Справа № 487/3682/17
Провадження № 1-кп/487/143/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0001961 від 20.05.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця міста Миколаєва, громадянина України, неодруженого, безробітнього, раніше судимого 26.02.2001 Новоодеським РС Миколаївської області за ч. 3 ст. 101 КК України (ред. 1960) до 11 років позбавлення волі, 04.04.2008 звільнений УДО строком на 2 роки, 6 місяців, 11 днів, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено що 20.05.2017, приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Рута 25», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у світлий час доби по сухій, чистій проїзній частині вулиці Озерної, зі сторони вулиці Лазурної в напрямку вулиці Курортної, в місті Миколаєві.

Рухаючись у обраному напрямку, при проїзді нерегульованого перехрестя по вулиці Озерній, водій ОСОБА_5 в порушення п.п. 2.3 «б»; 12.3; 18.1; Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі - ПДР України), а саме: рухаючись по проїзній частині вул. Озерної, проявив особисту неуважність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, а також до дорожньої обстановки та її змінам, хоча зобов`язаний був постійно її контролювати і мав таку можливість, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід», ПДР України, та дорожньою розміткою білого кольору 1.14.1 додатку 2 ПДР України «Пішохідний перехід», при виявленні перешкоди у вигляді жінки-пішохода, ОСОБА_6 , яка рухалась з права наліво відносно напрямку його руху, по пішохідному переходу, у темпі спокійної ходи, не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, не переконався, що на пішохідному переході відсутній пішохід, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у вибраному ним напрямку, внаслідок чого допустив контактування передньою частиною кузова автомобіля з пішоходом ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину вулиці Озерної, по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2, додатку 1 та дорожньою розміткою 1.14.1 «білого кольору» додатку 2 ПДР України, з права наліво відносно напрямку його руху.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної області зліва та нижньої повіки лівого ока, струсу головного мозку, перелому лівої ключиці, перелому 3-6 ребер зліва, забою та саден в області правої кисті та правої ступні, які згідно висновку судово-медичної експертизи №865 від 30.06.2017, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 2.3 «б»; 12.3; 18.1; Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні описаного злочину визнав в повному обсязі, пояснивши, що 20.05.2017, приблизно о 15:00 годині, він керував автомобілем марки «Рута 25», рухався по вулиці Озерної, зі сторони вулиці Лазурної в напрямку вулиці Курортної, в місті Миколаєві.

При проїзді нерегульованого перехрестя по вулиці Озерній, ОСОБА_5 при виявленні жінки-пішохода, ОСОБА_6 , яка рухалась з права наліво відносно напрямку його руху, по пішохідному переходу, не вжив заходів до зниження швидкості, та продовжив рух, внаслідок чого допустив контактування передньою частиною кузова автомобіля з пішоходом ОСОБА_6 .

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_6 суду пояснила, що 20.05.2017, приблизно о 15:00 годині, перетинала проїзну частину вулиці Озерної, по нерегульованому пішохідному переходу у темпі спокійної ходи. Знаходячись на проїзній частині автомобіль марки «Рута 25» допустив контактування передньою частиною кузова автомобіля з нею. Внаслідок чого потерпіла впала на спину та отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної області зліва та нижньої повіки лівого ока, струсу головного мозку, перелому лівої ключиці, перелому 3-6 ребер зліва, забою та саден в області правої кисті та правої ступні.

Цивільний позов просила залишити без розгляду, у звязку з повним відшкодуванням майнової шкоди.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні описаного злочину підтверджується окрім пояснень свідків також доказами дослідженими судом, а саме:
- протоколом огляду місця події від 20.05.2017 з додатками (схема та фототаблиця);

-висновком експерта №17-503 від 29.06.2017 року, відповідно до якого ходова частина та система рульового управління автомобіля «РУТА 25 д.р.н. НОМЕР_1 на момент огляду знаходилося в працездатному стані, дозволяло водієві управляти автомобілем з відомою йому ефективністю, не мала не справностей, які могли б несподівано для водія привести до відведення автомобі ля убік від обраного водієм напряму, або до відмови системи.

Робоча гальмівна система автомобіля «РУТА 25» д.р.н. НОМЕР_1 на мо мент огляду знаходилася в працездатному і функціонально придатному стані дозволяла водієві знижувати швидкість автомобіля з відомою йому ефективністю, аж до зупинки автомобіля, а також не мала не справності, яка могла б привести до відведення автомобіля убік в процесі гальмування або відмові системи.

Оскільки робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля ««РУТА 25» д.р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилися у працездатному стані, то дослідження у рамках відповіді на питанняпро те, міг лі водії їх виявити не мають сенсу.

- висновком експерта №17-504 від 29.06.2017 року, відповідно до якого створення слідів та пошкоджень в передньої частини правого крила автомобілю «РУТА 25» д.р.н. НОМЕР_1 можливо віднести до процесу контактування автомобіля і пішохода.

Місто наїзду автомобіля «РУТА 25» д.р.н. НОМЕР_1 на пішохода розташовувалось на деякій відстані перед плямої речовини бурого кольору, на проїжджої частині вул. Озерної, залишеної постраждалим після наїзду в середньої полосі руху.

- висновком експерта №17-682 від 30.06.2017 року, відповідно до якого водієві автомобілю "РУТА 25", реєстраційний номер НОМЕР_1 , у своїх діях необхідно було керуватися пунктами 18.14, 12.13, а саме: "Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яка водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно прийняти заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Водій автомобіля «РУТА 25», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належним і своєчасним виконанням пунктів 18.1,12.3 ПДР мав би технічну можливість запобігти ДТП.

Дії водія автомобіля "РУТА 25", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідали п.п. 18.1, 12.3 ПДР та з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з ДТП, що сталося

- висновком експерта №865 від 30.06.2017 року, відповідно до якого, у ОСОБА_6 мають місце тілесні пошкодження у вигляді забійної рани лобної області зліва та нижньої повіки лівого ока, струсу головного мозку, перелому лівої ключиці, перелому 3-6 ребер зліва, забою та саден в області правої кисті та правої ступні.

Дані тілесні пошкодження утворилися в наслідок дії тупих твердих предметів, можливо в умовах ДТП (зіткнення автомобіля з пішоходом), не виключено незадовго до звернення у лікарню 20.05.2017 р.

По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров*я (термін зростання кісток перевищує 21 добу).

Під час контактування з транспортним засобом потерпіла могла знаходитися в положенні стоячи, повернутою лівою стороною тіла до транспортного засобу, що рухався.

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що вина ОСОБА_5 доведена у повному обсязі, а його дії суд кваліфікує кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, визнання провини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання ОСОБА_5 , суд також враховує данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку Миколаївській обласній психіатричній лікарні №1 не перебуває, на обліку Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, передбачене санкцією статті ч.1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу.

На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він досяг пенсійного віку, вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, повністю визнає свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлений.
Прокурор та потерпіла в судовому засіданні не заперечували проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цьогоЗакону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цьогоЗаконупоширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п."Ґ"ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно дост. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно дост. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З долученого до матеріалів кримінального провадження пенсійного посвідчення від 16.09.2015 року, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 досяг пенсійного віку. Крім того, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке не є особливо тяжким відповідно дост. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 20.05.2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністіїв подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду, у звязку з повним відшкодуванням майнової шкоди.
З обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати понесені на залучення експерта в сумі 1782,00 грн.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.
Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні крмінального правопорушення передбаченого ч.1ст .286 КК України та призначити йому покарання у виглядіштрафу у розмірі 3400 грн.
На підставі ст. 1 п.«ґ`Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-У111звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов ОСОБА_6 - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 1782,00 грн.

Речовий доказ, а саме автомобіль марки «РУТА 25» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_8 - залишити ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1