Справа № 541/843/17
Провадження № 1-м/541/1/2017
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2017 рокум. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

- головуючого,судді ОСОБА_1 ,

- суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

- з участю прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Попівка Миргородського району Полтавської області, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, маючої на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , засудженої вироком Серпухівського міського суду Московської області від 02 лютого 2016 року за ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 9-ти років позбавлення волі з відбуттям у виправній колонії загального режиму,

В С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України звернулося до суду з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації відносно громадянки України ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України.

В клопотанні зазначається,що Міністерство юстиції Російської Федерації 18.01.2017 року звернулося до Міністерства юстиції України із запитом №06-4577/17 про передачу в Україну засудженої в Російській Федерації ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого відбування покарання за вироком Серпухівського міського суду Московської області від 02.02.2016 року за яким ОСОБА_6 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 9 років позбавлення волі.

Наказом Міністерства юстиції України від 04.04.2017 року №1124/5 вирішено: прийняти громадянку України ОСОБА_6 для подальшого відбування покарання в Україну. Після одержання згоди Міністерсва Російської Федерації на передачу ОСОБА_6 в Україну для подальшого відбування покарання Департаменту міжнародного права та Департаменту Державної кримінально-виконавчої служби України забезпечити організацію прийняття цієї особи в Україну та установу системи виконання покарань в Україні.

Судом встановлено, що вироком Серпухівського міського суду Московської області від 02.02.2016 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді 9-ти років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК Російської Федерації ( замах, на злочин, тобто умисні дії особи, безпосередньо спрямовані на скоєння злочину незаконного збуту наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_6 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Тверській області», кінець відбуття строку покарання 27.09.2024 року

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_6 в Україні: с. Попівка Миргородського району Полтавської області.

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, та посилаючись на ст. 9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України, Міністерство юстиції України просить визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнано винною вироком Серпухівського міського суду Московської області від 02.02.2016 року, а також визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою за цим вироком в Україні.

В судове засідання представник Міністерства юстиції України будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду клопотання, не з`явився, за змістом клопотання, просив розглядати справу за його відсутності.

Адвокат як представник інтересів засудженої особи просив суд клопотання задовольнити з огляду на те,що ОСОБА_6 є громадянкою України, скористалася своїм правом клопотати про подальше відбування покарання в Україні, що відповідає її інтересам. Вважає, що за кримінальне правопорушення, у вчинені якого визнано винною ОСОБА_6 вироком суду Російської Федерації, передбачена відповідальність ст.307 КК України, строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим в Україні, необхідно визначити відповідно до вироку Серпухівського міського суду Московської області від 02 лютого 2016 року та положень ст. 68 ч.3 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що воно є обґрунтованим та відповідає вимогам законодавства України, висловила свою думку про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Заслухавши учасників кримінального процесу по суті клопотання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 602 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України) вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК відмічає, що в Україні діє Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року» від 22.09.1995року N 337/95-ВР.

Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З огляду на зазначені норми, суд констатує, що відповідальність за суспільно небезпечні діяння, за які засуджено ОСОБА_6 в Російській Федерації, передбачена також законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідальність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Вироком Серпухівського міського суду Московської області від 02.02.2016 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді 9-ти років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК Російської Федерації ( замах, на злочин, тобто умисні дії особи, безпосередньо спрямовані на скоєння злочину незаконного збуту наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах).

Апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 22 березня 2016 року зазначений вирок залишено без змін.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Серпухівського міського суду Московської області від 02 лютого 2016 року набрав законної сили 22 березня 2016 року.

Згідно вищевказаного вироку, предметом злочину, за який було засуджено ОСОБА_6 є наркотичний засіб героїн, масою 2237,24 г.
Відповідно до Таблиці № 1 Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 року №188 (в редакції на 15.05.2015 р.), до особливо великих розмірів відноситься наркотичні засоби героїн масою від 10,0 г. і більше.
За зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність, а саме:

- замах, на злочин, тобто умисні дії особи, безпосередньо спрямовані на скоєння злочину незаконного збуту наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах ( ч.3 ст. 30 ч.5 ст. 228.1 КК РФ) відповідно до діючого законодавства України кваліфікується за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.307 КК України і карається позбавленням волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Частиною 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку:

a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або

b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Згідно ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

В той же час ч.3 ст. 68 КК України передбачає, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Отже, при призначенні покарання судом повинні бути враховані положення ч.3 ст. 68 КК України.

Таким чином, враховуючи, що вчинене засудженою ОСОБА_6 діяння за вироком суду Російської Федерації є злочином, відповідальність за який також передбачена Кримінальним кодексом України, сама засуджена згодна на її передачу в Україну для подальшого відбуття покарання, про що подала заяву та ознайомлена із наслідками її задоволення,слід дійти висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.

Вирок Серпухівського міського суду Московської області від 02 лютого 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.30 ч.5 ст.228.1 КК РФ, та призначено покарання у виді 9-ти років позбавлення волі, слід привести у відповідність із законодавством України дотримуючись вимог статті 10 Конвенції про передачу засуджених осіб, та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.3 ст.15 ,ч.3, ст.307 КК України із застосуванням ст. 68 ч.3 КК України до 8-ми років позбавлення волі.

Крім того, ст. 307 ч.3 КК України передбачає обов`язкове застосування такого додаткового виду покарання, як конфіскація майна. Але враховуючи ту обставину, що компетентним судом Російської Федерації додаткова міра покарання ОСОБА_6 не призначалася, та її призначення не передбачено ч.5 ст. 228.1 КК РФ, Миргородський міськрайонний суд також не застосовує до ОСОБА_6 такого додаткового покарання як конфіскація майна при приведенні вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України.

Як вбачається з довідки ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Тверській області», станом на 27.10.2016 р. відбута частина покарання складає 1 рік 29 днів, а не відбута частина покарання складає 7 років 11 місяців 1 день.

В матеріалах клопотання також міститься довідка про стан здоров`я засудженої, з якої вбачається, що вона є практично здоровою та працездатною.

Відповідно до характеристики ОСОБА_6 за період відбування покарання порушень режиму не допускала, до праці відноситься задовільно.

Також в матеріалах справи є копія паспорту ОСОБА_6 серія НОМЕР_1 , виданого 21 серпня 2014 року Миргородським МВ УДМС України в Полтавській області,згідно якого ОСОБА_6 є громадянкою України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 9, 11 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, ст.ст.372,602,609,610,614 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Серпухівського міського суду Московської області від 02 лютого 2016 року, яким громадянку України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Попівка Миргородського району Полтавської області, з середньою освітою, одружену, маючу на утриманні одну малолітню дитину, зареєстровану в АДРЕСА_1 , засуджену за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до покарання у вигляді 9-ти років позбавлення волі з відбуттям у виправній колонії загального режиму.

За правилами, передбаченими ч.4 ст.610 КПК України, вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.3 ст.15 ,ч.3 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України до 8-ми (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання засудженою ОСОБА_6 рахувати з 02 лютого 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період утримання її під вартою з 28 вересня 2015 року по 01 лютого 2016 року, відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, захисником та прокурором до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд протягом семи днів.
Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання її копії. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий, суддя ОСОБА_7

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2