АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/45/17 Справа № 200/6021/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року м. Дніпро

14 лютого 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України, -

В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянин України, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз

-15.06.2009 року Первомайським міським судом Харківської області за ч.ч. З, 4 ст. 185, ст. 69, ч. 2 ст. 289, ст. 391 КК України з остаточним призначенням покарання згідно з ст.ст. 71, 81 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,-

засуджений за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна; за ч.3 ст. 289 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна. На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна. Частково задоволені цивільні позови, а саме: стягнуто з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 солідарно по 30 000 гривень відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Строк відбування покарання постановлено відраховувати з 08.03.2013 року. Судом також вирішено питання розподілу процесуальних витрат та долю речових доказів.
Цим вироком, який скасовано в частині призначення покарання ОСОБА_10 , вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року, засуджений також і ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України.
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винними та засуджено за наступнихобставин.

06.03.2013 року о 22 год. 20 хв. поблизу супермаркету «АТБ» на вулиці Героїв Сталінграду,111 у м. Дніпропетровську, будучи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 , маючи намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вступив у попередню злочинну змову з раніше знайомим ОСОБА_10 , підшукавши для скоєння злочину пневматичний пістолет моделі А-101 із серійним номером « НОМЕР_1 », виробництва російської фірми «Анікс», призначений для стрільби мсферичними кулями «ПС4,4» для пневматичної зброї калібру 4,5 мм, виготовлений заводським способом, що до категорії вогнепальної зброї не відноситься, а також предмет, схожий за зовнішніми ознаками на револьвер, розподіливши між собою ролі у скоєнні злочину. Після чого, реалізовуючи умови злочинної змови, знаходячись біля супермаркету «АТБ», розташованого по вул. Героїв Сталінграду, 111 в м. Дніпропетровську, діючи у групі спільно зі співучасником злочину ОСОБА_10 , підійшли до автомобіля марки «ЗАЗ Ланос», д.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_13 , під керуванням водія ОСОБА_11 , де сіли до салону зазначеного автомобіля, та діючи з корисливих мотивів, узгоджено в групі зі співучасником ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , діючи повторно, спрямував заздалегідь заготовлений пневматичний пістолет моделі А-101 із серійним номером « НОМЕР_1 » до потилиці потерпілого ОСОБА_11 , а співучасник злочину ОСОБА_10 , відповідно направив заздалегідь заготовлений предмет, який зовнішньо схожий на револьвер, в область правої скроні голови потерпілого ОСОБА_11 , що останній сприймав як вогнепальну зброю, та погрожуючи застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наказали потерпілому рухатися у напрямку смт. Царичанки Дніпропетровської області та своїми діями створили впевненість у потерпілого, що у разі не виконання їх вимог насильство буде неодмінно застосоване. Потерпілий ОСОБА_11 , сприймаючи дії ОСОБА_9 та його співучасника ОСОБА_10 як реальну загрозу його життю та здоров`ю, виконуючи умови останніх, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Ланос» д.н. НОМЕР_2 , поїхав вулицями м. Дніпропетровська. Того ж дня 06.03.2013 року близько 23 год. 00 хв., рухаючись на Кайдацькому мосту в м. Дніпропетровську у напрямку вул. Набережна Заводська, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнає нападу, та діючи з корисливих мотивів, узгоджено в групі зі співучасником ОСОБА_10 , ОСОБА_9 продовжував спрямовувати пневматичний пістолет моделі А - 101 із серійним номером « НОМЕР_1 » до потилиці потерпілого ОСОБА_11 , а співучасник злочину ОСОБА_10 відповідно продовжував спрямовувати предмет, який зовнішньо схожий на револьвер, в область правої скроні голови потерпілого ОСОБА_11 , що останній сприймав як вогнепальну зброю, та погрожуючи застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наказав потерпілому негайно передати йому мобільний телефон потерпілого та своїми діями створили впевненість у потерпілого, що у разі не виконання їх вимог, насильство буде неодмінно застосоване. Потерпілий ОСОБА_11 , сприймаючи дії ОСОБА_9 та його співучасника ОСОБА_10 як реальну загрозу його життю та здоров`ю, виконуючи умови останнього, передав ОСОБА_9 свій мобільний телефон марки «Самсунг С 3530», вартістю 748 гривень, в якому знаходилася карта пам`яті об`ємом 1 Гб, вартістю 50 гривень. Співучасник злочину ОСОБА_10 , діючи у групі з ОСОБА_9 , наказав потерпілому ОСОБА_11 передати гроші та золото останнього, а після цього негайно обшукав потерпілого ОСОБА_11 та вилучив чуже майно, яке належить останньому, а саме кошти в сумі 280 гривень. Діючи, таким чином, ОСОБА_9 в групі з ОСОБА_10 заволоділи майном потерпілого ОСОБА_11 з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я, на загальну суму 1078 гривень та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого узгоджено в групі зі співучасником ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , скоюючи злочин повторно та діючи з корисливих мотивів, в той же день, тобто 06.03.2013 року близько 23:05 год., продовжуючи рухатися на зазначеному автомобілі у напрямку Центру м. Дніпропетровська ОСОБА_9 продовжував спрямовувати заздалегідь заготовлений пневматичний пістолет моделі А-101 із серійним номером « НОМЕР_1 » до потилиці потерпілого ОСОБА_11 , а співучасник злочину ОСОБА_10 відповідно продовжував спрямовувати заздалегідь заготовлений предмет, який зовнішньо схожий на револьвер, в область правої скроні голови потерпілого ОСОБА_11 , який останній сприймав як вогнепальну зброю, та погрожуючи застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого наказав потерпілому ОСОБА_11 зупинити автомобіль і вийти з нього. Потерпілий ОСОБА_11 , сприймаючи дії ОСОБА_9 та його співучасника ОСОБА_10 як реальну загрозу його життю та здоров`ю, виконуючи умови ОСОБА_9 зупинив рух автомобіля марки «ЗАЗ Ланос» д.н. НОМЕР_2 та вийшов з нього. ОСОБА_9 , виконуючи умови злочинної змови, пересів за водійське кермо зазначеного автомобіля та діючи в групі з ОСОБА_10 незаконно заволоділи його транспортним засобом автомобілем марки «ЗАЗ Ланос» д.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_13 , спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 51981,53 гривень.

Крім того, 07.03.2013 року близько 00:05 год. в м. Дніпропетровську біля супермаркету «Варус», що на Донецьке шосе, 9-а, будучи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 , маючи намір, спрямований незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вступив у попередню злочинну змову з раніше знайомим ОСОБА_10 , підшукавши для вчинення злочину пневматичний пістолет моделі А-101 із серійним

номером « НОМЕР_1 », виробництва російської фірми «Анікс», призначений для стрільби сферичними кулями «ПС4,4» для пневматичної зброї калібру 4,5 мм, виготовлений заводським способом, який до категорії вогнепальної зброї не відноситься, та предмет схожий за зовнішніми ознаками на револьвер, розподіливши собою ролі у скоєнні злочину. Після цього, реалізовуючи умови злочинної змови, знаходячись біля супермаркету «Варус», що на вул.. Донецьке шосе, 9-а, в м. Дніпропетровську, діючи у групі спільно зі співучасником злочину ОСОБА_10 , підійшли до автомобіля марки «Шевроле-Лачетті» д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 , де сіли до салону зазначеного автомобіля, та діючи з корисливих мотивів, узгоджено в групі зі співучасником ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , скоюючи злочин повторно, спрямував заздалегідь заготовлений пневматичний пістолет моделі А-101 із серійним номером « НОМЕР_1 » до потилиці потерпілого ОСОБА_14 , а співучасник злочину ОСОБА_10 відповідно направив заздалегідь заготовлений предмет, який зовнішньо схожий на револьвер, в область тулуба потерпілого ОСОБА_14 , які останній сприймав як вогнепальну зброю, та погрожуючи застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наказали потерпілому рухатися у напрямку смт. Царичанки Дніпропетровської області та своїми діями створили впевненість у потерпілого, що у разі не виконання їх вимог, насильство буде неодмінно застосоване. Потерпілий ОСОБА_14 , сприймаючи дії ОСОБА_9 та його співучасника ОСОБА_10 як реальну загрозу його життю та здоров`ю, виконуючи умови останніх, керуючи автомобілем марки «Шевроле - Лачетті» д.н. НОМЕР_3 , рушив вулицями м. Дніпропетровська у напрямку смт. Царичанки Дніпропетровської області. Того ж дня, 07.03.2013 року близько

00 год 15 хв., реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнає нападу, та діючи з корисливих мотивів, узгоджено в групі зі співучасником ОСОБА_10 , скоюючи злочин повторно, ОСОБА_9 продовжував спрямувати заздалегідь заготовлений пневматичний пістолет моделі А-101 із серійним номером « НОМЕР_1 » до потилиці потерпілого ОСОБА_14 , та став вимагати гроші та мобільний телефон у потерпілого, погрожуючи застосуванням відносно нього вказаного пістолета, який потерпілий сприймав як вогнепальну зброю, а співучасник злочину ОСОБА_10 , відповідно, продовжував спрямовувати предмет, який зовнішньо схожий на револьвер, в область тулуба потерпілого ОСОБА_14 , які останній сприймав як вогнепальну зброю, та погрожуючи застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наказав потерпілому негайно передати йому мобільний телефон потерпілого та гроші, створивши своїми діями впевненість у потерпілого, що у разі не виконання їх вимог, насильство буде неодмінно застосоване. Потерпілий ОСОБА_14 , сприймаючи дії ОСОБА_9 та його співучасника ОСОБА_10 як реальну загрозу його життю та здоров`ю, виконуючи умови останньо, передав ОСОБА_9 свій мобільний телефон марки «Нокіа ХР», вартістю 250 гривень, в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 10 гривень, та грошові кошти в сумі 100 гривень. Діючи таким чином, ОСОБА_9 в групі з ОСОБА_10 заволоділи майном потерпілого ОСОБА_14 з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я, на загальну суму 385 гривень та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, узгоджено в групі зі співучасником ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , в той же день, тобто 07.03.2013 року близько 00:55 год. ОСОБА_9 , знаходячись у салоні автомобіля марки «Шевроле Лачетті» д.н. НОМЕР_3 , де діючи в групі з ОСОБА_10 , прибувши на АЗС «ВОГ», розташованій на 43 км. поблизу с. Лобойківки Петриківського району Дніпропетровської області, вийшов із салону зазначеного автомобіля під приводом оплати палива. ОСОБА_10 , діючи згідно умов злочинної змови, продовжував утримувати заздалегідь заготовлений предмет, зовнішньо схожий на револьвер, біля тулуба потерпілого ОСОБА_14 , який останній сприймав як вогнепальну зброю та реальну загрозу його життю і здоров`ю. Потерпілий ОСОБА_14 , скориставшись тим, що він залишився у салоні автомобіля з одним із співучасників злочину, почав чинити опір та намагатися вихватити з рук ОСОБА_10 предмет, зовнішньо схожий на револьвер, однак ОСОБА_10 дав відсіч потерпілому ОСОБА_14 та своїми діями створив впевненість у потерпілого, що насильств, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, буде неодмінно застосоване, після чого потерпілий вибіг з салону автомобіля. ОСОБА_10 , продовжуючи свій злочинний намір, пересів за водійське кермо даного автомобіля та діючи в групі з ОСОБА_9 , який в цей час сів до салону даного автомобіля, незаконно заволоділи його автомобілем марки «Шевроле Лачетті» д.н. НОМЕР_3 , спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 86 260 гривень ( т.5 а.п. 65-75).

В апеляціях:
- прокурор, який приймав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, (з урахуванням доповнення до апеляційної скарги) просить вирок суду скасувати внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання: ОСОБА_9 за ч.2 ст. 187 КК України - у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю; за ч.3 ст. 289 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

-обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд розглянув справу однобічно, допустив неповноту судового розгляду, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження. Вважає, що немає підтверджень скоєння ним злочину за ч.2 ст. 187 КК України, а тому судом його безпідставно за це засуджено, оскільки зізнавальні свідчення в цій частині він давав під примусом під час застосування недозволених методів ведення досудового слідства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляцію прокурора, що приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, міркування обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляцію ОСОБА_9 , та заперечували проти задоволення апеляції сторони обвинувачення, перевіривши матеріали провадження в межах апеляцій, обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги прокурора, який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Зазначених вимог суд першої інстанцій дотримався у повному обсязі.

Як вбачається з даного судового рішення, визнаючи ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК, ч.3 ст. 289 КК України, суд дотримався вимог ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, вірно вирішив питання про доведеність його винуватості у вчиненні цих злочинів та правильно кваліфікував його дії. Крім іншого, у вироку належним чином наведено формулювання обвинувачення за цими епізодами, висунутого ОСОБА_9 і визнаного судом доведеним, висновки суду про доведеність такого обвинувачення обґрунтовано на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.

Матеріалами провадження з`ясовано, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження. Висновки суду щодо доведеності винності ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України, за які він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним за ч.2 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, що зазнала нападу, та за ч.3 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначених злочинів за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 2 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях потерпілих, свідків та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів в наданих поясненнях свідків перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації фіксування судового провадження та журналу судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинувачених, потерпілих, свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

На підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, суд обґрунтовано послався на показання під час судового розгляду потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а також на матеріали письмових документів.

Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинних діянь, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що він не вчиняв інкримінований йому за ч.2 ст. 187 КК України злочин, і що у провадженні немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину, оскільки обвинувачений взагалі не оцінює свої дії та аналіз доказів, які суд поклав в основу обвинувального вироку.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що 06.03.2013 року він на автомобілі в Ланос», д/н НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_19 , виїхав на роботу, відзначився у диспетчера по рації, вибрав пропонований сектор «12 квартал» та чекав своєї черги. Близько 22:00 він зупинився на вулиці Героъв Сталінграду, 111, біля магазину «АТБ», закривши двері на центральний замок, відкинув сидіння, в телефоны включив Інтернет та читав інформацію. Приблизно через 20 хвилин він почув, як на задніх дверях клацнула ручка. Оглянувшись, та побачивши, що позаду автомобіля стоїть людина, потерпілий відкрив центральний замок, вимкнув Інтернет, почав піднімати водійське сидіння і в цей час позаду нього в машину на заднє сидіння сів ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_11 одразу ж відчув дотик металевого предмету до потилиці. Одразу ж на переднє сидіння сів ОСОБА_10 , та приставив до нього пістолет за типом револьверу. Підсудні, які були в стані алкогольного сп`яніння, про що потерпілий зробив висновок по їх неадекватній поведінці та млявій мові, повідомивши що їм в цьому житті втрачати нічого, сказали йому, що не треба робити ніяких зайвих рухів, та щоб він все робив як треба та відвіз їх у Царичанку. Зі слів того, усвідомлюючи реальність загрози його життю, він, однак, зрозумів, що за межі міста з метою його особистої безпеки виїжджати не треба, оскільки в місті машини, люди. Включивши лише протитуманні фари, потерпілий ОСОБА_11 почав нешвидкий рух, при цьому не розмовляючи та не обурюючись, з надією на те, що його за порушення правил дорожнього руху зупинить патруль ДАІ. Рухаючись по території правого та лівого берегу міста Дніпропетровська потерпілий, залишивши включеними лише габарити автомобіля, зрозумів, що підсудні не місцеві, не орієнтуються в місті. Як зазначив ОСОБА_11 , під час руху обидва підсудні весь час погрожували йому, розповідали про нібито вчинені ними тяжкі злочини, що повинні були обґрунтовувати його підозри щодо реальності загрози його життю та здоров`ю. В дорозі, зі слів потерпілого, ОСОБА_9 наказав йому віддати мобільний телефон, витягнувши сім-карту, що він і зробив, також ОСОБА_10 перевірив на його шиї відсутність золотих ланцюгів, не повіривши словам потерпілого про те, що він золото на роботу не одягає. Після цього ОСОБА_10 поліз до кишені потерпілого та дістав гроші в розмірі 280 гривень. Спустившись з Кайдацького мосту на Заводську набережну та направившись в бік центру, біля автомийки «Пітстоп» ОСОБА_9 наказав ОСОБА_11 зупинись та вийти з автомобіля, що він і зробив, взявши з собою барсетку з документами, що лежала біля ручника. В цей час ОСОБА_10 пересів назад, ОСОБА_9 сів за кермо, а ОСОБА_11 спробував також сісти на переднє пасажирське сидіння, обходячи машину позаду, однак машина з ривком поїхала. Після цього ОСОБА_11 зупинив таксі, та по телефону, взятому у водія, повідомив в органи міліції про подію.

Дані свідчення підтверджуються й показами потерпілого ОСОБА_14 , який показав, що 07.03.2013 року він працював таксистом на своєму автомобілі марки «Шевроле Лачетті», д/н НОМЕР_3 , близько 00 год 05 хв. та знаходився на жилому масиві Фрунзенський приблизно в ста метрах від магазину перед перехрестям Донецьке шосе та вулицею Дементьєва в напрямку Кайдакського мосту. В цей час до таксі підійшли двоє раніше невідомих йому хлопця, як потім з`ясувалося - то були обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які попросили відвезти їх до жилого масиву Червоний камінь. Оскільки підсудні знаходилися у стані алкогольного сп`яніння, потерпілий спочатку відмовив їм, але згодом погодився відвезти у вказане місто. Відкривши таксі, ОСОБА_10 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_9 сів на праве заднє пасажирське сидіння. Коли потерпілий сказав підсудним, щоб вони розрахувалися за дорогу відразу, ОСОБА_10 погодився, засунув руку під куртку, в районі грудної

клітини, звідки дістав пістолет та приставив його потерпілому в район живота. В цей же час потерпілий почув ззаду якийсь клік, з якого зрозумів, що ОСОБА_9 також дістав пістолет, якій він приставив потерпілому в район шиї. Оскільки потерпілий дуже налякався, він став просити обвинувачених не стріляти, що в нього є сім`я та маленька дитина, і що він їх відвезе туди, куди вони скажуть, безкоштовно. Підсудні сказали, щоб він відвіз їх до м. Дніпродзержинська, а також, що якщо все буде гаразд, і по дорозі їх не зупинять працівники ДАІ, то вони його відпустять. У іншому випадку - вони його вб`ють, оскільки вони вже одного вбили і їм все одно втрачати нічого. По дорозі підсудні з потерпілим не розмовляли, вели бесіду між собою, але потерпілого тримали під прицілом пістолетів весь час. Через деякий час один обвинувачених поцікавився, чи вистачить їм бензину, на що потерпілий відповів, що ні, оскільки він не планував так далеко їхати. Так, за ходом їх руху на 42 - 43 км Полтавського шосе вони побачили АЗС «WOG», яка працювала, та куди вони заїхали. Зупинившись біля колонки № 6, ОСОБА_9 дістав із бардачка автомобіля гроші в сумі 100 гривень, які на початку руху відібрали у потерпілого разом з його мобільним телефоном марки «Nokia ХР», та хотів передати хлопцю- заправщику, але той сказав, що треба йти до магазину та через касу платити оператору. Після цього ОСОБА_9 сказав потерпілому, щоб він не заглушав автомобіль, і пішов до магазину платити за бензин. ОСОБА_10 в цей час залишився в автомобілі з потерпілим та продовжував його тримати під прицілом пістолета. Від того, що в автомобілі було тепло, а підсудний ОСОБА_10 був у стані алкогольного сп`яніння, його почало трохи клонити у сон, і він забрав руку з пістолетом, собі на коліна. В цей час потерпілий, користуючись нагодою, вирішив спробувати вирвати у нього пістолет, схопивши своїми руками, але ОСОБА_10 відразу ж відреагував, через що між ними зав`язалася бійка. Потерпілий спробував відвести пістолет у бік лобового скла, тримаючи його лівою рукою, а ліктьовим суглобом придавив ОСОБА_10 за шию. Також він правою рукою намагався відкрити замок дверей, щоб виштовхати підсудного з машини, але йому це зробити не вдалось. В цей час потерпілий помітив, що в автомобілі щось відбувається, що ОСОБА_9 вийшов з магазину та бистрим кроком направився до автомобіля, тоді він відштовхнув від себе ОСОБА_10 , та йому вдалося вибігти з автомобіля. Він став тікати у темряву, при цьому кричати заправщику, щоб той також тікав, оскільки люди у автомобілі озброєні. Потім він побачив, як ОСОБА_9 сів в автомобіль, та вони різко поїхали геть на великій швидкості. Після цього потерпілий повернувся до АЗС, де викликав працівників міліції з другого свого телефону.

Всі вищенаведені свідчення узгоджуються і з показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_18 щодо обставин скоєного. Так, ОСОБА_16 показала, що працювала касиром на АЗС № 11 «WOG», що в с. Лобойківці Царичанського району Дніпропетровської області. 06.03.2013 року о 08 год. 00 хв з ОСОБА_18 та заправщиком ОСОБА_20 заступила на зміну. Близько 00 год. 30 хв. 07.03.2013 року до приміщення «Фастфуду» зайшов раніше невідомий чоловік, якого вона потім впізнала як обвинуваченого ОСОБА_9 , але що він робив - вона не знає, вона на нього уваги не звертала. В цей час ОСОБА_20 по мікрофону, розташованому на колонці, повідомив, що в автомобілі, який стоїть біля заправочної станції, відбувається бійка. Потім з автомобіля вибіг водій, який став тікати та кричати, що в автомобілі знаходиться озброєний чоловік, після чого хтось з робітників викликав охорону. Хлопець, який заходив до приміщення, зразу вибіг на вулицю, сів в автомобіль та вони уїхали, а водій залишився з працівниками заправки. ОСОБА_18 пояснила, що 06.03.2013 року вона працювала оператором на АЗС № 11 «WOG» дійсно разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Близько 00 год. 30 хв. 07.03.2013 року до приміщення АЗС зайшов раніше не знайомий їй чоловік, обличчя якого вона не запам`ятала, та попросив продати йому сигарети, та він ще збирався заплатити за бензин. В цей час заправщик ОСОБА_20 по мікрофону, який знаходиться на колонці, повідомив, що в автомобілі відбувається бійка, та попросив повідомити про це хлопця, який збирався розплачуватися за бензин. Коли свідок про це сказала хлопцю, він одразу ж вибіг на вулицю, стрибнув до автомобілю, який різко поїхав на великій швидкості. Через деякий час до АЗС зайшов водій вказаного автомобілю, у якого була кров, він сказав, що у нього угнали автомобіль та попросив викликати охорону та міліцію. Також водій розповів, що у Дніпропетровську до нього підійшло двоє хлопців та попросили їх підвезти за гроші, на що той погодився, а в подальшому вони напали на нього та погрожували йому пістолетом, а заправщик вказував, що також бачив пістолет у одного з пасажирів автомобілю.

Не суперечать даним показам і пояснення у судовому засіданні свідка ОСОБА_17 про те, що він 06.03.2013 року працював помічником оператора на АЗС № 11 «WOG» у зміні з ОСОБА_16 і ОСОБА_18 . Приблизно о 00 год. 20 хв. 07.03.2013 року на заправку під`їхав автомобіль, марки якого він не пам`ятає, з тонованим склом. З автомобіля вийшов один хлопець, який пішов до приміщення заправки розплачуватися. Коли він вийшов, свідок помітив, що в автомобілі відбувається бійка, про що він повідомив оператора. В той же час з автомобіля вибіг водій, став тікати та кричати, що у салоні автомобіля знаходиться озброєна людина. Після цього хлопець, який ходив розплачуватися, вибіг на вулицю, сів у автомобіль, який різко поїхав на великій швидкості з заправки. Свідок з іншими завели водія, який залишився з ними, до приміщення магазину, та він викликав працівників міліції. Водій перебував у шоковому стані, у нього був розбитий ніс, та він розповів, що до його сіло два раніше не знайомих йому хлопця, які попросили їх підвезти, а потім стали погрожувати йому пістолетом.

Відповідають також викладеним раніше свідченням і показання свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні показав, що є власником кафе «Шинок», яке розташоване на 61 км автошляху «Дніпропетровськ-Царичанка» в районі с.Супина, Царичанського району Дніпропетровській області. З підсудними він має дружні стосунки. Вдень, 06.03.2013 року він відпочивав у бані, яка розташована біля його кафе. До нього також приїхали підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якими вони разом вживали алкогольні напої та відпочивали у бані. Через деякий час пішов спати, а обвинувачені залишилися далі відпочивати вдвох. Коли він проснувся біля 17 год. 00 хв. - 18 год. 00 хв., то підсудних не було. Наступного дня до нього приїхали співробітники міліції та повідомили, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 був скоєний напад на таксистів, яких вони лякали пістолетом. Також свідок повідомив, що з метою самооборони ним було придбано два пневматичних пістолета «А-101 4,5 мм, (ВВ саі)» та « НОМЕР_4 MAGNUM 4R cal 4mm, № НОМЕР_5 », пристосований до стрільби набоями переході між банею та кафе.Коли працівники міліції запитали свідка щодо вказаних пістолетів, він виявив пропажу одного з них, а саме: «МЕ-38 MAGNUM 4R cal 4mm, № НОМЕР_5 » пристосований до стрільби набоями «FLABER».

Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах провадження, а саме: протоколом проведення слідчого експерименту від 24.04.2013 року за участю ОСОБА_10 , під час яких останній докладно розповів та вказав на дії свої та співучасника ОСОБА_9 під час вчинення злочинів, що ставляться їм за вину; потоколом проведення одночасного допиту обвинуваченого ОСОБА_10 з потерпілим ОСОБА_11 від 25.04.2013 року; протоколами прийняття усних заяв про злочин від 07.03.2013 року від потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_14 ; протоколом огляду місця події, яке вказали обвинувачені, від 07.03.2013 року, де було знайдено автомобіль «Деу-Ланос»; протоколами пред`явлення для впізнання від 07.03.2013 року, де потерпілий ОСОБА_11 вказав на підсудних як на осіб, що вночі 06.03.2013 року заволоділи автомобілем, яким він управляв, та належним йому майном; протоколом слідчого експерименту від 18.04.2013 року, в ході якого потерпілий описав маршрут руху з обвинуваченими та вчинювані ними щодо нього протиправні дії; протоколом одночасного допиту обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час якого ОСОБА_10 розповів про обставини їх спільних злочинних діянь в ніч з 06.03.2013 року на 07.03.2013 року; протоколами пред`явлення речей для впізнання від 25.04.2013 року, згідно яких обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_11 упізнали серед пред`явлених ним пістолетів пістолет під № 2, а саме пістолет «А-101 4,5 мм, (ВВ саі)», що використовувався для залякування потерпілих; протоколом огляду місця події, а саме місця залишення підсудними автомобіля «Шевроле-Лечеті»; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.04.2013 року, з якого вбачається що потерпілий ОСОБА_14 вказав на підсудних як на осіб, що 07.03.2013 року заволоділи автомобілем, яким він управляв, та належним йому майном.

Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення вищевказаних доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.

Виходячи з наведеного, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , в яких він стверджує, що не вчиняв зазначеного у вироку злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, є безпідставними, як і його доводи про відсутність у провадженні об`єктивних доказів вини у вчиненні даного правопорушення і що вирок за цим епізодом нібито побудований на припущеннях суду. Проаналізувавши наведені докази в їх сукупності і давши оцінку, суд обґрунтовано не погодився з даними доводами апелянта, та правильно оцінив докази, які поклав в основу свого рішення, як об`єктивні. Колегія суддів також вважає необхідним віднестись до них критично та вважає це певною лінією захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення, а тому вони в даному конкретному випадку не можуть бути підґрунтям для перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного вироку суду.

Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами потерпілих і свідків, та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_9 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.

Оцінюючи всі зібрані докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності в результаті повного, всебічного і об`єктивного їх розгляду в судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції цілком законно, обґрунтовано та вмотивовано встановлено винність ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187 та ч.3 ст.289 КК України.

Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення злочину, суд дійшов обгрунтованого висновку про винність ОСОБА_9 у нападі з метою заволодіння чужим майном, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, що зазнала нападу, та у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого за наведених у вироку обставин і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_9 необґрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав. Тому його апеляційні доводи є необґрунтованими, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку злочину. Оскільки вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження слідчими органами та судом обставин справи, не має підстав вважати, що у справі допущена суттєва неповнота досудового або судового слідства, яка викликає необхідність скасування вироку направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, на чому наполягає в своїй апеляції обвинувачений.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на матеріали кримінального провадження, суд при призначенні покарання обвинуваченому в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, схильний до девіантної поведінки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем мешкання, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій інкримінованих йому статей у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям та з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, що належить обвинуваченому.

Отже, у цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_9 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад, у зв`язку з чим апеляційні вимоги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування органами досудового розслідування недозволених методів ведення досудового слідства у виді психологічного і фізичного насильства, про що він зазначав у під час апеляційного розгляду, є надуманими та засобом захисту обвинуваченого. Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000952 від 08.11.2016 року, за заявою ОСОБА_9 за фактом перевищення службових повноважень працівниками правоохоронних органів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000225 закрито на підставі ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.
Таким чином, виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги в даному кримінальному провадженні такими, що не підлягають задоволенню.

Як випливає зі змісту статей 407, 418, 420 КПК, законодавчих тлумачень та роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», у разі порушення в апеляції питання про погіршення становища одних засуджених (виправданих) та про скасування чи зміну вироку суду першої інстанції щодо інших таких осіб з інших підстав апеляційний суд, за наявності до того підстав постановляє вирок тільки щодо тих засуджених (виправданих), становище яких погіршується, а щодо решти виносить ухвалу.

З огляду на вищевикладене, оскільки за результатами перегляду кримінального провадження апеляційний суд не встановив підстав для погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_9 згідно вимог ст..ст. 407, 418, 420 КПК України,своє рішення повинен викласти у формі ухвали.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь в розгляді провадження судом першої інстанції, та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України залишити без змін.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 08 березня 2013 року по 14 лютого 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4