Справа № 460/2534/17
Провадження №1-кп/460/438/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
законного представника ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду, в місті Яворові кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000756 від 21 червня 2017 року про обвинувачення неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Дрогомишль Яворівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , студента 1-го курсу ВПУ №20, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
14 березня 2017 року близько 14 год 00 хв., неповнолітній ОСОБА_4 за попередньою змовою з особою №1 матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та неповнолітньою особою №2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, прибули на територію приватно-орендного підприємства «Сокіл», яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 за адресою с.Дрогомишль Яворівського району Львівської області, та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом розбиття металевим молотом двох бетонних плит, повторно, таємно намагалися вчинити крадіжку двох металевих каркасів із арматури, проте свого наміру на вчинення крадіжки чужого майна до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, незважаючи на те, що вчинили усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, однак не довели умислу, оскільки були викриті сторонніми особами, таким чином, своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно за попередньою змовою з групою осіб, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
До суду разом з з обвинувальним актом було направлено угоду про примирення укладену 11 червня 2017 року в даному кримінальному провадженню між неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 з участю законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 , захисника неповнолітнього адвоката ОСОБА_6 та потерпілим в кримінальному провадженні ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 471,473-474 КПК України. Крім цьього під час розгляду справи до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 поданого в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо застосування до неповнолітнього п."а" ЗУ "Про амністію в 2016році".

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що повністю розуміє права та наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та задовольнити клопотання щодо застосування щодо нього п."а" ЗУ "Про амністію в 2016році".

В судовому засіданні законний представник неповнолітнього обвинуваченого його захисник, потерпілий та прокурор просять затвердити угоду про примирення в даному кримінальному провадженні. Щодо задоволення клопотання про застосування до неповнолітнього п."а" ЗУ "Про амністію в 2016році" не заперечують.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акту та вимоги угоди, суд приходить до висновку, що винуватість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю а його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ,ч.2 ст. 185 КК України.
Згідно тексту угоди неповнолітній ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України. Сторони угоди з урахуванням особи неповнолітнього обвинуваченого, наявності обставин які пом`якшують покарання узгодили призначити ОСОБА_4 покарання: за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк- один рік та відповідно до вимог ст.ст.75,104 КК України, звільнивши неповнолітнього ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Дана угода відповідає вимогам ст.472 КПК України та сторонам угоди роз`яснено положення ст. 473, ч.4, ст. 474, ст. 476 КПК України. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, укладення угоди в даному кримінальному провадженні було добровільним. В судовому засіданні з`ясовано що обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про примирення суд не вбачає.
Переконавшись, що укладення угоди є добровільним, суд приходить до висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , яким слід затвердити угоду про примирення. Визнати неповнолітнього ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням вимог ст.ст.75,104 КК України, звільнивши неповнолітнього ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Що стосується клопотання захисника ОСОБА_6 поданого в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо застосування до неповнолітнього п."а" ЗУ "Про амністію в 2016 році", то таке слід задовольнити. Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покараня.
Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Вимогами пункту «А» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено: «Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов?язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.
Згідно вимог ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
Згідно із ст.15 Закону України "Про амністію у 2016 році", особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» був неповнолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про народження, він підпадає під дію п. "А" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" та може бути звільнений від відбування основного покарання.
Обставин, які виключають можливість застосування даного закону відносно ОСОБА_4 судом не встановлено.
Речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27,370, 373, 374, 472, 471- 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення укладену 11 червня 2017 року між неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 з участю законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 , захисника неповнолітнього адвоката ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000756 від 21 червня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст 185 КК України та призначення узгоджене сторонами покарання:
- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк-01(один)рік.
На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 01 (один) рік, з покладенням на нього обов"язків передбачених ст.76 КК України а саме протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Роз"яснити засудженому ОСОБА_4 про його обов"язок виконання умов угоди про примирення від 11.06.2017року та передбачену ст.389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.
Роз"яснити засудженому ОСОБА_4 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду про скасування вироку.
На підставі п. «А» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання.
Речові докази у справі, а саме:
- металевий молот, який відповідно до постанови слідчого Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області від 15 березня 2017 року, передано посадовій особі Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, відповідальній за зберігання речових доказів, після набрання вироком законної сили - знищити;
- металеві конструкції із ароматури, які відповідно до постанови слідчого Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області від 15 березня 2017 року, передано потерпілому ОСОБА_7 на зберігання після набрання вироком законної сили - залишити у його власності;
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ ОСОБА_1