Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5

розглянула в закритому судовому засіданні в м. Києві 9 лютого 2017 року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2012 року та вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2012 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

засуджено:

за ч. 3 ст. 152 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 153 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

За ч. 1 ст. 186 КК України ОСОБА_6 виправдано за недоведеністю вини.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

за ч. 3 ст. 152 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі.

за ч. 2 ст. 153 КК України на 3 роки позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

За ч. 1 ст. 186 КК України ОСОБА_9 виправдано за недоведеністю вини.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь ДНДКЦ МВС України по 749 грн. 65 коп. судових витрат з кожного.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 5 грудня 2013 року, залишеною без зміни ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2014 року,вирок районного суду щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.

Вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2016 року вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2012 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано. Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим:
- за ч. 3 ст. 152 КК України на 8 років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 153 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

В решті вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 13 липня 2005 року біля 01 години разом з ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Карпати Мукачівського району Закарпатської області біля автодороги Київ-Чоп, погрожуючи застосувати фізичне насильство, примусили ОСОБА_7 пройти з ними на поле за селом Карпати Мукачівського району в напрямку м. Свалява, де, проти її волі, по черзі разом з третьою невстановленою особою, зґвалтували ОСОБА_7 та вступили з нею в статеві зносини неприроднім способом.

У касаційних скаргах, які аналогічні за своїм змістом, засуджений ОСОБА_6 та в його інтересах захисник ОСОБА_5 , просять скасувати вирок апеляційного суду щодо засудженого, а справу направити на новий апеляційний розгляд. На обґрунтування своїх вимог вказують на те, що досудове слідство та судовий розгляд справи проведено неповно та однобічно, а висновок суду про наявність у діях засудженого складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України не підтверджується наведеними у вироку доказами. Також захисник та засуджений зазначають, що матеріалами досудового розслідування та судового слідства, і показами потерпілої ОСОБА_7 не підтверджуються дані щодо вступу засудженого з останньою в статеві зносини неприроднім шляхом. Крім того вказують на неправильне застосування кримінального закону при винесенні апеляційним судом вироку щодо ОСОБА_6 та призначенні реального покарання у виді 8 років позбавлення волі, оскільки на думку скаржників дії засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були тотожними, а покарання ОСОБА_8 призначено із застосуванням ст. 75 КК України а ОСОБА_6 у виді 8 років позбавлення волі.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності вини засудженого ОСОБА_6 та правильності кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку апеляційного суду щодо нього в зв`язку з м`якістю призначеного покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених засудженим злочинів та його особі. Посилається при цьому на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкі злочини, не визнавав та не визнає свою вину.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_5 , який підтримав свою касаційну скаргу та касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , і заперечував проти задоволення касаційної скарги потерпілої, пояснення прокурора ОСОБА_4 , яка не підтримала касаційні скарги і просила залишити їх без задоволення, обговоривши доводи, викладені в касаційних скаргах та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга потерпілої не підлягає задоволенню, а касаційні скарги засудженого та захисника підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 362, 365 КПК України в редакції 1960 року суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи апеляцій, у тому числі якщо для того є підстави і шляхом проведення судового слідства. Усі доводи, що містяться у апеляційних скаргах, мають бути ретельно вивчені та проаналізовані з урахуванням наявних у справі та додатково поданих матеріалів з тим, щоб жоден довід не залишився нерозглянутим.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК України в редакції 1960 року в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляції, короткий виклад пояснень осіб, які брали участь у засіданні, аналіз доказів, досліджених під час судового слідства, проведеного апеляційним судом, та докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Проте, як убачається з матеріалів справи, апеляційним судом при розгляді даної кримінальної справи щодо ОСОБА_6 та винесенні вироку не було дотримано вимог вказаної норми кримінально-процесуального закону.

Так, крім інших учасників судового розгляду, засуджений ОСОБА_6 , не погодившись з вироком суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про скасування вироку щодо нього з мотивів неправильного застосування кримінального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Вважав, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 153 КК України. Мотивуючи свої доводи тим, що судом першої інстанції не перевірені доводи та не надано оцінки показанням потерпілої з приводу фактичних обставин справи. Вказував, що суд безпідставно не прийняв до уваги її показання про те, що він не вступав з нею в статеві зносини неприроднім шляхом, а статеві зносини природнім шляхом відбулися за взаємною згодою.

Ці доводи засудженого суд апеляційної інстанції не розглянув та належним чином не спростував.

Отже, суд апеляційної інстанції, формально розглянувши справу щодо ОСОБА_6 , не дав належної та обґрунтованої відповіді на всі доводи поданої засудженим апеляційної скарги, в тому числі і щодо кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 153 КК України, а лише послався на вирок районного суду, в якому було вказано про співвиконавство при вчиненні даного злочину, однак не конкретизовано, які саме дії ОСОБА_10 дали суду підстави вважати його винним у вчинені зазначеного злочину, характер та ступінь участі ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, чим було порушено право засудженого на об`єктивний та неупереджений розгляд справи в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного, вирок апеляційного суду є таким, що постановлений з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд, оскільки зазначені порушення перешкодили апеляційному суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Під час нового розгляду справи апеляційному суду слід врахувати вищезазначене, ретельно дослідити доводи скарг засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 , в тому числі і щодо кваліфікації дій засудженого за ч. 2 ст. 153 КК України, виходячи із фактичних обставин справи, яким дати належну оцінку та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України в редакції 1960 року та розділом ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без зміни на строк 2 місяці, тобто до 9 квітня 2017 року.

Судді:

_________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2