У Х В А Л А
Іменем України
16 листопада 2017 року
Шевченківський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Капітал консалтинг», про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0004194 від 10.04.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Заявник обґрунтовує клопотання тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року у справі № 761/13755/17, провадження № 1-кс/761/8667/2017, клопотання старшого слідчого ВП № 4 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004194, внесеному до ЄРДР 10.04.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч,2, ч.4 ст. 190, ч,1 ст. 358 КК України - задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Заборонено TOB «Капітал консалтинг» та будь-яким іншим особам розпоряджатися та користуватися квартирою АДРЕСА_1 .

Заявник вважає накладений арешт на квартиру незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує права та інтереси її законного власника, а тому просить слідчого суддю його скасувати

Представник заявника в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання попереджався належним чином, що не перешкоджає розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку представника, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
З матеріалів кримінального провадження № 0004194 від 10.04.2016 року вбачається, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було накладено арешт на вищевказану квартиру.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Отже, клопотання подано до належного суду.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що відповідно до вимог ч.2 ст. 170 КПК України арешт зазначеного в клопотання майна, має на меті збереження речових доказів.
Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Доводи сторони заявника, що арешт на майно накладено необгрунтовано, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та жодними доказами, долученими до матеріалів клопотання, підтверджені також не були.
Арештована квартира повністю відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
А оскільки арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладався з метою збереження речового доказу, тому відсутні підстави вважати, що він був накладений необґрунтовано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.
Також слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.
Керуючись вимогами ст.ст. 170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Капітал консалтинг», про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0004194 від 10.04.2016 року відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1