Номер провадження: 11-сс/785/1303/17
Номер справи місцевого суду: 521/9358/17, 1-кс/521/2794/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду в письмовому провадженні апеляцію ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий ОСОБА_7 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з клопотанням про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002135 від 25.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

При проведенні досудового розслідування ОСОБА_8 , який був допитаний в якості потерпілого, вказав, що він 23.05.2016 року, будучи не обізнаним про шахрайські наміри його цивільної дружини ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні відділення ПАТ КБ «ПРИВАТ-БАНК» за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 32, поклав 200 000 гривень на рахунок на її ім`я, на який нараховується вклад, за умовою нарахування відсотків за ставкою № 19 %, відсотки за який зараховуються на рахунок, належний ОСОБА_6 терміном 366 днів до 23.05.2017 року, а також 02.05.2016 року, знаходячись в приміщенні відділення ПАТ «Альфа Банку» за адресою: м. Одеса, вул.. Маршала Малиновського, 71, поклав 200 000 гривень на рахунок на її ім`я, на який нараховується вклад, за умовою нарахування відсотків за ставкою № 20 %, відсотки за який зараховуються на рахунок, належний ОСОБА_6 терміном до 04.06.2017 року. В січні 2017 року ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_6 про те, що влітку 2017 року має намір відкрити власний бізнес, у зв`язку з чим йому необхідно повернути власні грошові кошти в сумі 400 000 гривень, на що ОСОБА_6 повідомила йому, що гроші вона поверне зі спливом річного терміну депозиту 200 000 грн. «Приват Банку» 24 травня 2017 року, та депозиту 200 000 грн. у «Альфа Банку» 02.06.2017 року, надалі ОСОБА_6 відмовилась повертати грошові кошти, оскільки вона є власником коштів на рахунках, після чого зв`язкою з нею був втрачений.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_6 в ПАТ КБ «Приват Банк», МФО 305299, на рахунок № НОМЕР_2 відкритий ОСОБА_6 в ПАТ КБ «Приват Банк», МФО 305299, на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий ОСОБА_6 в ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346, та на рахунок № НОМЕР_4 , відкритий ОСОБА_6 в ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346, із зобов`язанням, при накладенні арешту на рахунок, надати інформацію про залишок коштів на рахунку.

В апеляції ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт рахунків, відкритих на її імя та зняти арешт з рахунків, посилаючись на те, що копія ухвали була отримана нею лише 24.07.2017 року, клопотання слідчого розглянуте і ухвала винесена без її участі. Слідчий суддя не врахував вимоги ст. 173 ч. 2 КК України та не встановив конкретну суму, яка була набута злочинним шляхом, слідчий не обґрунтував доказами факт завдання шкоди потерпілому, а потерпілий не надав доказів, що він володів вказаними коштами; власнику майна, тобто їй, не повідомлено про підозру, її процесуальний статус не визначений; сума причиненого матеріального збитку не дозволяє кваліфікувати правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України, та дозволяє застосувати слідчим суддею арешт майна. Вказаним рішенням порушені її права і законні інтереси власника майна.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляції відсутні.

Оскільки клопотання слідчого розглянуто у відсутності апелянта, копію оскаржуваної ухвали вона отримала лише 24.07.2017 року, передбачений ст. 395 КПК України строк на оскарження ухвали слідчого судді нею не пропущено.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, а також майно, в яке було повністю або частково перетворено. Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України накладає арешт на майно, якщо є підстави вважати, що воно відповідає вищезгаданим у ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям. Задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на рахунки, відкриті ОСОБА_6 в банківських установах, слідчий суддя врахував достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, можливість цивільного позову, що може бути заявлений по справі, та можливий розмір завданої майнової шкоди, а також врахував, що незастосування заборони на використання майна може призвести до негативних наслідків, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню, та прийняв обґрунтоване рішення про необхідність накладення арешту на рахунки.

Доводи апеляції про можливу належність коштів на зазначених рахунках саме ОСОБА_6 з посиланням на довідку про розмір заробітної плати та продаж житла не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки ці доводи мають бути предметом дослідження у кримінальному провадженні, а вже після цього вирішено питання про подальшу необхідність в арешті рахунків.

Посилання апелянта на допущені слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону не можна визнати достатніми для скасування судового рішення, адже остаточна кваліфікація дій підозрюваної особи може бути змінена в ході досудового розслідування.

Крім того, рішення слідчого судді про доцільність розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на банківські рахунки за відсутності ОСОБА_6 , виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження, не можна визнати таким, що винесено у порушення вимог закону.

В своїй ухвалі слідчий суддя належним чином обґрунтував необхідність накладення арешту на рахунки ОСОБА_6 в банківський установах.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. 405,407, 409, 419, 422 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 року, якою було накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_6 в ПАТ КБ «Приват Банк», МФО 305299, на рахунок № НОМЕР_2 відкритий ОСОБА_6 в ПАТ КБ «Приват Банк», МФО 305299, на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий ОСОБА_6 в ПАТ «Альфа Банку», МФО 300346, та на рахунок № НОМЕР_4 , відкритий ОСОБА_6 в ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346, із зобов`язанням, при накладенні арешту на рахунок, надати інформацію про залишок коштів на рахунку без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3