Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/254/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000545 на вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27 грудня 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда Кіровоградської області, українець, громадянин України, освіта базова загальна середня, офіційно не одружений (співмешкає), не працює, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий (останні судимості):

- 12.03.2013 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі;

- 15.11.2013 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Згідно ухвали Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06.04.2016 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на один рік двадцять один день

визнаний винуватим та засуджений ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2013 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано попереднє ув`язнення з 19 липня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вироком також вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду ОСОБА_7 засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникнення у інше приміщення за таких обставин.

12 липня 2016 року, близько 10 год. 45 хв., ОСОБА_7 , маючи на меті корисливий мотив, прийшов до магазину '' ІНФОРМАЦІЯ_2 '', що знаходиться по АДРЕСА_2 , яким на праві оренди користується приватний підприємець ОСОБА_9 , де руками відігнув профільний лист і через утворений отвір проник до літнього приміщення магазину та через відчиненні двері проник до приміщення вказаного магазину, звідки повторно, таємно викрав мобільний телефон ''Леново А529'', вартістю 1535 грн., в якому знаходились сім-карта мобільного оператора ''МТС'', вартістю 25 грн., сім-карта мобільного оператора ''Київстар'', вартістю 25 грн., карта-пам`яті на 2 Гб вартістю 89 грн., двадцять пачок сигарет ''Bond'' синій вартістю 16 грн. кожна, загальною вартістю 320 грн. та гроші в сумі 300 грн. Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на загальну суму 2294 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, пом`якшивши призначене йому покарання. Призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Згідно ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 19.07.2016 року по день набрання вироку законної сили. Доповнити мотивувальну частину вироку обставиною, яка пом`якшує покарання - часткове добровільне відшкодування шкоди, сприяння розслідуванню злочину та наявність тяжкого інфекційного захворювання на туберкульоз, в решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при призначені обвинуваченому покарання, який свою вину визнав повністю, суд залишив поза увагою обставини злочину, його наслідки та обставини, що спонукали до вчинення злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілої, яка не наполягала на призначені суворого покарання. Також суд не врахував добровільне в повному обсязі відшкодування обвинуваченим спричиненої шкоди, сприяння розслідуванню злочину, наявність у обвинуваченого тяжкого інфекційного захворювання. Зазначені обставини апелянт вважає підставами для пом`якшення його підзахисному покарання, що буде відповідати загальним засадам покарання та його меті, визначених статтями 65,50 КК України.

Заслухавши доповідача, адвоката та обвинуваченого, які в дебатах, а обвинувачений і в останньому слові вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі, висновок прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін,

дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікації його дій за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникнення у інше приміщення, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого та вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення.

При призначені ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції відповідно вимог ст. 65 КК України врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Як особа обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, будучи умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі знову вчинив новий злочин від якого тяжких наслідків не настало, у вчиненому щиро розкаявся, повністю визнав свою вину, частково відшкодував потерпілій завдані збитки, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнав щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання не встановив.

На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки за умови ізоляції від суспільства і враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, призначив ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами ч.1 ст. 71 КК України. Також суд при призначені покарання застосував до обвинуваченого положення ч.5 ст. 72 КК України.

Враховуючи зазначене колегія суддів дійшла переконливого висновку про те, що призначене судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає його меті, виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Вимоги апеляції адвоката про необхідність пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання за обставин, викладених в апеляції, задоволенню не підлягають, за наступних обставин.

Так, при призначені ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував, обставини справи, визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування збитків завданих потерпілій, характеристику за місцем проживання обвинуваченого, Також врахував обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують. На підставі викладеного, суд призначив обвинуваченому майже мінімальне покарання, визначене санкцією ч.3 ст. 185 КК України. Також суд враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, призначив ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами ч.1 ст. 71 КК України, а також застосував до обвинуваченого положення ч.5 ст. 72 КК України.

Посилання адвоката на те, що обвинуваченим добровільно в повному обсязі відшкодовано збитки потерпілій є безпідставними, так як потерпілій повернутий лише викрадений мобільний телефон, який був виявлений та вилучений під час огляду місця події, інші спричинені збитки потерпілій відшкодовані не були, а тому сам факт, що потерпіла не заявила цивільний позов не може вважатись добровільним відшкодуванням обвинуваченим спричинених збитків.

Враховуючи зазначене та, що обвинувачений будучи умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий тяжкий злочин, колегія суддів дійшла переконливого висновку про неможливість призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання.

Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляції не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу адвокат залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27 грудня 2016 року, щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання її копії.
Судді підпис
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2