Справа 688/1704/17
№ 1-в/688/134/17
Ухвала
Іменем України
03 липня 2017 року м. Шепетівка
Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Шепетівка заяву засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого 01.12.2014 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді трьох місяців арешту;

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт,

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт на підставі ст. 82 КК України.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення засудженого ОСОБА_5 , який заяву підтримав, просив її задовольнити, так як вину у вчинені злочинів визнає, вважає, що своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення, а також представника адміністрації виправної установи, прокурора, які заперечили проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали щоденника індивідуальної роботи із засудженим, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви засудженого слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і відбув визначену законом частину покарання, призначеного вироком суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.01.2015 року за ч.2 ст. 186 ч.2 ст. 190, ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, яке призначено вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.12.2014 року більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 08.02.2016 року зараховано ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 05.11.2014 року по 27.04.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в строк відбування покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.01.2015 року.

Початок строку: 30.01.2015 року. Кінець строку: 14.05.2018 року.
Станом на 30.06.2017 року відбута частина покарання засудженого ОСОБА_5 становить 3 роки 1 місяць 17 днів, тобто відбув 1/2 строку покарання.
Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_5 з 15.11.2014 року утримувався в СІЗО м.Хмельницький, характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стягнень та заохочень не мав.
З 17.05.2015 року відбуває покарання в Державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)». За час відбування покарання характеризується посередньо. Допустив 2 порушення вимог режиму відбування покарання, які виражалися в порушенні розпорядку дня, за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має 1 заохочення. На виробництві колонії не працевлаштований, виконує роботи з благоустрою місць позбавлення волі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи виконання покарань. Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місця та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, потребує контролю за виконанням поставлених завдань, ініціативи при виконанні робіт не проявляє. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Творчість». До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок не прагне. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі, робить це під контролем адміністрації, а також є членом ради колективу засуджених відділення СПС. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов, побачень, отримує посилки та передачі. Комісією колонії з питань розгляду заохочувальних норм 02.03.2016 року (протокол №15) ОСОБА_5 було відмовлено у зміні умов тримання, 18.05.2016 року (протокол № 28) - у заміні покарання більш м`яким, 18.01.2017 року (протокол № 2) - у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не став на шлях виправлення.
Надані характеризуючі дані адміністрацією Держанвої установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» не достатні для переконання в тому, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заміна невідбутої частини покарання засудженому при таких обставинах буде передчасною, з огляду на наступне.
Так, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання: виконання покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищення загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбання спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Тоді як, ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутність трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, засуджений в період відбування покарання допускав порушення вимог режиму утримання, за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності з послідуючими стягненнями у виді: попередження та догани, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення.
Згідно оцінок ступеню виправлення засудженого, останній задовольно дотримується вимог режиму відбування покарання, задовільно відноситься до робіт із благоустрою установи виконання покарань, потребує контролю за виконанням поставлених завдань, ініціативи при виконанні таких робіт не проявляє, не працевлаштований. Із пояснень останнього слідує, що із заявами про працевлаштування на виробництві колонії до адміністрації установи не звертався.
З 20.06.2015 року бере участь в програмі диференційованого виховного впливу «Творчість». Однак, як слідує із пояснень представника колонії засуджений лише написав заяву, однак участі у вказаній програмі не приймає. Вказане підтвердив у судовому засіданні і сам засуджений, який не міг навіть пригадати назву програми диференційованого виховного впливу, у якій бере участь, що свідчить про формальну участь засудженого у вказаній програмі.
З наданих у судовому засіданні пояснень засудженого вбачається, що участі в роботі самодіяльних організацій колонії не приймає, прагнення до підвищення загальноосвітнього рівня та здобуття професії не має.
Згідно довідки ДУ «Шепетівська виправна колонія №98» у засудженого на виконанні 12 виконавчих листів на загальну суму 7312 грн. 39 коп., які не відшкодовані.
Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення тяжкого та середньої тяжкості злочинів.
Наявність у засудженого лише 1 заохочення за сумлінне ставлення до праці 13.07.2016 року, та погашення на момент звернення до суду двох застосованих до нього стягнень, судом до уваги не приймаються, позаяк висновок суду про виправлення засудженого, його бажання стати на шлях виправлення повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким. Крім того, висновок суду повинен ґрунтуватися і на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання, участь у виховних заходах, які проводяться в колонії, засвідчили успішність процесу виправлення, що в даному випадку не відбулось. Суд вважає, що наявність у засудженого 2 стягнень і лише 1 заохочення, відсутність бажання приймати участь в роботі самодіяльних організацій, участь у програмах диференційованого виховного впливу, навчатись, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених, наявність заборгованості по виконавчим листам в сумі 7312 грн. 39 коп., свідчать про те, що в даному випадку засуджений не став на шлях виправлення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у клопотанні про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід відмовити.
Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539, 395 КПК України, суд
ухвалив:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області, а засудженим протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1