Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кп/758/616/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2017 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №1-кп/758/616/17 (справа №758/10043/17), кримінальне провадження під час проведення досудового розслідування № 0003153, по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта середня, не одруженого, дітей не має, працюючого не офіційно вантажником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:
-28.04.2006 року вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 186; ст.15 ч.3 ст. 186; ч.3 ст.186, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 03 вересня 2009 року з не відбутим терміном 1 рік 8 місяців 22 дні;
- 29.04.2011 року вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ч. 3 ст. 186; ч.2 ст. 190; 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 30.11.2015 року;
- 22.09.2016 року вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
06 липня 2017 року, близько 00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 44/2 по вулиці Верболозній в місті Києві, помітив припаркований автомобіль «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , жовтого кольору, що належить ОСОБА_6 .
В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне незаконне заволодіння даним транспортним засобом з метою здійснення поїздки на ньому.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до водійських дверей автомобіля «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , за допомогою викрутки, що була з ним, пошкодив замок водійських дверей та проник до салону автомобіля.
Перебуваючи в середині вищевказаного автомобіля, ОСОБА_3 спробував запустити двигун автомобіля, але йому це не вдалося. Через декілька невдалих спроб увімкнути двигун, останній поставив передачу автомобіля в нейтральне положення, підштовхнув автомобіль, який стояв на схилі проїзної частини, внаслідок чого автомобіль почав рух вперед.
В подальшому, ОСОБА_3 , доїхавши на вказаному автомобілі до будинку №51 по вулиці Петропавлівській, залишив його, оскільки не зміг завести двигун. Перед тим, як залишити автомобіль, ОСОБА_3 з метою подальшого приховування транспортного засобу, зняв з автомобіля обидва державні номерні знаки та забрав із собою.
Вказані дії ОСОБА_3 призвели до того, що він вилучив автомобіль «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 із володіння ОСОБА_6 всупереч волі останнього.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 погодився із кваліфікацією його дій за ч.2 ст.289 КК України, визнав фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, що 06 липня 2017 року, близько 00 години, він перебував біля будинку № 44/2 по вулиці Верболозній в місті Києві, де помітив припаркований автомобіль «ВАЗ 2101», жовтого кольору.
Він вирішив заволодіти даним транспортним засобом з метою здійснення поїздки на ньому.
Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, він підійшов до водійських дверей автомобіля «ВАЗ 2101», за допомогою викрутки, що була з ним, пошкодив замок водійських дверей та проник до салону автомобіля.
Перебуваючи в середині вищевказаного автомобіля, він спробував запустити двигун автомобіля, але йому це не вдалося. Через декілька невдалих спроб увімкнути двигун, він поставив передачу автомобіля в нейтральне положення, підштовхнув автомобіль, який стояв на схилі проїзної частини, внаслідок чого автомобіль почав рух вперед.
В подальшому, доїхавши на вказаному автомобілі до будинку АДРЕСА_2 , він залишив його, оскільки не зміг завести двигун. Перед тим він зняв з автомобіля обидва державні номерні знаки та забрав із собою.
Він запевняє, що кається у вчиненому, просить врахувати це під час призначення покарання.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, зокрема, межі санкції ч.2 ст.289 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, знову вчинив корисливий злочин, по місцю проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Пом`якшуючою покарання ОСОБА_3 обставиною суд визнає щире каяття, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.
Обтяжуючою покарання обставиною щодо ОСОБА_3 суд визнає рецидив злочинів, що передбачено п.1 ч.1 67 КК України, оскільки він вчинив умисний злочини, маючи непогашену судимість за умисний злочин передбачений ст. 309 КК України, який не впливає на кваліфікацію його дій.
Враховуючи конкретні обставини справи, суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, який тривалий час не бажає ставати на шлях виправлення і продовжує вчиняти корисливі злочини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_3 до покарання у виді реального позбавлення волі, однак, в межах наближених до мінімального покарання, та без конфіскації майна і не знаходить підстав для застосування приписів передбачених ст.75, 76 КК України.
Оскільки ОСОБА_3 вчинив злочин в період дії іспитового строку на попереднім вироком, йому призначається покарання за сукупністю вироків згідно вимог ст.71 КК України.
Призначення іншого покарання, на думку суду не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільній небезпеці, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів.
Окрім цього, згідно вимог ст.ст. 96-1,96-2 КК України, суд не застосовує відносно обвинуваченого спеціальну конфіскацію, так як автомобіль, щодо якого він вчинив угон, у нього вилучено і він підлягає поверненню потерпілому.
Суд бере до уваги, що судові витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.
Згідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2016 року, остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі, без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття його під варту в порядку виконання вироку.
Згідно ст.100 КПК України речові докази, які повернуто потерпілому, залишити в його володінні.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1