Пр-ня по справі № 1кп/521/896/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Р. Молдова, громадянина Р. Молдова, маючого неповну середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, спільно проживаючого з ОСОБА_8 , тимчасово проживаючий в АДРЕСА_1 , без реєстраційного обліку в Україні, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше судимий: 1)23.05.2016 року Приморським р/с м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень; 2)12.12.2016 року Приморським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2017 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_5 знаходячись у дворі, біля будинку № 44 по вул. В. Терешкової в м. Одесі помітив раніше не знайому йому потерпілу ОСОБА_9 .

Діючи умисно, повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_5 непомітно для потерпілої підійшов до неї із заду та шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_9 ланцюжок із золота вагою 35 грам вартістю 35 000 гривень. Одразу ж після скоєння злочину, ОСОБА_5 з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисним діями обвинувачений ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 35 000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю та підтвердив факт відкритого викрадення майна у раніше незнайомої потерпілої ОСОБА_9 за обставинами, які викладені в обвинувальному акті. В теперішній час у скоєному розкаюється, просить суд суворо його не наказувати, обіцяє нових злочинів не вчиняти.

Окрім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та потерпілою обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що 05.06.2017 року приблизно о 15 годині вона знаходилась на вулиці В. Терешковій біля свого будинку № 44 разом зі своєю матір`ю. В цей час на неї був скоєний напад раніше незнайомим ОСОБА_5 , який зірвав з її шиї ланцюжок із золота з кулоном. Після скоєння злочину, нападник зник з місця вчинення злочину на мопеді. Кулон їй був повернутий. Під час судового розгляду родичами обвинуваченого потерпілій відшкодована матеріальна шкода завдана злочином. Цивільний позов просить залишити без розгляду.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_5 , судом встановлено, що він проживає разом з співмешканкою ОСОБА_8 та матір`ю. Отримав лише неповну середню освіту. Не маючи жодної спеціальності ніде офіційно не працевлаштований. Є громадянином ОСОБА_10 , в зв`язку з чим не має місця реєстрації в України. Раніше неодноразово судимий і в теперішній час скоїв новий умисний злочин, знаходячись під іспитовим строком за вироком Приморського р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України від 12.12.2016 року. Розшукується компетентними органами ОСОБА_10 для притягнення до кримінальної відповідальності на території Р. Молдова. Таким чином бідність, відсутність належної освіти і відпов ідно постійного стабільного заробітку, а також невихованість на думку суду привели обвинуваченого до скоєння вказаного злочину.

Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду та особистість обвинуваченого, який за останні два роки тричі притягувався до кримінальної відповідальності та не має в Україні стійких соціальних зв`язків свідчать, що ОСОБА_5 є особою суспільно небезпечною, яка фактично схильна до скоєння правопорушень.

Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду /пом`якшуючи та обтяжуючи/, та спосіб і обстановка вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_5 свідчать про необхідність застосування відповідних заходів примусу до останнього, що буде полягати у обмеженнях прав і свобод обвинуваченого. Необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного злочину, його обставинам, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 71 КК України.

Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України суд не вбачає, оскільки особа обвинуваченого як зазначено вище у вироку суду є суспільно небезпечною, яка схильна до скоєння однорідних злочинів проти власності. На протязі останніх двох років тричі притягувався до кримінальної відповідальності. Відшкодування шкоди потерпілій хоча і є обставиною, що пом`якшує покарання, однак не може бути підставою для призначення покарання більш м`якого ніж передбачено Законом.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду, оскільки остання подала до суду заяву про відшкодування їй завданої матеріальної шкоди родичами обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374-376 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з моменту законного затримання на підставі ухвали слідчого судді, тобто з 31.07.2017 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК України, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою вважати продовженим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч. 2 ст. 534 КПК України, вирок суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1