АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 592/6000/17 Номер провадження 11-кп/786/375/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.186 КК України Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області на вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 14 липня 2017 року,

в с т а н о в и в :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Суми, громадянин України, одружений, маючий на утриманні малолітнього сина 2013 року народження, працюючий майстром у сервісному центрі «Технодоктор», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.3 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2 423, 44 грн.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 20.04.2017 року о 15.07 год. з метою заволодіння майном проник до приміщення кредитної спілки „Гроші всім ТОВ „ФК Філігран за адресою: м.Суми, вул. 1-ша Набережна річки Стрілки, 2а, в м.Суми, де відкрито, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а саме - розпилив з газового балончика в обличчя менеджера кредитної спілки ОСОБА_8 , після чого, взявши її лівою рукою за шию, нахилив обличчям вниз до столу, заволодів грошовими коштами в сумі 6 299 грн., які лежали у конверті у шухлядці робочого столу. Внаслідок дій ОСОБА_7 потерпілій було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого ліктьового суглобу та посттравматичного кон`юнктивіту обох очей.

На вказаний вирок прокурором подано апеляційну скаргу в якій він просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.186 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Мотивуючи апеляційну скаргу, вказав, що при розгляді провадження судом не було враховано того, що ОСОБА_7 ніде не працює, вчинив тяжке кримінального правопорушення. Також судом недостатньо враховано обставини вчинення злочину, його зухвалість та ретельну підготовку, на яку обвинувачений витратив час. Вважав висновок суду про можливість звільнення особи від відбування покарання з визначенням іспитового строку помилковим.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.3 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч.1 ст.413 цього Кодексу, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Доводи прокурора про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є слушними.
Згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Разом з тим, обираючи ОСОБА_7 покарання та звільняючи від його відбування, суд не в повній мірі взяв до уваги вимоги ст.65, ст.75 КК України і не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Так, місцевий суд, призначаючи покарання із звільненням від відбування покарання, залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий корисливий злочин, поєднаний із застосуванням насильства до потерпілої. Судом не враховано і конкретні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_7 ретельно готувався до вчинення вказаного злочину, зухвалість його дій під час заволодіння коштами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання не в повній мірі відповідає вимогам ст.75 КК України, а тому, відповідно до ст.65 цього Кодексу, необхідно призначити ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України та приписів п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зокрема, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Як правильно встановив місцевий суд, ОСОБА_7 визнав свою вину та щиро покаявся, повністю відшкодував спричинену шкоду, має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження. Ці пом`якшуючі покарання обставини колегія суддів визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Враховуючи конкретні обставини справи, відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, вперше притягається до відповідальності, має постійне місце проживання, сім`ю, працевлаштувався, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання на підставі ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.186 КК України.

Таке покарання відповідатиме вимогам ст.65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 14 липня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Взяти ОСОБА_7 під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання рахувати з 29.03.2018.

В іншій частині залишити вирок без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання його копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4