А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

11.07.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів :
ОСОБА_1 (головуючої)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,
потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгорода Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з вищою освітою, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , не судимий,
-за ч. 3 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки і 6 (шість) місяців,
за ч. 1 ст. 263 КК України - на 3 (три) роки і 5 (п`ять) місяців позбавлення волі,
за ч. 2 ст. 345 КК України - на 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.
За ч. 1 ст. 262 КК України ОСОБА_8 визнано невинним та виправдано у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу тримання під вартою ухвалою апеляційного суду Закарпатськї області від 21.05.2015 змінений на домашній арешт строком на 2 місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 08.08.2014 (період попереднього ув`язнення з 08.08.2014 по 21.05.2015 включно).
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Старий Самбір Львівської області, проживаючий в АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з вищою освітою, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , не судимий,
визнаний виннимза ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_16 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_16 покладено обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в цій інспекції.
За ч. 1 ст. 262 КК України ОСОБА_16 визнано невинним та виправдано у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину.
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , не судимий,
визнаний виннимза ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_17 звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком один рік.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_17 покладено обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець та мешканець АДРЕСА_4 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , не судимий,
визнаний виннимза ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_18 звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком один рік.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_18 покладено обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 до набрання вироком законної сили залишено попередній - домашній арешт.
Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 5518,82 грн.
За вироком суду, ОСОБА_8 7 серпня 2014 року приблизно о 22.30 год., у групі з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з ОСОБА_18 та особою, яка перебуває у розшуку, під`їхали на автомобілі марки «Субару-Легасі», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , до будівлі УСБ України в Закарпатській області (далі - УСБУ) по вул. Довженка 3 в м. Ужгороді, де ОСОБА_8 керуючи автомобілем виїха на тротуар, перекривши центральний вхід в дану будівлю, після чого всі разом вийшли з автомобіля і попрямували до центральних вхідних дверей в адмінбудівлю. ОСОБА_8 , першим підійшовши до дверей, побачивши, що двері головного входу до адмінбудівлі зачинені, почав сильно стукати по них ногами, викрикуючи при цьому нецензурні слова.
Після того, як черговий СБУ в Закарпатській області ОСОБА_19 відкрив вхідні двері та почав заспокоювати останніх, обвинувачені у зухвалій формі, використовуючи нецензурну лайку, стали вимагати від нього викликати начальника спецпідрозділу «Альфа» УСБУ ОСОБА_20 .
Після повторної відмови ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , особи, яка перебуває у розшуку, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 припинити свої хуліганські дії, ОСОБА_19 спробував закрити двері будівлі та зайти в середину. Однак, ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , особа, яка перебуває у розшуку, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 продовжили свої хуліганські дії, роблячи опір ОСОБА_19 як працівникові правоохоронного органу, який намагався припинити хуліганські дії, під час чого особа, яка перебуває у розшуку, та ОСОБА_16 перешкодили ОСОБА_19 закрити вхідні двері, а ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , особа, яка перебуває у розшуку, та ОСОБА_16 протиправно зайшли в середину будівлі, залишивши притримувати двері ОСОБА_18 і лише на попередження працівниками УСБУ, останні зупинились перед турнікетом в середині приміщення адмінбудівлі. Знаходячись в адмінбудівлі, ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , особа, яка перебуває у розшуку, ОСОБА_17 , постійно висловлюючись нецензурною лайкою, поводили себе зухвало, вимоги працівників СБУ ОСОБА_19 та ОСОБА_12 припинити свої протиправні дії та покинути адмінприміщення ігнорували, продовжували знаходитись у приміщенні. При цьому, ОСОБА_16 , знаходячись у приміщенні, вихопив у ОСОБА_12 спецзасіб - ПР-70, почав нею розмахувати, яку в подальшому на неодноразову вимогу ОСОБА_11 та вказівки ОСОБА_8 віддав ОСОБА_12 , однак прохання працівників УСБУ ОСОБА_19 та ОСОБА_12 припинити свої протиправні дії та покинути адмінбудівлю проігнорували та залишались в середині приблизно до 22.45 годин, до того часу, коли до адмінбудівлі УСБУ прибули співробітники ППС Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області.
Крім того, ОСОБА_8 при невстановлених слідством обставинах, без передбаченого законом дозволу придбав вогнепальну зброю - пістолет «Glock 17 GEN4 «Austria», 9/19» та 23 патрони до нього марки «LUGER» калібру 9 мм, які в подальшому, без передбаченого законом дозволу, зберігав у автомобілі марки «Субару-Легасі», д/н НОМЕР_2 та носив при собі з метою вчинення протиправних дій, а саме: хуліганства в приміщенні УСБУ, по вул. Довженка, 3, в м. Ужгороді.
Також ОСОБА_8 при невстановлених слідством обставинах, без передбаченого законом дозволу придбав 45 патронів, які є боєприпасами, спортивно-мисливськими калібру 5,6 мм, та автоматичну вогнепальну нарізну зброю - самозарядний мисливський карабін «Вулкан С» калібру 7,62х39 мм, серійний номер НОМЕР_3 , виробництва «ООО СОБР» (Україна), який згідно висновку експерта № 16/911 від 26.09.2014 є переробленою вогнепальною нарізною зброєю і який повністю втратив призначення мисливської зброї та набув ознак автоматичної стрільби чергами як з розкладеним, так і з складеним прикладом, яку було виявлено та вилучено 08.08.2014 під час проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 - за місцем проживання ОСОБА_8 , де останній без передбаченого законом дозволу їх зберігав.
У відповідності до вимог ст. 439 КПК України апеляційний суд здійснює новий судовий розгляд провадження за апеляційними скаргами старшого прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_15 , захисників обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2015 щодо ОСОБА_8 .
В апеляційних скаргах: прокурор просить вирок в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 296, ч.2 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України та виправдання за ч. 1 ст. 262 КК України частково скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 296 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 262 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ст. 348 КК України - 9 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України - 5 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України визначити остаточну міру покарання ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити йому покарання - 9 років позбавлення волі. Визнати обтяжуючою покарання ОСОБА_8 обставину - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та стягнути з нього в дохід держави 5518.82 грн. Зазначає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 є незаконним через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Наголошує, що органом досудового слідства дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 3 ст. 296, ч.1 ст. 262, ст.348, ч.1 ст. 263 КК України і в судовому засіданні обставини вчинення обвинуваченим цих дій доведені. Вказує, що суд необґрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_8 у частині посягання на життя працівника правоохоронного органу на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків та необґрунтовано виправдав обвинуваченого за ч. 1 ст. 262 КК України. Зазначає, що в ході судового розгляду потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 показали, що коли вони прибули на місце пригоди, до них підійшов ОСОБА_8 і вимагав викласти на узбіччя дороги вогнепальну зброю, однак вони відмовились зробити це. Склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 262 КК України, є закінченим із моменту висунення такої вимоги.
- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить змінити вирок, а саме: за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України ОСОБА_8 виправдати, за ч. 1 ст. 263 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком не більше п`яти років, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що вирок щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Вважає, що при наявності підстав для закриття відносно ОСОБА_8 кримінального провадження за ч. 3 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України місцевий суд цього не зробив. Посилається, що висновки суду про вчинення ОСОБА_8 хуліганських дій не відповідають фактичним обставинам, суперечать даним відеозапису і показанням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_19 , які ствердили, що жоден з чоловіків не намагався їх ображати, застосувати до них насильство, пошкодити майно чи вчинити якісь інші протиправні дії. Жодних погроз з приводу можливого штурму чи іншого протиправного втручання в роботу УСБУ обвинувачені не висловлювали. Крім того, діями обвинувачених не спричинено жодної шкоди черговим чи адмінбудівлі УСБУ, що підтверджується листом в.о. начальника УСБУ в Закарпатській області. Зазначає, що в ході судового розгляду прокурором не доведено умисел ОСОБА_8 , спрямований на нанесення працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень. Вказує на відсутність у ОСОБА_8 наміру на вбивство чи поранення потерпілого, не розуміючи причин застосування ОСОБА_14 зброї, злякавшись за своє життя та життя інших, маючи намір психологічно подавити потерпілого і змусити його припинити стріляти, здійснив постріли під ноги потерпілого. Крім того зазначає, що в ході огляду місця події 07.08. та 08.08.2014 з невідомих причин з місця події не вилучено табельну зброю ОСОБА_14 , гільзи від патронів до його ПМ, що в подальшому унеможливило в суді перевірити його показання щодо кількості проведених ним пострілів та законність застосування останнім табельної зброї. У подальшому дана табельна зброя вилучалася нібито 08.08.2014 у ОСОБА_14 приміщенні лікарні, однак, як встановлено в суді, 08.08.2014 у потерпілого табельної зброї вже не було і вилучатися така в нього не могла. Зазначає, що судом залишено невирішеним клопотання сторони захисту про визнання окремих доказів неналежними та недопустимими. Вказує, що стороною захисту встановлено наявність в діях службових осіб УМВС в Закарпатській області складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 366 КК України, при штучному створенні доказу - вилученні кулі, якою нібито був поранений ОСОБА_14 , також виникає сумнів, чи саме куля з тіла потерпілого була скерована для експертного дослідження, що перешкоджає встановленню питання наявності поранення останнього внаслідок рикошету кулі. Наголошує, що питання наявності рикошету кулі залишається відкритим, версія щодо цього ні слідством, ні судом не була взята до уваги.
У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 просить таку залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 змінити відповідно до поданої захисником апеляційної скарги та з наведених в ній мотивів.
Вирок щодо ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ухвалою апеляційного суду від 03.11.2015 переглянутий та залишений без зміни і в касаційному порядку не оспорювався.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянтів, потерпілих, перевіривши докази шляхом допиту обвинуваченого, потерпілих, дослідженням письмових доказів та переглядом відеозаписів з місця події, оглянувши речовий доказ - гвинтівку «Вулкан С», заслухавши пояснення спеціаліста криміналістичного відділу ГУНПУ в Закарпатській області ОСОБА_22 , вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Суд першої інстанції в повному обсязі перевірив докази кримінального провадження, з урахуванням положень ст. 368 КПК України ухвалив вирок, який відповідає вимогам ст. 370, ст. 374 КПК України, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить. Разом з тим, даючи оцінку діянням ОСОБА_8 , його ролі і участі в інкримінованих злочинах, апеляційний суд вважає, що суд припустився помилки, належним чином не оцінивши здобуті докази відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .
Як було встановлено судом першої інстанції, співучасники події ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , вирок щодо яких набрав чинності, разом з ОСОБА_8 та особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, брали одинакову участь у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.
Разом з тим, ОСОБА_8 було висунуте обвинувачення за ч.3 ст. 296 КК України, як вчинення опору працівникові правоохоронного органу щодо обставин події у адмінбудівлі СБУ, де потерпілими визнані ОСОБА_19 та ОСОБА_12 ..
Як пояснив апеляційному суду ОСОБА_8 , що було і встановлено і у суді першої інстанції, він керував автомобілем « Субару-Легасі», номерний знак НОМЕР_2 , по вул.. Кармелюка в м. Ужгороді водій іншого автомобіля порушивши правила дорожнього руху, чуть не зробив з ним ДТП. Пізніше він з`ясував, що це був автомобіль працівника СБУ ОСОБА_20 , якого він добре знає. Оскільки для вияснення питання порушення правил дорожнього руху, довго очікував на його зустріч, то вирішив попрямувати до його місця роботи. Коли він під`їхав, то думав, що ОСОБА_20 вже на роботі, тому і під`їхав близько, ставши автомобілем частиною на тротуар. Подзвонив у двері, ніхто не відповідав, тоді він постукав, також ніхто не реагував, після чого став стукати і кулаками і ногами. Тоді двері відкрив ОСОБА_19 , однак не хотів пропускати всередину, через що зусиллями товаришів, вони зайшли всередину та вимагали зустрічі з ОСОБА_20 .. Потім стало відомо, що ОСОБА_20 на роботі немає. Тому він очікував його приїзду. Однак виявилось, що на них викликали працівників міліції, які приїхали, сховалися і чекали. Коли вони їх побачили, то підійшли до автомобіля, попередивши, щоб зброю склали, в розумінні, щоб її не застосовували.
Перевіривши пояснення ОСОБА_8 шляхом допиту ОСОБА_19 та ОСОБА_12 , переглянувши відеозапис з місця події по вул. Довженка, 3 в м. Ужгороді , апеляційний суд приходить до висновку, що не було встановлено, що ОСОБА_8 чинив працівникам СБУ опір, про що вони і підтвердили у апеляційному суді. Таким чином діяння ОСОБА_8 підлягають перекваліфікації з ч.3 ст. 296 на ч.2 ст. 296 КК України: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені групою осіб.
Апеляційний відхиляє доводи апелянтів та ОСОБА_8 , що у його діях відсутній склад злочину, передбачений ст. 296 КК України, оскільки ОСОБА_8 для з`ясування особистих відносин з гр. ОСОБА_20 разом зі своїми співслуживцями , приїхав у вечірній час за місцем роботи останнього, поза робочим часом, вимагаючи зустрічі з ним, вчинив дії, які не можна розцінювати, що відбулись з дотриманням громадського порядку, загальноприйнятих норм та правил поведінки : стукав у двері, голосно кричав, щоб відчинили, а у приміщенні разом з іншими грубо висловлювався, в тому числі лайливими словами, при цьому розумів, що зайшов у адміністративну будівлю державної установи, яка є режимним об`єктом, що в свою чергу перешкоджало нормальній роботі ОСОБА_23 та ОСОБА_12 , які в цей час несли службу, що й стало приводом для виклику працівників міліції. При цьому ОСОБА_23 ствердив, що побачив у ОСОБА_8 пістолет, який він піднімав з під ніг.
З урахуванням цього апеляційний суд не може погодитись з доводами захисника ОСОБА_9 , що рапорт оперативного чергового Ужгородського МВ УМВСУ в Закарпатській обл. ОСОБА_24 від 07.08.2014 є неналежним доказом.
Щодо тверджень апелянтів про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 КК України, а також і ст. 348 КК України за апеляцією прокурора, то апеляційний суд встановив, що працівників міліції правомірно було повідомлено про те, що у приміщенні СБУ знаходяться сторонні особи, при цьому мають з собою зброю. Про те, що ОСОБА_8 мав з собою зброю, тобто пістолет, він не заперечив, стверджуючи, що повернувся з АТО і мав надалі туди повертатися.
Таким чином, оперативна група у складі водія ОСОБА_13 та старшого групи ОСОБА_14 правомірно під`їхали до СБУ на вул. Довженка у м. Ужгороді, та зупинились неподалік, щоб оцінити обстановку. А тому очевидним є те, що після того, як ОСОБА_8 разом з ОСОБА_16 підійшли до автомобіля працівників міліції та сказавши їм скласти зброю, останні оцінили це як загрозу своєму життю. Разом з тим, з відеозапису події убачається, що ОСОБА_8 зброю у руках не мав, насильства до працівників міліції не застосовував. В той час, коли він ішов до автомобіля, будучи повернутим спиною до ОСОБА_14 , той двічі вистрілив, а тому є очевидною реакцією ОСОБА_8 на відвернення загрози своєму життю - він вийняв пістолет та вистрілив у ту сторону, з якої, як він ствердив, лунав йому у спину постріл, спрямувавши чергу пострілів у землю, якою була бруківка. Внаслідок чого ОСОБА_14 отримав поранення від однієї кулі, яка пройшла наскрізь лівої кінцівки ( наскрізне вогнепальне поранення), після куля потрапила у праву кінцівку ( сліпе вогнепальне поранення), що стверджено висновком експерта № 64-мк від 11.09.2014, звідки і була вилучена, що і убачається з висновку судово-медичної експертизи № 735 від 14.08.2014 ( т.3 а.с. 204-211).
Перевіреними доказами в апеляційному суді не встановлено навмисних дій ОСОБА_8 у застосуванні ним зброї, також і не підтверджені пояснення потерпілого ОСОБА_14 , що він стріляв попереджувальним пострілом на витягнуту руку уверх, а встановлено, що пістолет, який був причіплений до штанів, не давав змоги здійснити постріл на витягнуту руку вверх, а давав - на витягнуту руку вперед, що і видно на відеозаписі, як ОСОБА_14 здійснював постріл на витягнуту руку уперед, тобто в сторону дороги, по якій ішов ОСОБА_8 , повернутий до нього спиною.
З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд не може погодитись з кваліфікацією діяння, яке було висунуте ОСОБА_8 за ст. 348 КК України в умисному посяганні на життя працівника правохоронного органу. Однак, аналізуючи та оцінюючи докази, апеляційний суд вважає вину ОСОБА_8 в умисному заподіянні тілесного ушкодження середньої тяжкості працівнику правохоронного органу, доведеною.
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 застосовуючи зброю (здійснюючи постріли) усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки, хоча і не бажав їх, але свідомо допускав ( ч.3 ст. 24 КК України непрямий умисел ). Тому судження апелянтів щодо рикошету кулі, як необережність в діянні, апеляційний суд відхиляє, відтак не заслуговують на увагу твердження, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину.
Посилання апелянтів на те, що в діях працівників міліції є ознаки кримінальних правопорушень щодо, на їх думку, у неправомірному застосуванні табельної зброї ОСОБА_14 та створення штучного доказу вилучення кулі, яка була витягнута з тіла потерпілого і надіслана на експертизу, яким суд не дав оцінку, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вбачається, що ц і обставини судом враховані.
З наведених підстав апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно кваліфікував діяння ОСОБА_8 та визнав його винним за ч. 2 ст. 345 КК України, тому апеляційні скарги в цій частині апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Щодо апеляційних доводів прокурора про наявність складу злочину, передбаченого ч.1 ст.262 КК України, то апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно визнано ОСОБА_8 невинним, як інших учасників події, вирок щодо яких в цій частині також набув чинності як переглянутий судом апеляційної інстанції. Тому не може бути вдруге дана оцінка щодо цих обставин .
Щодо апеляційних тверджень захисників та показань обвинуваченого ОСОБА_8 про невизнання вини у незаконному зберіганні зброї: гвинтівки «Вулкан С» переробленої на бойову, тобто яка втратила своє значення як мисливська зброя внаслідок самопереробки, та 45 бойових патронів до неї, то апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.ст. 85-86 КПК України належними і допустимими, а отже законними є ті докази, які зібрані у встановленому КПК порядку з дотриманням процедури встановленої кримінальним процесуальним законом.
Як встановлено в апеляційному суді, гвинтівка «Вулкан С» була вилучена під час обшуку у житловому будинку обвинуваченого, в той час як він уже перебував під вартою. ОСОБА_8 ствердив, що придбав мисливську гвинтівку, мав на неї дозвіл, така знаходилась дома у сейфі та у чехлі. Категорично ствердив, що її не переробляв, але вважає, що оскільки вона не була у належний спосіб упакована, допускає, що її переробили саме працівники міліції з метою його звинуватити. В цей час бойова зброя знаходилась у відомстві міліції, позаяк працівники міліції були учасниками АТО, окремі деталі до гвинтівки продаються та складаються як і монтуються. Саме такі насічки були і перероблені на його гвинтівці та у зарядному пристрої.
Дослідивши висновок судово-криміналістичної експертизи №16/911 від 26.09.2014, оглянувши речовий доказ, опитавши спеціаліста ОСОБА_22 , апеляційний суд вважає, що оскільки обвинувачений під час обшуку присутнім не був, вилучена у нього гвинтівка та інші предмети, йому безпосередньо після вилучення для огляду не були надані, пояснення з приводу вилученого у нього не відбирались, гвинтівка була передана експерту для проведення експертизи через тривалий проміжок часу, ця гвинтівка у спосіб, визначений Інструкцією про порядок вилучення, обліку зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах … , затвердженої наказом від 27.08.2010 № 51/401/649471/23/125 Міністерства Внутрішніх Справ України Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховним судом України, Державною судовою адміністрацією України, не була належним чином упакована, з метою неконтрольованого доступу, як це видно і з фототаблиці до неї, це було зазначено і у самому експертному висновку, що і підтверджено в апеляційному суді оглядом речового доказу, що приводить до висновку про сумнівність існування факту незаконного зберігання бойової зброї обвинуваченим .
Отже, докази обвинувачення щодо незаконного зберігання ОСОБА_8 бойової гвинтівки «Вулкан С», як такі, що здобуті органом досудового розслідування з порушення порядку їх збирання, апеляційний суд ставить під сумнів, вважає їх неналежними доказами, а тому в силу ст. 63 Конституції України та ст. 17 КПК України тлумачить їх на користь обвинуваченого. У зв`язку з цим, з обвинувачення ОСОБА_8 слід виключити епізод незаконного зберігання бойової зброї гвинтівки «Вулкан С».
З урахуванням того, що на момент вилучення гвинтівки «Вулкан С «у ОСОБА_8 був дозвіл на її зберігання, тому підлягають поверненню деталі з цієї гвинтівки як окремі елементи, що не були перероблені та аксесуари до неї. Інші деталі - підлягають знищенню. Також слідством не встановлено, що ніж марки «Glok» є предметом злочину передбаченого ст. 263 КК України, тому такий судом невірно постановлено знищити. Вказаний ніж слід повернути власнику ОСОБА_8 .
В іншій частині обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у придбанні, зберіганні та носінні без відповідного дозволу пістолета «Glok» ( без передбаченого законом дозволу) та бойових патронів калібру 9 мм до нього 23 шт., які знаходилися в автомобілі та бойових патронів 45 шт. калібру 5, 6 мм, які зберігав за місцем проживання. Одночасно апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_8 користувався пістолетом як учасник АТО, будучи військовослужбовцем саме в час подій антитерористичної операції. 45 штук патронів, які були вилучені за місцем проживання та визначені експертом як бойові, на які ОСОБА_8 дозволу не мав - суд правильно вирішив, що підлягають знищенню, як і пістолет та патрони до нього. Рішення суду відповідає вимогам ч.9 ст. 100 КПК України, а тому апеляційний суд відхиляє прохання ОСОБА_8 про їх повернення.
Інші доводи апелянтів про те, що суд першої інстанції не прийняв рішення по клопотаннях захисника ОСОБА_9 ( т.1 а.с. 223-231) щодо визнання недопустимими та неналежними доказами :
копії сторінок № 29-37 протоколу № 1544т від 02.09.2014 щодо зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського телефону, належного ОСОБА_8 ( клопотання на а.с. 223-224 т.1)
протокол пред`явлення потерпілому ОСОБА_14 фотознімків для впізнання особи від 10.08.2014 ( клопотання на а.с. 225 т.1);
протоколи слідчих дій, проведені з потерпілими ОСОБА_14 від 13.09.2014 та ОСОБА_13 ( клопотання на а.с. 226 т.1);
про визнання кулі від патрона« Luger», калібру 9 мм речовим доказом та її дослідження висновок експерта від 15.09.2014 ( клопотання на а.с. 228 т.1);
протокол тимчасового доступу до речей і їх тимчасового вилучення від 08.08.2014, згідно якого оглядався автомобіль Субару Легасі «, номерний знак НОМЕР_4 , належний ОСОБА_8 ( клопотання на а.с 229 т.1);
про визнання речовими доказами камуфляжні штани, куртка та хустинка та висновок експерта щодо цих речей від 23.09.2014 за № 20/17 ( клопотання на а.с. 230 т.1 );
про визнання речовими доказом пістолет ПМ № НОМЕР_5 , кобура до нього, два магазини, 15 патронів калібру 9 мм на підставі постанови слідчого від 15.08.2014 та протокол огляду від 08.08.2014 ( клопотання на а.с.231 т.1);
апеляційний суд не бере до уваги, оскільки підстав для визнання їх неналежними та недопустимими судом першої інстанції не знайдено, як і апеляційний суд таких не вбачає.
Апеляційні вимоги прокурора про стягнення процесуальних витрат тільки з обвинуваченого ОСОБА_8 заслуговують на увагу. Процесуальні витрати підлягають стягненню пропорційно до участі і ролі кожного обвинуваченого у вчиненому. З урахуванням цього, беручи до уваги роль ОСОБА_8 у вчиненому, апеляційний суд приходить до висновку, що витрати, пов`язані з проведенням судово криміналістичних експертиз слід стягнути з ОСОБА_8 , які були проведені в рамках доведеності обвинувачення за ч.1 ст. 263 та ч.2 ст. 345 КК України, окрім витрат за експертизу № 16/766 від 26.09.2014 щодо ножа у сумі 196 грн. 56 коп., який немає значення до даного кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Відповідно до ч.2 ст. 123 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Прокурор, висловлюючи доводи про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальних витрат, про які зазначив в обвинувальному акті у загальній сумі 5518 грн. 82 коп. за проведення судово-криміналістичних експертиз у кримінальному провадженні, на підтвердження цього докази про проведення ряду експертиз не подав ( у справі такі відсутні). Убачається, що предметом розгляду судом першої інстанції були ті судово-криміналістичні експертизи, які лягли в основу вироку як докази, встановлено, що такі додані у кількості 8, витрати по яких у загальній сумі складають 2874 грн. 35 коп. ( т. 3 а.с.185-258).
Оскільки суд першої інстанції цих обставин не перевірив, тому його рішення про стягнення всієї суми, яка зазначена в обвинувальному акті, є помилковим, і як ухвалення про стягнення цієї суми витрат з обвинувачених в солідарному порядку, тому вирок в цій частині також підлягає зміні на підставі ч.1 ст. 408 КПК України, а стягнення з ОСОБА_8 підлягає сума 2677 грн. 79 коп.
З наведених підстав апеляційні скарги захисників та прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок суду на підставі ч.1 ст. 408, п.п.2, 4 ч. 1 ст. 409, ст. 411 КПК України - підлягає зміні.
У зв`язку із зменшенням обсягу обвинувачення, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити ОСОБА_8 призначене судом першої інстанції покарання в межах санкцій статтей, передбачених ч.2 ст. 296 та ч.1 ст. 263 КК України. Також апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_8 активно сприяв розкриттю злочину, з місця вчинення злочину не тікав, не переховувався, після поранення ОСОБА_25 активно надав йому допомогу, в наступному відшкодував потерпілому ОСОБА_14 матеріальну та моральну шкоду, характеризується позитивно, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, з часу звільнення його з під варти, тобто після 21.05.2015 до цього часу, протиправних дій не вчиняв, займається суспільно-корисною працею, при цьому, належним чином виконував обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які визначив апеляційний суд Закарпатської області своєю ухвалою від 03.11.2015, змінивши вирок в частині призначеного покарання застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України. Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_8 може виправитись без ізоляції його від суспільства, а також враховуючи те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, апеляційний суд приходить до переконання про можливість виправлення засудженого від відбування покарання та приймає рішення про звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України та застосовує положення ч.2 ст. 4 КК України, відповідно до якої : злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_15 , апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.3 ст. 296 КК України на ч.2 ст. 296 КК України та призначити за ч.2 ст. 296 КК України покарання у виді двох ( 2) років 6 місяців років позбавлення волі.

Виключити з вироку епізод обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України у незаконному зберіганні бойової гвинтівки «Вулкан С.»
Пом`якшити ОСОБА_8 призначене за ч.1 ст. 263 КК України покарання - до трьох (3) років позбавлення волі .
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, призначених за ч.2 ст. 345 , ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом цього строку не вчинить новий злочин та виконає покладені обов`язки: повідомляти уповноважений відділ пробації про зміну місця проживання та роботи.
Повернути ОСОБА_8 елементи мисливської гвинтівки «Вулкан С» ( неперероблені) і аксесуари до неї та ніж марки «Glok».
В частині стягнення процесуальних витрат у солідарному порядку з обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 у сумі 5518 грн. 82 коп. змінити, стягнувши з ОСОБА_8 4730 грн. 90 коп. процесуальних витрат у користь держави.

В решті вирок залишити без зміни.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальниї справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Судді :