Справа № 1-кп/593/89/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" серпня 2017 р.
Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережанах, Тернопільської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000197 від 27.11.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, Тернопільської області, гр.України, освіта середня, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2016 року, біля 12 год. 45 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21065», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка», в бік с.Плотича, Козівського району, Тернопільської області, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно зреагувати на її зміну, щоб не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 і на ділянці автодороги 124 км, що в межах населеного пункту с.Плотича, Козівського району, Тернопільської області, внаслідок чого розпочав обгін вантажного автомобіля, який рухався з меншою швидкістю попереду в попутному йому напрямку. Не переконавшись в безпечності маневру обгону, перед початком обгону та виїздом на зустрічну смугу, водій ОСОБА_4 в порушення вимог п.п. 10.1.; 14.2. (в) ПДР не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, і що такий маневр буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав своїм автомобілем «ВАЗ 21065» на зустрічну смугу руху, створивши своїми діями аварійну обстановку для інших учасників дорожнього руху, зокрема і для водія автомобіля «Lifan 520 SX» ОСОБА_7 , який рухався йому назустріч, позбавивши його технічної можливості запобігти зіткненню транспортних засобів, внаслідок чого відбулось зіткнення передньою правою частиною автомобіля «ВАЗ 21065» із передньою правою частиною автомобіля «Lifan 520 SX», яким керував ОСОБА_7 .

Внаслідок зіткнення транспортних засобів отримали тілесні ушкодження:

водій автомобіля «Lifan 520 SX» ОСОБА_7 у вигляді забою м`яких тканин передньої поверхні ділянки грудної клітки із закритими переломами п`ятого та шостого правих ребер, які потягнули за собою тривалий (більше 21 доби) розлад здоров`я і за цією ознакою, відповідно до п.п. 2.2.1. і 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та пасажир автомобіля «Lifan 520 SX» ОСОБА_8 у вигляді: перелому голівки правої стегнової кістки і правої кульшової западини, які не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я і за цією ознакою, відповідно до п. 2.2.1. і 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3. (б, д); 10.1. та 14.2. (в) ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю і показав, що дійсно, за обставин описаних в обвинувальному акті, 27 листопада 2016 року, біля 12 год. 45 хв., він керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21065», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка», в бік с.Плотича, Козівського району, Тернопільської області, при виконанні маневру обгону великогабаритного транспортного засобу, допустив зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався йому на зустріч, в результаті чого і водій і пасажир вказаного транспортного засобу отримали тілесні ушкодження. Зіткнення відбулося з його вини, оскільки перед початком здійснення маневру обгону іншого транспортного засобу він не переконався у безпечності вчинюваного маневру. У вчиненому розкаюється і вважає, що досліджувати будь-які інші докази у кримінальному провадженні, крім його власного зізнання нема потреби. Крім цього підсудний ОСОБА_4 показав, що він повністю відшкодував заподіяні збитки потерпілим, крім ремонту автомобіля та витрат за лікування, відшкодування на яке та ремонт якого повинна здійснити страхова компанія і просить суворо його не карати.

Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили показання підсудного ОСОБА_4 і заявили, що будь-яких претензій до підсуднього у них немає, оскільки решту: витрати на лікування та ремонт автомобіля буде здійснювати страхова компанія і просять суворо його не карати, призначивши винному покарання як найменше, передбачене статтею обвинувачення.

З"ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та про порядок їх дослідження, які підтримали позицію підсудного, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи , які ніким не оспорюються. При цьому суд з"ясував правильність розуміння підсуднім та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиціі а також роз`яснив їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного ОСОБА_4 і кваліфікує вчинений ним злочин за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання підсудному, у відповідності вимог ст.ст.50,65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання, а саме: підсудний ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину і розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постіне місце проживання, частково відшкодував заподіяні збитки потерпілим.

Наведені обставини, з урахуванням конкретних умов при яких було скоєно злочин, приймаючи до уваги, що злочин, вчинений підсудним відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вчинений з необережності, що потерпілі жодних претензій до підсудного немають і просять призначити винному мінімальне покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення, дають підстави суду вважати, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді штрафу без позбавлення прав керування транспортними засобами.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст.349,370,371,373,374,376,395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. штрафу в дохід держави, без позбавлення прав керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 3961,5 ( три тисячі дев`ятьсот шість десять одну ) грн.50 коп. витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд, Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1