АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/7/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при секретарі - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в в залі Апеляційного суду Тернопільської області 25 січня 2017 р. кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 11 травня 2016 р., яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 30 січня 2012 року за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 13 жовтня 2015 року по відбуттю покарання,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

В апеляційних скаргах: обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити, призначивши йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, та звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Зазначає, що покарання, призначене судом першої інстанції, є занадто суворим, оскільки він щиросердечно розкаявся, повністю визнав свою вину, добровільно відшкодував заподіяні збитки, активно сприяв розкриттю злочину, потерпілі до нього претензій не мають і просять його суворо не карати;

захисник у своїй скарзі також просить вирок суду змінити, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Зазначає, що покарання, призначене судом першої інстанції, є занадто суворим, оскільки він щиросердечно розкаявся, повністю визнав свою вину, добровільно відшкодував заподіяні збитки, активно сприяв розкриттю злочину, потерпілі до нього претензій не мають і просять його суворо не карати.

Крім того, судом не взятий до уваги сімейний стан обвинуваченого та стан його здоровя, те, що він тимчасово не працює та немає постійного джерела доходу, але через періодичні заробітки зміг таки відшкодувати потерпілим матеріальну шкоду.

Так, згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_6 04 листопада 2015 року близько 21 години, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою таємного викрадення чужого майна вирушив до дачного кооперативу «Надія», що знаходиться в смт. Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області і з металевого вагончика, який належить потерпілому ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю власника, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно -небезпечних наслідків, за допомогою металевого прута зірвав навісний замок та проник в приміщення даного вагончика, з якого викрав різні господарські предмети, в тому числі: ручну пилу по дереву вартістю 26 гривень; молоток вартістю 50 гривень; меншу сокиру з дерев`яним руків`ям вартістю 23 гривні; більшу сокиру з дерев`яним руків`ям вартістю 180 гривень; дві рибальські вудки з котушками загальною вартістю 3800 гривень, які знаходились на лежаку під покривалом. Вказані речі обвинувачений ОСОБА_6 склав у заздалегідь підготовлену сумку та з місця скоєння злочину втік, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4079 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 04 листопада 2015 р. близько 23 години 00 хвилин повторно вирушив до дачного кооперативу «Надія», де з підсобного приміщення, що належить потерпілій ОСОБА_10 , за допомогою металевого прута зірвав навісний замок та проник в вагончик, з якого викрав різні господарські предмети, в тому числі: пилку по металу вартістю 150 гривень; сокиру вартістю 180 гривень; ножиці, вартістю 30 гривень; садовий секатор вартістю 100 гривень; пильник вартістю 45 гривень; серп з дерев`яним руків`ям вартістю 14 гривень; ручну пилу по дереву вартістю 20 гривень; молоток з дерев`яним руків`ям вартістю 22 гривні; плоскогубці вартістю 12 гривень; ключ гайковий двосторонній ріжковий на «24x2" вартістю 16 гривень. Вказані речі обвинувачений склав у заздалегідь підготовлену сумку та з місця вчинення злочину втік, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 589 гривень.

Крім цього, 05 листопада 2015 року близько 23 години ОСОБА_6 , перебуваючи в смт. Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, розкрутивши металевий дріт, що огороджує земельну ділянку, умисно таємно викрав 25 метрів металевої сітки вартістю 25 грн. за метр на загальну суму 625 гривень.

Із викраденим майном обвинувачений з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 625 гривень.

23 листопада 2015 року близько 02 години ОСОБА_6 проник в приміщення садового будинку дачного кооперативу Надія, що належить потерпілому ОСОБА_12 , звідки викрав з антресолі паяльну лампу ємністю 0,5 літрів вартістю 410 гривень, вимірювальну рулетку вартістю 13,50 гривень, набір свердл (6 шт.), вартістю 100 гривень, з шафи -зимову камуфляжну куртку темно - зеленого кольору вартістю 72 гривні, зі столу -алюмінієву підставку під фрукти вартістю 11 гривень, з серванту- два садових секатора вартістю 200 гривень, електричний чайник вартістю 42 гривні, за яким знаходились решітка для барбекю, вартістю 70 гривень, маленьку сковорідку вартістю 15 гривень, велику сковорідку вартістю 18 гривень, з полички посудного столика- електричну плитку, вартістю 38 гривень, алюмінієвий казан з кришкою вартістю 500 гривень, електроподовжувач, довжиною 3 метра на 4 гнізда, вартістю 50 гривень, тепловентилятор вартістю 80 гривень та електричний обігрівач марки «Огонек ЗМ» вартістю 23 гривні, які поскладав у заздалегідь підготовлену сумку. Крім цього, з підвіконня даного будинку обвинувачений викрав ножиці вартістю 8 гривень, а також з дерева, яке знаходиться на території даного господарства, викрав синю куртку вартістю 50 гривень.

Із викраденим майном обвинувачений ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1700, 50 гривень.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить задовольнити його апеляційну скаргу та скаргу свого захисника, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , який також підтримав свою апеляційну скаргу та скаргу свого підзахисного і просить її задовольнити, прокурора, який заперечує проти скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника і просить вирок місцевого суду залишити без змін, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому він просить задовольнити його апеляційну скаргу, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника до задоволення не підлягають.

Так, згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, тобто крадіжки, вчиненої повторно, за епізодом крадіжки у потерпілої ОСОБА_13 а також ч.3 ст.185 КК України, тобто крадіжки, поєднаної з проникненням в інше приміщення, вчиненої повторно, за епізодами крадіжок у потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка і які у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються.

Призначене судом ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів.

Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняті та непогашені судимості.

Водночас місцевим судом враховані і помякшуючі його вину обставини, в тому числі ті, на які посилаються в апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, часткове відшкодування заподіяних збитків, думку потерпілих, які просили суворо його не карати, тимчасове безробіття, його сімейний стан та стан здоровя, в звязку з чим призначив покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі, однак на строк, наближений до мінімального, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України і за своїм видом є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Таким чином, твердження апелянтів про те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому не в повній мірі врахував всі помякшуючі його вину обставини, на увагу не заслуговують, оскільки будь-які інші обставини, які могли б помякшити покарання, окрім тих, що встановлені судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні та в апеляційних скаргах не наведені.

З урахуванням особи ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, відбував реально покарання в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, а знову вчинив умисні злочини, що свідчить про його стійку протиправну поведінку, підстав для помякшення призначеного місцевим судом покарання чи звільнення його, як про це просять у своїх скаргах апелянти, не має.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає, а тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника слід залишити без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 11 травня 2016 р. відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2