Справа №295/2234/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2017 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із указаною скаргою, в якій просить скасувати рішення слідчого про відмову у поверненні тимчасово вилученого майна та зобов`язати слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 безоплатно повернути автомобіль «Ауді А4», д.н.з НОМЕР_1 , та техпаспорт до нього ОСОБА_4 . В обґрунтування вимог скарги зазначає, що 22.02.2017 року у гр. ОСОБА_4 під час перевірки та огляду автомобіля «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Житомирі виявлено факт підозри підробки ідентифікаційного номера кузова транспортного засобу. Під час огляду місця події ОСОБА_4 надав дозвіл на вилучення автомобіля з метою подальшого дослідження відповідними спеціалістами на предмет підтвердження або спростування підозри підробки ідентифікаційного номера кузова транспортного засобу. За вказаним фактом СВ Житомирського ВП порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.290 КК України. Представник зазначає у скарзі, що вищевказаний транспортний засіб в подальшому визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, він був досліджений відповідними спеціалістами. На письмову заяву про повернення автомобіля, адресовану слідчому, було відмовлено, оскільки транспортний засіб визнано речовим доказом. Адвокат ОСОБА_3 не згодний із рішенням слідчого та звертає увагу, що вилучений автомобіль являється тимчасово вилученим майном, арешт на нього не накладався, а тому транспортний засіб підлягає поверненню володільцю. Крім того вважає зберігання транспортного засобу на штрафмайданчику та грошову оплату за таке зберігання незаконними, у зв`язку із чим просять безоплатно повернути автомобіль «Ауді А4», д.н.з НОМЕР_1 , його володільцю.
У судове засідання представник скаржника не з`явився, подав на адресу слідчого судді заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримує.
Слідчий у судове засідання так само не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги згідно ч. 3 ст. 306 КПК України.
Слідчий суддя, вивчивши й дослідивши письмові матеріали скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Статтею 169 КПК України визначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач, яке повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено (ч. 6 ст. 173 КПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу огляду місця події та постанови про призначення криміналістичної експертизи, під час огляду місця події у гр. ОСОБА_4 були вилучені до Житомирського ВП транспортний засіб марки «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
У своїй письмовій відповіді від 27.02.2017 на заяву про повернення автомобіля слідчий ОСОБА_5 вказує, що автомобіль «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 , та документи на нього являються речовими доказами по кримінальному провадженню, а тому не можуть бути повернуті до прийняття кінцевого процесуального рішення по даному провадженню. В ході досудового слідства на транспортний засіб та документи на нього арешт не накладався.
Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 19 листопада 2012 р. № 1104, передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
При цьому у п. 32 вищезгаданого Порядку зберігання речових доказів зазначається, що фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.
Зважаючи на те, що автомобіль марки «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 ,та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мають статус тимчасово вилученого майна та на теперішній час відсутнє процесуальне рішення слідчого судді, яке б підтверджувало законність їх тримання, слідчий суддя приходить до висновку про те, що даний транспортний засіб разом із свідоцтвом про реєстрацію мають бути повернуті особі, у якої вони були вилучені.
Також з огляду на те, що витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, слідчий суддя приходить до висновку, що повернення таких доказів повинно відбуватись без будь-яких витрат з боку володільця тимчасово вилученого майна, а вимоги третіх осіб щодо сплати коштів за зберігання речових доказів є неправомірними.
Отже вимога скарги, яка полягає у зобов`язанні слідчого повернути безкоштовно тимчасово вилучений автомобіль, на переконання слідчого судді, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Слідчий суддя вважає за можливе відмовити в задоволенні вимог скарги в частині скасування рішення слідчого про відмову у поверненні тимчасово вилученого майна, оскільки дане рішення було фактично викладено у письмовій формі у вигляді листа-повідомлення та не відповідає за своєю формою процесуальному рішенню слідчого, про яке ведеться мова у ст. 110 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 123. 167, 169, 171, 173, 303, 307 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУ НП України в Житомирській області ОСОБА_5 повернути безоплатно тимчасово вилучений транспортний засіб автомобіль марки «AUDI А4», д.н.з. НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 його володільцю ОСОБА_4 .
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1