирився із засудженим, який йому відшкодував завдану шкоду, та просив змінити судові рішення щодо ОСОБА_8 і звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав скаргу та просив звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, думку потерпілого, який підтримав скаргу захисника, доводи прокурора, котрий заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій у касаційному порядку не оскаржуються Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Твердження, наведені у касаційній скарзі захисника, про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, а також про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність внаслідок незастосування ст. 75 КК, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання місцевий суд дотримався положень статей 50, 65 КК, урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 цього Кодексу є тяжкими, їх суспільну небезпечність, конкретні обставини вчиненого, а саме: застосування до потерпілих, які не чинили опору, предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень пристрою для відстрілу набоїв споряджених гумовою кулею, кількість, механізм та локалізацію пострілів (у тім`я та спину потерпілих). Також суд урахував дані про особу винного: раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є особою, яка в силу ст. 89 КК не має судимостей, позитивно характеризується за місцем роботи. Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи наведене, а також те, що винний має постійне місце проживання, працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкціях статей, за яких його засуджено. При цьому суд не знайшов підстав для застосування до нього ст. 75 КК.

Суд апеляційної інстанції, врахувавши думку потерпілих, які в судовому засіданні вважали за можливе звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, погодився з висновком місцевого суду про відсутність достатніх підстав для звільнення винного від відбування призначеного покарання з випробуванням. Апеляційний суд належним чином дослідив дані про особу засудженого, врахував вищенаведені обставини, що пом`якшують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку, що призначене ОСОБА_8 покарання є належним чином вмотивованим у вироку, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, воно призначено із урахуванням усіх конкретних обставин скоєного, із дотриманням принципу індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення нових злочинів.

З таким висновком погоджується і суд касаційної інстанції.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 являється єдиним годувальним в сім`ї та утримує батьків похилого віку, матеріалами кримінального провадження не підтверджено.

Вирок місцевого суду відповідає вимогам ст. 374 КПК, а ухвала апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК.

На підставі наведеного, касаційну скаргу захисника ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_8 без зміни.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3