Справа № 404/5598/17
Номер провадження 1-кс/404/1731/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , заявленого власника/володільця майна: ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області по матеріалам кримінального провадження №0010338 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2017 року, слідчий СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «RENAULT TRAFIC», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявлене майно стане предметом проведення спеціальних досліджень, тобто автомобіль відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України.

Мета звернення - забезпечення належних умов зберігання таких слідів.

Заявлений власник/володілець майна та представник категорично заперечують можливість задоволення вимог поданого слідчим клопотання через те, що він заробляє на життя за допомогою автомобіля, хоче його відремонтувати, в подальшому продати та допомогти потерпілому з лікуванням.

За результатами проведеного огляду місця події від 10 вересня 2017 року, автомобіль «RENAULT TRAFIC», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був вилучений і поміщений під охорону на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Кіровоградської філії державного підприємства «Інформ-ресурси», де він і знаходиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль з тих підстав, що він є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що автомобіль може бути прихований, переданий, пошкоджений або знищений. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, тому хибні заперечення власника/володільця щодо цих обставин. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження транспортним засобом, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на недоторканність його життя та здоров`я, а також захист суспільних відносин пов`язаних з забезпеченням безпеки дорожнього руху, а також забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

Слідчий надав достатні данні: результати зафіксовані в протоколі огляду місця події; протокол огляду транспортних засобів, схему зіткнення автомобілів, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього рухомого майна спів розмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно та заборона користування, розпорядження автомобілем.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. (ч.11 ст. 170 КПК України)

Заявлений до арешту автомобіль, зазнав зіткнення з іншим транспортним засобом і має механічні сліди взаємодії. Слідчий обґрунтовано вважає про необхідність в подальшому забезпечити проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз, при цьому предметом спеціальних досліджень буде речовий доказ автомобіль. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, належить особі, яка перебувала за кермом під час дорожньо-транспортної пригоди, тому є ризик відчуження/ремонту авто, а відтак і нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речового доказу у кримінальному провадженні, та безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного транспортного засобу для забезпечення організації проведення трасологічної і автотехнічної експертиз.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії слідчого відповідають вимогам закону. Останній довів наявність розумної підозри про існування ризику умисного знищення автомобіля чи зміни номерних вузлів та агрегатів, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. Авто зберігає на собі унікальну трасологічну інформацію. За таких умов, майно, що було тимчасово вилучено слідчим під час огляду місця події, відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення злочину. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога слідчого про необхідність застосування заборони в користуванні та розпорядженні арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження транспортним засобом, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власника і третіх осіб.

З урахуванням викладеного і керуючись ст. 170 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

По кримінальному провадженню №0010338 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України, накласти арешт та заборонити користування і розпорядження автомобілем «RENAULT TRAFIC», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, з вчиненням ним у визначеному законом порядку дій по реєстрації арешту майна та забезпеченню умов його зберігання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1