Справа № 171/119/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року м.Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001130 від 15.09.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із вищою освітою, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні дитину 2007 року народження, працюючого слюсарем з ремонту котелень і пилоприготувальних цехів 2 розряду Цеху з ремонту обладнання Криворізької ТЕМ ТОВ «Інтеренергосервіс», м. Зеленодольськ, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

15 вересня 2016 року близько 00 год. 50 хв. водій ОСОБА_5 , керував технічно справним автомобілем «Ніссан Максіма», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по проїзній частині вул.Спортивна в м. Зеленодольск, Апостолівського району Дніпропетровської області з боку перехрестя вулиць Спортивна та Комсомольська в напрямку технічної водойми Криворізької ТЕС.

Під час руху по вищезазначеній проїзній частині та наближенні до перехрестя вулиць Спортивна та Грушова, садового товариства «Відпочинок», що розташоване в м. Зеленодольск, Апостолівського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян і проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись по вказаній дорозі обрав таку швидкість руху автомобілю, за якої він втратив можливість контролювати його рух, внаслідок чого, автомобіль змінив напрямок руху ліворуч, виїхав за межі проїзної частини де допустив наїзд на стовбур дерева.

Тим самим ОСОБА_5 грубо порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, де передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Невиконання вищезазначеного пункту Правил дорожнього руху України ОСОБА_5 призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пасажиру вищезазначеного автомобілю ОСОБА_7 було заподіяно наступні об`єктивно підтверджені тілесні ушкодження: сполучена травма: забійні рани голови; струс головного мозку; закритий перелом лівої ключиці; закритий перелом правого плеча у середній його третині, які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), не виключено за умов дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 286 від 30.12.2016 року, дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі що спричинили тривалий розлад здоров`я, тривалістю понад три тижні 21 добу (загоєння кісткової тканини перевищує 21 добу).

Окрім цього, в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, іншому пасажиру вищезазначеного автомобіля ОСОБА_8 , було заподіяно наступні тілесні ушкодження: сполучена травма: закрита тупа травма грудної клітки переломи 5-7-8-9 ребер ліворуч; ушкодження лівої легені; травматичний лівобічний гемопневмоторакс; закрита тупа травма живота ушкодження селезінки; ушкодження (розрив) лівої нирки; заочеревна гематома ліворуч з проривом в черевну порожнину; гемоперитонеум (операція № 458 від 15.09.2016 року); перелом шийки лівого стегна з повним вивихом голівки стегнової кістки; шок 2 ступеня, які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), не виключено за умов дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку судово-медичного експерта № 287 від 30.12.16 року, дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив що визнає обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, від дачі показань відмовився.
Потерпіла ОСОБА_7 в письмовій заяві просила справу розглянути у її відсутності, зазначила, що ОСОБА_5 відшкодував завдані їй збитки, просила призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Потерпілий ОСОБА_8 в письмовій заяві просив справу розглянути у його відсутності, зазначив, що ОСОБА_5 відшкодував завдані йому збитки, просив призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Судом досліджено висновок судової автотехнічної експертизи № 5/10.1-1051 від 22 листопада 2016 року відповідно до якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Ніссан Максіма» ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «Ніссан Максіма» ОСОБА_5 визначалася виконанням ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Ніссан Максіма» ОСОБА_5 на відповідали вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з ДТП (а.с.43-44 матеріали КП).

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини його вчинення і не заперечують проти недоцільності дослідження доказів щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів у даному провадженні. Розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Дії ОСОБА_5 , які полягають в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження та тяжке тілесне ушкодження правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні виду та міри покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, щодо якого за місцем проживання компрометуючих матеріалів немає, останній не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не судимий, має на утриманні сина 2007 року народження, місце проживання якого за рішенням суду визначено з ним і якого виховує сам, думку потерпілих, які просять призначити мінімальне покарання обвинуваченому, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин що обтяжують покарання не встановлено.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття останнього, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Частиною 2 ст. 65 КК України, передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілих, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи вищенаведене, а також ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за можливе застосувати при призначенні покарання ОСОБА_5 положення ст.75 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку, одночасно поклавши на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Також, суд, при призначенні покарання, вважає необхідним призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строком на два роки.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи, відповідно до ст.124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний з ахід ОСОБА_5 не обирати.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме автомобіль марки «Ніссан Максіма», державний реєстраційницй номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_9 повернути за належністю власнику ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи у справі в сумі 703 грн. 68 коп. на користь держави.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1