Справа № 428/4495/15-к
Провадження № 11-кп/782/86/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2017 року Апеляційний суд Луганської області у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши на відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_6 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2017 року, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сєвєродонецька Луганської області, освіта середньо-спеціальна, працюючого ПАТ «Азот» слюсарем-ремонтником, раніше не засудженого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

засуджений: за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, покладені обов`язки передбачені ст.76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь лікарні 18545,31 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 за рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2644,75 грн, моральної шкоди 7000 грн.
Питання про судові витрати та речові докази вирішено відповідно до вимог ст.ст.100, 124 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що 15.01.2015 року о 07-10 годин керуючи автомобілем «BMW 320і» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Промислової м. Сєвєродонецька Луганської області з боку вул. Пивоварова у напрямку міста Лисичанськ, та діючи всупереч технічним вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України не урахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, втратив змогу постійно контролювати рух автомобіля, та не впоравшись з керуванням, виїхав за межі проїзної частини на ліве по напрямку руху узбіччя та, продовжуючи рух у стані заносу, правою частиною кузову скоїв наїзд на електроопору № 45.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля ОСОБА_7 , були заподіяні тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 80 від 31.03.2015 року, а саме: закритий двійний багатоосколковий перелом правого стегна із зсувом фрагментів, закритий перелом верхньої гілки лонної кістки та сідничної кістки з ліва, перелом вертлюжної западини з права, травматичний шок 1 ступеня відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.
Згідно висновку автотехнічної експертизи № 36/6 від 14.04.2015 року в дорожній ситуації водію автомобіля «BMW 320і» слід було керуватися технічними вимогами пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «BMW 320і» мав технічну можливість запобігти виїзду автомобіля за межі проїзної частини, діючи у відповідності з технічними вимогами пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, дії водія автомобіля «BMW 320і» невідповідні технічним вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходились у причинному зв`язку із ДТП.
В апеляції потерпілий ОСОБА_10 просить змінити вирок Сєвєродонецького міського суду від 18.01.2017 року у частині, що стосується цивільного позову.
Зазначає, що до призначення розгляду справи по суті надав до суду першої інстанції цивільний позов. У ході судового розгляду змінював свої позивні вимоги, при цьому відповідачами зазначав обвинуваченого, та АТ «ПРОСТО-страхування». Однак суд, на його думку безпідставно стягнув за рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди грошові кошти з обвинуваченого, необґрунтовано залишивши по за увагою той факт що між АТ «Просто-страхування» та ОСОБА_8 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На думку потерпілого заявлений ним цивільний позов необхідно було стягнути з АТ «ПРОСТО-страхування».
Просить змінити вирок суду, цивільний позов задовольнити стягнувши з обвинуваченого та АТ «ПРОСТО-страхування» за рахунок матеріальної шкоди 23539,75 грн, за рахунок моральної шкоди 40000 грн.
В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор ОСОБА_9 наводить доводи невірного розгляду цивільного позову, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність.
При розгляді справи по суті суд першої інстанції невірно розглянув цивільний позов потерпілого безпідставно не стягнувши грошові суми за рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди з АТ «ПРОСТО-страхування», так як з цією організацією обвинувачений склав угоду про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, при стягненні грошових коштів суд припустився помилок не врахувавши сплачені обвинуваченим потерпілому кошти.
Суд в супереч вимог ст.75 КК України у вироку не зазначив від якої міри покарання звільнено обвинуваченого: основної чи додаткової.
Просить вирок суду від 18.01.2017 року скасувати, ухвалити новий вирок призначивши ОСОБА_11 покарання за ч.1 ст.286 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортним засобом на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.
Захисник ОСОБА_6 в апеляції вказує на невірний розгляд цивільного позову по справі та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що суд неправильно розглянув цивільний позов безпідставно не стягнувши за рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди грошові кошти з АТ «ПРОСТО-страхування», оскільки з цією організацією обвинувачений на момент дорожньо-транспортної пригоди уклав договір. Крім того призначаючи покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд не врахував, що злочин передбачений ч.1 ст.286 КК України не є тяжким, ОСОБА_12 тривалий час знаходився у якості підозрюваного та обвинуваченого і вчасно з`являвся до слідчих органів та суду, ото ж призначення йому додаткового покарання не відповідає вимогам ст.50 КК України.
Просить вирок змінити, звільнити обвинуваченого від відбування додаткового покарання. Стягнути грошові кошти за рахунок знаходження потерпілого у лікарні, а також за рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди з АТ «ПРОСТО-страхування».
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доповнену апеляцію, потерпілого та захисника які наполягають на задоволені своїх апеляцій, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, судова колегія приходить до наступного.
Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий по справі пред`явив цивільний позов і у якості відповідачів зазначив обвинуваченого та юридичну особу - АТ «ПРОСТО-страхування» з якою ОСОБА_8 раніше уклав договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності (т.1 а.с.24, 128, 167). Зазначене акціонерне товариство у своїх відзивах на позивні заяви не заперечувало проти часткового задоволення позивних вимог потерпілого (т.1 а.с.100, 190)
Однак в порушення ст.128 КПК України та п.22.1 та ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції безпідставно у вироку зазначив, що жодних позивних вимог до АТ «Просто-страхування» позивачем заявлено не було, і позовні вимоги потерпілого залишив поза увагою, належним чином своє рішенні не мотивуючі.
Як зазначено у вироку суду ОСОБА_8 був засуджений: за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 було звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Таким чином в порушення вимог ст.75 КК України суд першої інстанції у вироку не зазначив від якої міри покарання було звільнено ОСОБА_8 - основної чи додаткової.
Таким чином суд порушив вимоги ст.409 п.4 КПК України, щодо неправильного застосування закону по кримінальну відповідальність.
Згідно зі ст.103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження фіксуються на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії, та у журналі судового засідання.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження відповідно до ст.107 КПК України є обов`язковим. Крім того, під час судового засідання ведеться журнал судового засідання.
Однак суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені вимоги закону.
Так, у матеріалах провадження є журнали судового засідання від 04.06.2015 року; 06.08.2015 року; 26.08.2015 року; 24.09.2015 року; 22.10.2015 року, однак відсутній технічний носій інформації на якому зафіксовані судові засідання у зазначені дні.
Відповідно до ст.409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Згідно зі ст.415 КПК України при скасуванні ухвали суду внаслідок порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачених п.7 ч.2 ст. 412 КПК України, суд апеляційної інстанції призначає новий розгляд у суді першої інстанції.
У зв`язку з скасуванням вироку та призначенням нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно провести судові засідання згідно вимог ст.103 КПК України, належним чином розглянути цивільний позов потерпілого, прийняти по справі законне та обґрунтоване рішення.
З урахуванням наведеного апеляційні скарги потерпілого, захисника та доповнена апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , доповнену апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 січня 2017 року стосовно ОСОБА_8 скасувати, справу направити на новий розгляд у тому ж суді в іншому складі.
Ухвала Апеляційного суду Луганської області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1