Постанова
Іменем України

03 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 727/2299/16-к
провадження № 51-930км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 29 вересня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000675, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26 травня 2016 року за ч. 3 ст. 185, ст. 395 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26 травня 2016 року та остаточно визначено засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Постановлено зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 10 березня 2016 року по день набрання вироком законної сила, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 29 вересня 2016 року, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду, 10 березня 2016 року о 04.00 год, ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Бетховена у м. Чернівці, діючи з метою заволодіння чужим майном, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , та погрожуючи йому застосуванням фізичного насильства за допомогою предмета схожого на пістолет, який приставив до шиї останнього, заволодів майном та грошовими коштами ОСОБА_8 на загальну суму 2 067 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення відносно ОСОБА_7 , а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК. Свої вимоги мотивує тим, що обвинувальний вирок грунтується на недопустимих доказах здобутих з порушенням вимог кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК). Вказує на те, що постанова слідчого від 16 березня 2016 року не визначає речовим доказом предмет схожий на пістолет, який до того ж не приєднувався до матеріалів кримінального провадження і усупереч ст. 290 КПК не відкривався стороні захисту, а також не досліджувався в суді. Крім того, в своїх показаннях засуджений та свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не підтверджують факту виявлення в ОСОБА_7 предмету схожого на пістолет. Стверджує про неповноту судового розгляду, що полягала у безпідставній відмові, на думку захисника, в задоволенні клопотання про призначення дактилоскопічної експертизи. Зазначає про те, що в суд втручався у допит свідків, яких до того ж не привів до присяги у голос. Вважає, що рішення апеляційного суду постановлено незаконним складом суду.
Позиції інших учасників судового провадження
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав доводи касаційної скарги та просив її задовольнити, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити розгляд у суді апеляційної інстанції, прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника та просив судові рішення залишити без зміни.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст.433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 187 КК судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК наведено докладні мотиви. Оцінка доказів відповідно до вимог ст.94 КПК є виключною компетенцією суду, що постановив вирок.

Матеріали провадження свідчать, що суди першої і апеляційної інстанцій ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.
Мотивуючи висновок про винуватість засудженого ОСОБА_7 у вчиненні розбою відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілого ОСОБА_8 , який прямо вказав на ОСОБА_7 , як на особу, котра відносно нього вчинила розбій за допомогою предмета схожого на пістолет, погрози застосування якого він сприймав реально, показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтвердили, що дійсно за вказівкою потерпілого про наявність у ОСОБА_7 предмету схожого на пістолет проводили поверхневий огляд останнього, в ході якого засуджений самостійно дістав з кишені предмет схожий на пістолет, а також показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили правильність відомостей зазначених в протоколі огляду місця події від 10 березня 2016 року. Ці показання повністю узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у їх достовірності, а також підтверджуються іншими письмовими доказами у кримінальному провадженні, зокрема даними протоколу огляду місця події, в ході якого у ОСОБА_7 було виявлено предмет схожий на пістолет; даними рапорту працівників поліції, в якому зазначено про повідомлення громадянином ОСОБА_8 про вчинення відносно нього розбою з погрозою застосування пістолету; даних висновку експерта про те, що вилучений у ОСОБА_7 предмет схожий на пістолет не відноситься до вогнепальної зброї є побутовою газовою запальничкою, що має форму самозарядного пістолета, а також даними протоколу слідчого експерименту, тощо.
У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення цих доказів, які б викликали сумніви в їх достовірності. Всі докази, покладені судом в основу обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достовірності й достатності.
Неспроможними є твердження захисника ОСОБА_6 про недопустимість доказів винуватості ОСОБА_7 внаслідок невизнання речовим доказом предмету схожого на пістолет в постанові слідчого від 16 березня 2016 року, скільки зі змісту вказаного рішення слідчого убачається, що даний предмет має значення речового доказу, який постановлено після проведення слідчих дій здати в камеру речових доказів Шевченківського ВП.
Що стосується доводів касаційної скарги про порушення ч. 12 ст. 290 КПК, то вони є необґрунтованими у зв`язку з тим, що предмет схожий на пістолет, як речовий доказ в суді не досліджувався і не використовувався у вироку при обґрунтуванні доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Також неприйнятними є доводи про безпідставну відмову суду в задоволенні клопотання сторони захисту про проведення дактилоскопічної експертизи, оскільки підстави визначені ст. 242 КПК для обов`язкового проведення даної експертизи відсутні, а інші зібрані у справі докази у своїй сукупності в достатній мірі підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення, зокрема щодо використання ОСОБА_7 вказаного предмету схожого на пістолет під час вчинення ним розбою відносно ОСОБА_8 .
Не викликають жодних сумнівів показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , оскільки кожний із них окремо повідомив відомості щодо обставин, які вони у день події безпосередньо сприймали, і які підтверджуютьзаконність проведення первинних процесуальних дій проведених відносно ОСОБА_7 з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення.

Поміж іншого, на думку колегії суддів, доводи захисника ОСОБА_6 щодо не приведення свідків до присяги у голос та втручання головуючого у їх допит не дають підстав для скасування судових рішень відносно ОСОБА_7 у розумінні ст. 412 КПК.
Таким чином, сукупність наведених у вироку доказів, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК. Вирок суду першої інстанції достатньо умотивований та відповідає вимогам ст.374 КПК.

Апеляційний суд, належним чином перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , визнав обґрунтованим висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність його правової кваліфікації. На усі доводи апеляції, які аналогічні доводам його касаційної скарги, надані обґрунтовані відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК.

Доводи захисника про незаконність складу суду в суді апеляційної інстанції спростовуються наявним в матеріалах кримінального провадження протоколом автоматичної зміни складу суддів від 27 вересня 2016 року, проведеному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді ОСОБА_13 .
Покарання засудженому ОСОБА_7 судом призначено відповідно до вимог ст. 65 ККз урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про його особу та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Оскільки закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону органами досудового розслідування, судами першої та апеляційної інстанцій у кримінальному провадженні не виявлено, тому законних підстав для скасування постановлених відносно засудженого ОСОБА_7 судових рішень за доводами касаційної скарги захисника ОСОБА_6 , Верховний Суд не убачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

ухвалив:
Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 29 вересня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3