Дата документу Справа № 310/576/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/576/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1 ,
Провадження № 11-кп/778/1079/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 березня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, який має професійно-технічно освіту, військовозобов`язаний, солдат, оператор 3 реактивної артилерійської батареї 1 реактивного артилерійського дивізіону військової частини польової пошти НОМЕР_1 (ОМУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 21 березня 2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 190 КК України до 50 годин громадських робіт, 26 травня 2011 року знятий з обліку по відбуттю покарання;

2) 26 вересня 2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, звільнений від відбування покарання 22 жовтня 2014 року на підставі постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2014 року;

3) 13 травня 2015 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, штраф сплачено,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 70, 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 10 днів позбавлення волі більш суворим покаранням, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 26 грудня 2016 року, зарахувавши відповідно до положень ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили, а також з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк його затримання з 26 грудня 2015 року по 28 грудня 2015 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений у вигляді тримання під вартою.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь: потерпілої ОСОБА_9 1500 гривень; потерпілого ОСОБА_10 4000 гривень.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів за наступних обставин.
26 грудня 2015 року, приблизно о 00 годині 01 хвилин, знаходячись в інтернет-клубі «Х-Ray», розташованому за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Дюміна, 56, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_10 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись навпроти ОСОБА_10 , схопив потерпілого двома руками за горло та, використовуючи фізичну силу рук, почав його стискати. На спроби потерпілого звільнитися від захвату, ОСОБА_7 наніс йому один удар коліном правої ноги в область лівого стегна. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в область лівого ока, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Крім того, 26 грудня 2015 року, приблизно о 00 годині 06 хвилин, знаходячись в інтернет-клубі «Х-Ray», розташованому за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Дюміна, 56, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов до столу адміністратора, звідки з ящику відкрито повторно викрав грошові кошти на суму 1290 гривень 50 копійок, після чого, почав їх роздавати відвідувачам вказаного закладу, а відразу після цього пішов з місця вчинення злочину, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1290 гривень 50 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок, застосувати ст. 75, 76 КК України та призначити більш м`яке покарання. В обґрунтування своїх вимог вказує на обставини, які пом`якшують покарання: наявність цивільної дружини з грудною дитиною, відшкодування шкоди, погашення попередніх судимостей, а також визнання вини, каяття та допомогу слідству.
В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений не погоджується з фактичними обставинами, встановленими судом, вказуючи, що конфлікт спровокував ОСОБА_10 просить апеляційний суд врахувати його службу під час АТО та застосувати положення ст. 69 КК України.

В апеляційному суді:

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та вирок суду просив змінити, шляхом пом`якшення призначеного йому покарання і застосування до призначеного йому покарання ст. 69 КК України.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав та просив дослідити копію військового квитка ОСОБА_7 , виданого на його попереднє прізвище ОСОБА_11 та копію свідоцтва про народження його дитини.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважала, що суд призначив покарання із дотриманням вимог закону про кримінальну відповідальність, в повній мірі врахувавши дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним злочинів та його ставлення до них, надані захисником після ухвалення вироку додаткові дані про особу обвинуваченого висновків суду про відсутність підстав для призначення покарання із застосуванням ст.ст. 75, 69 КК України не спростовують.

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи обвинуваченого і захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції відносно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження доказів щодо яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, обмежившись допитом потерпілих та дослідженням письмових доказів, оскільки фактичні обставини учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого стосовно обставин вчинених злочинів перевірці не підлягають.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу суворості призначеного покарання, то колегія суддів, оцінюючи їх приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме врахував обставини вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, які свідчать про те, що він раніше був судимим на шлях виправлення не встав та знову вчинив умисні злочини, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2012 року, визнав за обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, і суд прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства.
Разом з тим, суд першої інстанції в достатній мірі врахував і обставини, які пом`якшують покарання, та полягають у щирому каятті у вчиненому, активному сприянню розкриттю злочину та відшкодуванні шкоди, взяв до уваги позитивну характеристику з місця проживання обвинуваченого.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі і підстави для призначення іншого покарання, в тому числі із застосування ст.ст. 69, 75 КК України до призначеного судом покарання, відсутні.
Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Судова колегія вважає, що вид і розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості та тяжких злочинів, даним про особу обвинуваченого, які свідчать про те, що він раніше був судимим за вчинення аналогічних злочинів, в тому числі із застосуванням насильства.
У зв`язку з чим призначене покарання призначене покарання у виді позбавлення волі відповідає вимогам ст. 65 КК України, критерію справедливого покарання та його меті.
При цьому ОСОБА_7 було призначене покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 статті 186 КК України, та близьких до мінімальних за ч. 1 ст. 125 КК України, а остаточне покарання призначене шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що також не свідчить про суворість призначеного остаточного покарання.
Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.
З наданої захисником копії свідоцтва про народження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з наданої захисником копії військового квітка серії НОМЕР_2 вбачається, що виданий він ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з військового обліку знятий 28 січня 2015 року.
Разом з тим із заявами про звільнення від покарання на підставі Закону України про амністію обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник до апеляційного суду не звернулись, що не позбавляє обвинуваченого такого права на звернення із відповідною заявою після набрання вироком законної сили.
Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 березня 2017 у відношенні ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4