Справа № 199/6001/17
ВИРОК
іменем України
25.09.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0000255 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кропивники, Шацького району, Волинської області, громадянина України, українця, не одруженого, не маючого на своєму утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, з неповною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 152. ( по стройовій частині) від 30 травня 2017 року військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду навідника 4-ю гранатомету гранатометних розрахунків гранатометного взводу протитанкової батареї батальйону бойового забезпечення військово частини НОМЕР_1 яка дислокується, АДРЕСА_2 . 35.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимої ст.ст. 9.11.12.16.127.128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України. Статутів Збройних Сил України (далі Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, ще визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з момент)' введення воєнного стан)' і Україні або в окремих її місцевостях га охоплює час мобілізації, воєнний час і часткове відбудовний період після закінчення воєнних дій. та відповідно до ст. 1 Закону України «Пре мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування Збройних Сил України, інших військових сформувань, сил цивільного захисту, підприємств установ і оріапізацій. а також виконання громадянами України свого конституційногс обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, яки і настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його де виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в України або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 5 березня 2015 року в Україні діє особливий період.

В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19 липня 2017 року №198 солдату ОСОБА_5 надано щорічну основну відпустку за 2017 рік терміном на 12 діб. тобто до 31 липня 201 7 року.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 повинен прибути до військової частини НОМЕР_1 01 серпня 2017 року.

Однак, 01 серпня 2017 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

21 серпня 2017 року солдат ОСОБА_5 , прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення припинено.

Таким чином, в період з 01 серпня 2017 року по 21 серпня 2017 року солда ОСОБА_5 незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 без поважиш причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, при обставинах, місті та часу, викладених у обвинувальному акті, 01. серпня 2017 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 21 серпня 2017 року.

Суд вважає, що вина ОСОБА_5 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду:

-наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2017 року про призначення службового розслідування для встановлення причин та обставин факту неприбуття 01.08.2017 року з відпустки солдата ОСОБА_5 ;

-висновком службового розслідування по встановленню причин та обставин факту неприбуття 01.08.2017 року з відпустки солдата ОСОБА_5 від 11.08.2017 року, відповідно до якого в діях останнього вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України;

-заявою солдата ОСОБА_5 від 21.08.2017 року про його ухилення від виконання обов`язків військової служби та явкою з повинною;

-копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 12.04.2017 року на ім`я ОСОБА_5 ;

Оцінюючи докази, суд вважає що дії ОСОБА_5 повинні бути кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем (крім строкової служби).

самовільне залишення місця служби без поважних причини, вчинене в умовах особливого періоду.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 вперше скоїв умисний тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин), який на теперішній час має велику суспільну небезпеку, у зв`язку з проведення АТО на сході України, тому обвинуваченому повинне бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Разом з тим, загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Призначаючи покарання суд враховує обставини, що пом`якшують покарання: ОСОБА_5 раніше не судимий, провину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, добровільно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готов нести кримінальну відповідальність, висловив жаль з приводу вчиненого та є учасником бойових дій.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 щиро каявся, що характеризує його суб`єктивне ставлення як винної особи до вчиненого злочину, та означає, що обвинувачений визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дав правдиві свідчення, щиро жалкував про вчинене, негативно оцінював злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Також, призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує, що обвинувачений не має не відбутого строку покарання, що він скоїв тільки один епізод одного складу злочину, а обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК Украйни, відсутні та не встановлені.

ОСОБА_5 раніше не засуджувався, має постійне місце проживання, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, крім того, відсутні інші відомості, які компрометують його як особу, відсутні інші кримінальні провадження у відношенні нього та він під адміністративним наглядом не перебував.

Таким чином, обставини, пом`якшуючи покарання та інші данні, характеризуючи особу підсудного, пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та надають право суду, застосовуючи ст.69 КК України призначити ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчою межі, встановленої в санкції ч.4 ст.407 КК України.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону "Про застосування амністії в Україні».

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнаних винними у вчинені злочину, який не є особливо тяжким проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами 2,3,4 статті 409, статті 410, частинами 2,3,4 статті 411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичній операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 не повідомлено про підозру у вчинені злочину, який є особливо тяжким проти життя та здоров`я особи та є діянням, передбаченим частинами 2,3,4 статті 409, статті 410, частинами 2,3,4 статті 411 КК України, а повідомлено про підозру у скоєні тяжкого злочину, є особою, яка брала безпосередньо участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичній операції у період її проведення, отримала статус учасника бойових дій.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 року», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Керуючись ч.2 ст.110, ст.ст.368,369,370,371,373,374, ч.1 ст.377 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і на підставі статті 69 КК України призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_5 на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити від відбування призначеного цим вироком покарання у зв`язку з амністією.

ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти на гауптвахті у залі суду.

Обвинувачений та прокурор мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, захиснику.

Суддя: ОСОБА_1