Єдиний унікальний номер 740/3364/17
Провадження № 1-кп/741/19/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Носівка 19 квітня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000968 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки м. Ніжин Чернігівської області, громадянки України, одруженої, пенсіонерки, на утриманні нікого не має, з повною загальною середньою освітою, яка не працює, раніше не судимої, якій запобіжний захід не обрано,

за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:
19 червня 2017 року близько 18 години ОСОБА_4 перебувала біля подвір`я будинку АДРЕСА_1 , з мотивів неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , кинула велосипед на ліву ногу ОСОБА_6 , чим завдала останній легкі тілесні ушкодження у вигляді гематоми та садна лівої гомілки, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, після чого умисно нанесла два удари металевою частиною гострого краю сапи по зап`ястку правої руки ОСОБА_6 , чим завдала останній тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили розлад здоров`я на строк більше ніж 21 добу, у вигляді закритого перелому голівки п`ятої п`ясної кістки зі зміщенням.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 153 від 13 липня 2017 року на тілі ОСОБА_6 мались тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому голівки п`ятої п`ясної кістки зі зміщенням, а також гематома та садна лівої гомілки. По механізму спричинення тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок ударів тупим предметом, з елементами тиснення, тертя-ковзання.

У судовому засіданні ОСОБА_4 не визнала вину в пред`явленому їй обвинуваченні, не визнала позовні вимоги, відмовилася давати показання, на запитання відповіла, що 19 червня 2017 року вона їхала на велосипеді, зустріла ОСОБА_6 , з якою у неї склалися неприязні стосунки, між нею ( ОСОБА_4 ) та потерпілою відбулася сварка.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

- показання, які дала потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що вона (потерпіла) знає ОСОБА_8 більше 20 років, останні два роки між ними склались неприязні стосунки. 19 червня 2017 року вона ( ОСОБА_9 ) їхала на велосипеді на свій город, зустріла ОСОБА_8 на дорозі, між ними виникла сварка, в ході якої обвинувачена кинула велосипед їй на ноги, взяла у руки сапу та завдала нею удар. Вона ( ОСОБА_9 ) захищалась, виставила перед собою руку. Удар сапою припав їй на зап`ясток. У той же день вона (потерпіла) зверталась у травматологічне відділення, отримала медичну допомогу, розпочала лікування. Заяву в поліцію подала пізніше, бо не бажала, щоб ОСОБА_8 притягли до кримінальної відповідальності. Події, які відбулися між нею та обвинуваченою, бачила власник будинку того господарства, біля якого все це відбулося;

- показання свідка ОСОБА_10 , яка під час судового провадження пояснила, що 19 червня 2017 року вона (свідок) була на городі, бачила, як дві жінки їхали на велосипедах, біля двору ОСОБА_11 стали та сварилися. Було чути лайку та прокльони, які висловлювала ОСОБА_4 . Вона ( ОСОБА_12 ) бачила, як обвинувачена кинула велосипед на ноги потерпілої, чула брязкіт від його падіння. ОСОБА_8 тримала у руках сапу, рубала нею потерпілу, яка виставила руку та захищалась. Наступного дня вона (свідок) бачила ОСОБА_9 з перев`язною рукою. Пізніше до неї ( ОСОБА_12 ) приходила обвинувачена, вела розмову про те, що вона (свідок) говорить не правду про події, які відбулися 19 червня 2017 року між обвинуваченою та потерпілою. Вона (свідок) провела обвинувачену з двору, просила більше не приходити до неї;

- показання свідка ОСОБА_11 , яка під час судового провадження пояснила, що 19 червня 2017 року вона бачила, як обвинувачена та потерпіла їхали на велосипедах повз її господарство, матюкались та ображали одна одну через відносини, які склались між ними, та користування городами. В кінці її (свідка) городу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зупинились, метушились між собою. Вона (свідок) бачила, як обвинувачена тримала у руках сапу, била потерпілу, кричала, що відрубає потерпілій голову. Вона ( ОСОБА_13 ) злякалась того, що відбувалось, втекла у свій двір, чула, як ОСОБА_8 продовжувала сваритись, у лайці згадувала дітей. Наступного дня вона (свідок) бачила потерпілу з бинтами на руці, чула розмови про її перебиту руку.

- показання свідка ОСОБА_14 , який під час судового провадження пояснив, що 19 червня 2017 року він та його мати працювали на городі. Початку конфлікту не бачив, але добре чув крики та бачив сварку, яка відбулась між обвинуваченою та потерпілою;

- показання свідка ОСОБА_15 , яка під час судового провадження пояснила, що 19 червня 2017 року бачила, як обвинувачена та потерпіла стояли на дорозі, грубо сварилися. Наступного дня почула, що ОСОБА_8 побила ОСОБА_16 . Пізніше бачила, що рука ОСОБА_9 була у гіпсу;

- протокол проведення слідчого експеременту від 21 липня 2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 розповіла про механізм заподіяння їй тілесного ушкодження;

- висновок експерта № 153 від 13 липня 2017 року, з якого вбачається, що ушкодження у потерпілої могли утворитись внаслідок удару тупим предметом.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_4 в тій частині, що 19 червня 2017 року вона лише сварилася з потерпілою, не завдавала ударів сапою, суд визнає необґрунтованими так, як вони не знайшли свого підтвердження, навпаки спростовуються добутими по справі доказами.

Такі показання обвинуваченої ОСОБА_4 та її поведінку суд оцінює критично, визнає їх як спосіб захисту та намагання пом`якшити своє становище.

Наявні та досліджені у кримінальному провадженні докази повністю і детально між собою узгоджуючись, викривають обвинувачену у вчиненні інкримінованого їй діяння.

Докази, які покладені судом в обґрунтування вироку, отримані у відповідності до діючих процесуальних правил.

ОСОБА_4 винувата у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання.

ОСОБА_4 підлягає покаранню за вчинене нею кримінальне правопорушення.

Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відсутність судимості.

Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості та суспільну небезпечність вчиненого нею кримінального правопорушення, умисну форму вини, особу винуватої, характеристику обвинуваченої за місцем проживання, її вік, стан здоров`я, сімейне положення, поведінку у побуті, її соціальні зв`язки, обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обираючи вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги її характеризуючі дані і приходить до висновку про необхідність призначити їй покарання у виді позбавлення волі.

До початку судового розгляду та у судовому засіданні обвинувачена заявила та наполягала на застосуванні до неї п. ґ ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просила звільнити її від покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом вона має пенсійний вік (68 років).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

7 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має пенсійний вік, їй виповнилося 68 років. Ці дані підтверджені копією пенсійного посвідчення, яке було досліджено у судовому засіданні.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченій роз`яснені.

Потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов про стягнення моральної шкоди, яку визначила у розмірі 100 000 грн., матеріальні збитки у розмірі 1 375,22 грн., зазначила мотиви, обґрунтувала їх, надала докази про понесені витрати.

ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала.

Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки обґрунтовані, знайшли підтвердження добутими по справі доказами.

Судом встановлено, що потерпіла зазнала психологічних та фізичних страждань, які залишаться в її пам`яті на тривалий час. Потерпіла змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що потерпіла не надала доказів того, що саме після отриманих 19 червня 2017 року тілесних ушкоджень вона змушена була застосовувати лікарські засоби, які придбала 12 вересня 2017 року на суму 658,12 грн., а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання у зв`язку з амністією.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. на відшкодування моральної шкоди, 717,10 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга через Носівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а потерпілій надіслати.

Суддя ОСОБА_1