печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_3 , на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000734, -

В С Т А Н О В И В :
07 листопада 2017 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000734.

У поданій скарзі заявник просить слідчого суддю постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 22.09.2017 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000734, визнати незаконною та необгрунтовною, а, також, постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 22.09.2017 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000734, скасувати.

Особа, яка подала скаргу, до судового засідання не з`явилась, про розгляд скарги повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Слідчий Генеральної прокуратури України, уповноважений на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000734, до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про розгляд скарги, заяв, клопотань або письмових заперечень не було подано суду та про причини неявки не повідомлено суду.

Вивчивши скаргу, письмові докази, що додані до скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Генеральною прокуратурою України, зокрема, Управлінням спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000734, відомості про яке 04.04.2013 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 197-1 КК України, де заявником та потерпілим є ТОВ «Партнер Агро» - орендар землі й 452 особи власника земельних ділянок, в тому числі і особи, яка подала дану скаргу.

Обґрунтовуючи скаргу, особа, яка подала скаргу зазначає, що 24 жовтня 2017 року заявник отримала постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 22.09.2017 року про відмову у визнанні потерпілим.

Заявник вважає, що постанова слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим є безпідставною та невмотивованою.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Встановлено, що Генеральною прокуратурою України. зокрема Управлінням спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000734, відомості про яке 04.04.2013 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.197-1 КК України.

29.12.2015 року особа, яка звернулась до суду із скаргою, написала заяву про залучення до провадження № 0000734 у якості потерпілого, де вказала, що на підставі державного акту про право власності вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0421, в межах території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, тобто однієї з тих земельних ділянок, самовільне зайняття яких з 2013 року є предметом досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні. Також, заявник зазначила, що оскільки, внаслідок самовільного зайняття вказаної земельної ділянки, їй, як власнику даної земельної ділянки, було завдано матеріальної шкоди, яка виразила у позбавленні права вільного володіння, користування та розпоряджання її земельною ділянкою в розмірі вартості останньої, то у відповідності до ст. 55 КПК України, заявник просила слідчого залучити її у якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000734.

В оскаржуваній постанові від 22.09.2017 року слідчим вказано, що відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Також, слідчим у оскаржуваній постанові зазначено, що під час досудового розслідування не встановлено факту завдання громадянці ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення, щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Проте заявник особа, що повідомила про кримінальне правопорушення не може бути залученою у якості потерпілої особи, якщо їй не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Факт завдання шкоди підлягає встановленню та доведенню.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди і, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Разом з тим, обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Як вбачається з постанови від 22 вересня 2017 року про відмову у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні № 0000734, громадянці ОСОБА_3 , яка є предметом оскарження, обґрунтування висновку про відмову у визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні № 0000734, полягає у тому, що під час досудового розслідування не встановлено нанесення шкоди заявнику, а також нею не надано доказів на підтвердження власних тверджень.

З огляду на вищевказане, вбачається, що заявником не надано та у матеріалах скарги не містяться доказів фізичної, матеріальної або моральної шкоди, отриманих внаслідок саме кримінального правопорушення, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000734.

Керуючись ст. ст. 5558, 303304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 , на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000734 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1