А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08.12.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження 11-сс /777/671/17, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 (далі - прокурор),
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні погодженого прокурором клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Воловець Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, не судимого,
підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення.
Цією ж ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.
Відповідно до ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: своєчасно з`являтися за викликом до слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати до відповідних органів свій паспорт для виїзду за кордон.
Визначено строк дії ухвали до 19.01.2018.
Контроль за виконанням застосованого щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу доручено начальнику Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 23 листопада 2017 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене із прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення, кваліфікуючими ознаками якого є сприяння порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб; що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме, показами свідків 12 громадян В`єтнаму, яких підозрювані мали на меті незаконно переправити через державний кордон України, протоколами проведення слідчих експериментів, протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками та іншими матеріалами кримінального провадження. Посилається і на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме ризиків того, що, перебуваючи на волі й усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який кримінальним законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування; знищити речові докази та інші речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, які дають викривальні покази; перешкоджати встановленню інших осіб, які причетні до вчинення злочину, та свідків даної події; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З урахуванням наведеного, вважає, що вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 не свідчать про неможливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання вищевказаним ризикам. Разом із тим, вказує й на те, що злочинна діяльність, у вчиненні якої обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 надає можливість отримувати великі доходи (за переправлення одного нелегального мігранта злочинці отримують більше 15 тисяч доларів США), що у свою чергу надало можливість ОСОБА_6 та його сім`ї набути значних матеріальних статків, зокрема, у власності його родини є будинок, що розташований у с. Тур`я Поляна Перечинського району, квартира в м. Ужгороді та автомобіль марки «Skoda Superb», що у свою чергу свідчить про те, що визначення підозрюваному навіть максимального розміру застави, що передбачена для даної категорії злочинів, не забезпечить запобігання передбачених ст. 177 КПК України ризикам. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а у разі визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, встановити її розмір у сумі 1000000 (один мільйон) гривень.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення, яка підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, однак, не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, не буде достатнім для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. В обґрунтування висновків слідчий суддя вказує на те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної процесуальної поведінки та виконання передбачених кримінальним процесуальним законом обов`язків, не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний робитиме спроби уникнути від кримінальної відповідальності та вчиняти інші кримінальні правопорушення, слідчим та прокурором не надано. Тому, врахувавши вимоги п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на свободу та особисту недоторканість і нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має на утриманні матір, яка є інвалідом ІІ групи, а також малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якого ОСОБА_11 рішенням Виноградівського районного суду від 12.06.2013 позбавлена батьківських прав, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю та із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою й такою, що постановлена з порушенням вимог ст. 370 КПК України. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на доводи, які є аналогічними до доводів, що наведені в клопотанні про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, і при цьому, вказує на те, що відповідно до практики ЄСПЛ врахування тяжкості злочину при формуванні внутрішнього переконання слідчого, прокурора, судді має свій раціональний зміст, свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірну її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від слідства і суду. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк два місяці та визначити заставу в розмірі 1000000 (один мільйон) гривень.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання щодо підозрюваного ОСОБА_6 участь у його розгляді приймали підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні наступними доказами: показами свідків 12 громадян В`єтнаму, яких підозрювані мали на меті незаконно переправити через державний кордон України, протоколами проведення слідчих експериментів, пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких слідчий виніс повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яка 22 листопада 2017 року, з дотриманням вимог ст. 278 КПК України йому вручена.
Колегія суддів також вважає, що, обґрунтовуючи висновок про те, що слідчий та прокурор не довели, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам, слідчий суддя врахував дані про його особу : має на утриманні матір, яка є інвалідом ІІ групи, а також малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якого ОСОБА_11 рішенням Виноградівського районного суду від 12.06.2013 позбавлена батьківських прав, вимоги п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .. При цьому, слідчим суддею враховано й те, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
Виходячи з наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що слідчим суддею обґрунтовано визнано, що слідчий та прокурор не довели, що інший, менш суворий, запобіжний захід не зможе запобігти передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам, що будь-яких фактичних даних, які б свідчили що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, робитиме спроби уникнути від кримінальної відповідальності та вчиняти інші кримінальні правопорушення, слідчим та прокурором не надано, й обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При прийнятті рішення колегія суддів також враховує й те, що під час апеляційного розгляду судового провадження прокурор не посилався на обставини, які можуть свідчити про те, що інший, менш суворий, запобіжний захід не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а також не посилався на те, що із часу постановлення слідчим суддею рішення, ОСОБА_6 не виконує покладені на нього обов`язки.
Тому, колегія суддів вважає, що слідчим суддею при розгляді клопотання були враховані вищенаведені обставини та вимоги кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ґрунтуються на вимогах закону, визнаються апеляційним судом належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів враховує й те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, раніше не судимий.
Доводи апеляційної скарги прокурора та клопотання про застосування запобіжного заходу про те, що вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 не свідчать про неможливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам, - колегія суддів, з урахуванням вищенаведеного, відхиляє як такі, що не підтверджені достовірними даними й належним чином не вмотивовані, є припущеннями й не спростовують висновку слідчого судді про те, що для запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам достатнім буде застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Як такі, що не спростовують вказаного висновку слідчого судді, колегія суддів відхиляє й доводи апеляційної скарги та клопотання про те, що злочинна діяльність, у вчиненні якої обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 надає можливість отримувати великі доходи (за переправлення одного нелегального мігранта злочинці отримують більше 15 тисяч доларів США), що у свою чергу надало можливість ОСОБА_6 та його сім`ї набути значних матеріальних статків, зокрема, у власності його родини є будинок, що розташований у с. Тур`я Поляна Перечинського району, квартира в м. Ужгороді та автомобіль марки «Skoda Superb», що у свою чергу свідчить про те, що визначення підозрюваному навіть максимального розміру застави, що передбачена для даної категорії злочинів, не забезпечить запобігання передбачених ст. 177 КПК України ризикам. При оцінці цих доводів та їх відхиленні, колегія суддів враховує й те, що слідчим та прокурором не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що підозрюваний ОСОБА_6 отримав за кожного нелегального мігранта по 15 тисяч доларів США й що належне йому та його родині майно набуте незаконним шляхом.
На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги не вказується.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також обґрунтовано покладено на ОСОБА_6 передбачені ст. 194 КПК України обов`язки.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б істотно могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 422КПК України, апеляційний суд
апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2017 року, якою відмовлено в застосуванні щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 332 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :