Справа № 554/2606/17

ВИРОК
Іменем України
Дата документу 18.08.2017

Октябрський районний суд м.Полтави в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
ОСОБА_6 13.11.2016 року приблизно в 00 годин 30 хвилин вибив вхідні двері та увірвався до своєї квартири АДРЕСА_2 , де вчинив зі своєю дружиною ОСОБА_5 сварку, звинувачуючи її у подружній зраді, при цьому зажадав від неї негайно йти з ним на вулицю з`ясовувати стосунки із коханцем, однак, отримавши відмову, діючи на ґрунті ревнощів та неприязні в емоційному стані вирішив застосувати до неї фізичне насильство та з непрямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та хоча і не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, з великою силою прикладення штрикнув їй великим пальцем руки в праве око, чим спричинив середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розляду здоров`я у вигляді: перелому очної пластинки решітчастої кістки справа зі зміщенням, гематоми та субконьюнктивального крововиливу з гемофтальмом правого ока.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково, вважаючи свої дії неумисними. Показав, що запідозрив свою дружину у подружній зраді та коли повертався додому в ніч на 13.11.2016 року зателефонував їй та попросив спуститися на вулицю щоб знайти її коханця і з`ясувати з ним стосунки. Далі він прийшов додому та відкрив перші зовнішні двері, однак виявив, що наступні двері були зачинені зсередини, тому ногою їх вибив та, зайшовши всередину, вчинив сварку з дружиною, оскільки відчував ревнощі. Під час сварки їх син спустився вниз, бо йому зателефонувала поліції. Після чого він хотів схопити правою рукою дружину щоб примусити її все ж йти за ним на вулицю, однак втрапив їй великим пальцем у праве око, від чого вона відбігла та у цей час зайшли працівники поліції. В свою чергу дружина щодо нього жодного насильства не застосовувала. Далі поліцейські відвезли його до помешкання матері і відпустили, на стан сп`яніння не освідували. Про те, що сталося жалкує, однак збитки не відшкодував. Наразі з дружиною розлучений, вона виїхала з їх спільної квартири і проживає з сином. Позов у частині матеріальної шкоди визнав повністю, в частині моральної шкоди визнав у межах розумної суми.
Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 12.11.2016 року їздила на дачу в село Ковалівка, Полтавського району та повернулася додому після 18 години. Чоловіка вдома не було. Приблизно опівночі чоловік зателефонував на телефон сина та коли останній дав їй слухавку, ОСОБА_6 став у агресивній формі вимагати щоб вона спустилася вниз та він буде розбиратися із якимось хлопцем. З його голосу вона зрозуміла, що він перебував у стані сп`яніння, тому відчула страх та зачинила зсередини внутрішні вхідні двері. Через декілька хвилин чоловік прийшов додому та вибив ці двері. Коли увійшов всередину, наказав їй виходити, при цьому дістав з карману канцелярський ніж та розмахуючи ним, говорив, що зараз буде різати шини її коханцю. Потім син став поміж них і просив його відійти, при цьому викликав поліцію. Однак чоловік великим пальцем своєї лівої руки сильно та різко штрикнув їй в праве око від чого вона відчула сильний біль, відскочила і впала на ліжко. Після цього син побіг відчинити двері під`їзду поліції. Водночас, чоловік викинув канцелярський ніж у вікно. Далі поліція його забрала з собою. Вважає дії чоловіка умисними, оскільки він вів себе агресивно та у них вже деякий час були неприязні стосунки через його постійні безпідставні ревнощі та процедуру розлучення.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 (син обвинуваченого та потерпілої) повністю підтвердив показання потерпілої ОСОБА_5 , вказавши, що 13.11.2016 року опівночі під час сварки його батько в його присутності сильно штрикнув матері пальцем в око.
Із заяви ОСОБА_5 , складеної 13.11.2016 року о 01 годині ночі до поліції, убачається, що напередодні її вдарив чоловік по обличчю та погрожував при цьому (а.с. 45).
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1758 від 09.12.2016 року у ОСОБА_5 виявлено середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розляду здоров`я у вигляді: перелому очної пластинки решітчастої кістки справа зі зміщенням, гематоми та субконьюнктивального крововиливу з гемофтальмом правого ока, які утворились не менш ніж однократної дії тупого обмеженого предмету (а.с.51-52).
Наявність указаних тілесних ушкоджень також підтверджується висновком спіральної комп`ютерної томографії ( а.с.46), картою виклику швидкої медичної допомоги о 01.02 год. 13.11.2016 року (а.с. 59) та візуально фотокарткою з зображенням потерпілої безпосередньо після отримання тілесних ушкоджень (а.с.47).
Показання потерпілої детально перевірені та підтверджені під час проведеного з нею слідчого експерименту від 10.01.2017 року (а.с.53-56) та на підставі нього висновком судово-медичної експертизи № 47 від 27.01.2017 року, згідно з яким показання потерпілої повністю відповідають об`єктивним судово-медичним даним (а.с. 58).
У ході слідчого експерименту 24.02.2017 року обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував заподіяння потерпілій ОСОБА_5 удару великим пальцем руки в область її правого ока, однак стверджував, що наніс удар саме правою рукою випадково, оскільки мав намір схопити її за плече (а.с.69-75).
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 287 від 17.03.2017 року, проведеної за результатами слідчого експерименту з ОСОБА_6 , його показання входять в протиріччя щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_5 , оскільки для утворення цих тілесних ушкоджень необхідно прикласти досить достатню силу, яка б діяла в ділянку правого ока, що призвело до досить масивних ушкоджень та травмування кісткової тканини (а.с. 76-77).
Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були очевидцями події, дали показання, що обвинувачений ОСОБА_6 характеризується виключно позитивно, який постійно працює фізично та утримує сім`ю.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає провину ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України повністю доведеною поза розумним сумнівом та ставиться критично до показань обвинуваченого щодо ненавмисного спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, з огляду на таке.
Як встановлено під час розгляду справи між обвинуваченим і потерпілою як подружжям вже певний час були особисті неприязні стосунки та тривала процедура розлучення. Конфлікт між ними виник не спонтанно а за цілеспрямованих умисних дій обвинуваченого, який відчуваючи ревнощі, хотів зясувати стосунки із дружиною в тому числі шляхом застосування до неї фізичної сили. При цьому змушував її опівночі вийти на вулицю, вибив в цей час вхідні двері до квартири та незважаючи на опір син, що став на захист матері, заподіяв різкий та сильний удар рукою в область ока потерпілої з відкритим великим пальцем, тому об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілої, хоча і не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду здоров`ю іншій особі за умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Припинив свої дії лише за безпосереднього втручання поліції, в подальшому не вжив заходів до надання їй допомоги на лікування. Водночас, показання обвинуваченого щодо випадкового спричинення ушкоджень потерпілій є неспроможними з огляду на об`єктивні судово-медичні дані.
Таким чином, установлені обставини справи безперечно не свідчать про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 бажання настання наслідків у виді середньої тяжкості тілесних ушкоджень, однак, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 , завдаючи удар потерпілій ОСОБА_5 діяв з непрямим умислом, тобто хоча і не бажав, але свідомо припускав настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння.
Тому дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України, як нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліках нарколога і психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я, не офіційно працює.
Відповідно до ст. 66, 67 КК України, обставин, що пом`якшують на обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Враховуючи викладене, а також відомості висновку уповноваженого органу з питань пробації та позицію потерпілої, яка не настоювала на ув`язненні обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів без реального відбування покарання у виді обмеження та позбавлення волі та, з урахуванням усіх встановлених обставин справи, вважає за необхідне і достатнє призначити йому покарання у виді обмеження волі на рівні мінімальної межі з випробуванням та встановленням іспитового строку.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_11 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробаціїпро зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_5 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. 94 к. на відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів із дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1