пр. № 1-кп/759/102/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0006468 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23.06.2016 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України, освіта неповна вища,

одружений, ФОП, ідентифікаційний номер не відомий,

який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 22 червня 2016 року приблизно о 11 годині 37 хвилин, керуючи належним йому технічно-справним автомобілем «JEEP CEROKEE» д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю приблизно 10 км/год. по вул. Стеценка в м. Києві зі сторони вул. Туполєва в напрямку Кільцевої дороги, наближаючись до будинку № 3 по вул. Стеценка в м. Києві.

В цей час на зустріч ОСОБА_3 рухався автобус «АТAMAN» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , в салоні якого сиділа громадянка ОСОБА_6

Рухаючись у вказаному напрямку водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «JEEP CEROKEE» д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед початком зміни напрямку руху не переконався що цей маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасником руху, яким для нього був автобус «АТAMAN» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , внаслідок чого перетнувши подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху, створив раптову перешкоду водію автобусу «АТAMAN» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , який в свою чергу уникаючи зіткнення з автомобілем «JEEP CEROKEE» д.н.з. НОМЕР_1 застосував екстрене гальмування, тим самим виконавши вимоги п. 12.3 ПДР України, внаслідок чого відбулось падіння пасажира ОСОБА_6 , тим самим ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, які діють з 15.04.2013 року:

- п. 1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 (б), який зобов`язує водія транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі;

- п. 10.1, згідно якого водій транспортного засобу, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 11.4, згідно якого на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги;

- вимоги дорожньої розмітки 1.3 ПДР України.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді перелому правої лонної кістки без зміщення уламків, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України за наведених вище обставин визнав частково та дав суду показання про те, що його водійський стаж складає 16 років. 22 червня 2016 року керував автомобілем «JEEP CEROKEE» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Стеценка в м. Києві. В районі розташованого там перехрестя він відчув, що в автомобілі як він це зрозумів пізніше лопнув патрубок. Бо збігу обставин, так як ліва зустрічна смуга руху не рухалася, а в правій смузі руху попутного напрямку був дуже інтенсивний рух та він бачив візуальний контакт із водієм автомобіля «Мерседес», який рухався і лівому ряду зустрічного руху. Він попросив водія останнього повернути та надати можливість йому проїхати. Водій автомобіля «Мерседес» пропустив його, при цьому поглянув у дзеркало заднього виду, щоб позаду нього в правій смузі руху нікого не було і махнув йому рукою, щоб він проїжджав. Він почав потихеньку виїжджати, при цьому він бачив автобус марки «АТAMAN», який знаходився до нього на відстані 40-50 метрів, однак він навіть не міг допустити, що може завадити руху водієві даного автобуса. Коли він проїхав то зупинився біля приватного подинку, який був розташований поруч. Під час зазначеного маневру він дійсно порушив правила ПДР України та перетнув подвійну суцільну лінію руху, оскільки боявся, що відбудеться якась проблема із його автомобілем, що могло б призвести до негативних наслідків. Після того як він зупинився, то підійшов до автобуса «АТAMAN» та заглянув у салон, потерпіла лежала на підлозі в передній частині салону автобуса біля дверей на спині головою до сидіння водія. Він запропонував потерпілій відвести її до лікарні, однак вона відмовилась. В подальшому від слідчого він дізнався номер та адресу лікарні куди доставили потерпілу, коли він туди зателефонував, то йому повідомили, що потерпілу вже виписали із лікарні на наступний день після ДТП із діагнозом: тріщина лонної кістки руки. Цивільний позов заявлений потерпілою визнає в частині коштів потрачених на лікування перелому руки, суму заявлено у позові на лікування інших захворювань (астми, вікових захворювань тощо) не визнає.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , вина останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України повністю підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка під час судового слідства дала суду показання про те, що 22 червня 2016 року сіла на кінцевій зупинці біля гіпермаркету «Ашан-Біличі» у безкоштовне маршрутне таксі марки «АТAMAN», яке прямувало по маршруту «Ашан-Біличі» - станція метро «Лук`янівська» в м. Києві. Коли вона зайшла до салону даного маршрутного таксі там було лише одне вільне місце позаду і прохід між сидіннями пасажирів у салоні був вільним. Стоячих пасажирів в салоні маршрутного таксі не було. Вона сіла на сидіння в кінці салону посередині і маршрутне таксі розпочало рух, за поручень вона не трималася, оскільки на тому місці де вона сиділа він був відсутній. Під час руху маршрутного таксі вона не слідкувала за дорожньою обстановкою, відповідно самого моменту ДТП вона не бачила. ДТП відбулося біля зупинки «Берковці», вона від екстреного гальмування водієм маршрутного таксі пролетіла приблизно три метри по проходу в салоні маршрутного таксі, а потім юзом ще пролетіла два метри і сильно вдарилася плечем та головою. Тоді водій маршрутного таксі зупинився та попросив щоб пасажири викликали працівників поліції та швидку допомогу. Потім водій маршрутного таксі відчинив двері і до салону зайшов раніше їй не знайомий обвинувачений ОСОБА_3 та сказав водію, що він її відвезе у лікарню, і тоді пасажири маршрутного таксі почали допомагати їй піднятися, щоб ОСОБА_3 зміг її відвезти, однак вона відмовилась. Коли через деякий час на місце ДТП приїхала швидка допомога, то обвинувачений ОСОБА_3 почав розповідати лікарям, що він не винен у даній ДТП. Потім невдовзі приїхала друга карета швидкої допомоги, куди її вже помістили на ношах, однак обвинувачений ОСОБА_3 і лікарям цієї карети почав казати, що він не винен у ДТП. Потім її відвезли до лікарня, де її стан погіршився, в неї піднявся сильно тиск, цукор та почався напад астми і вона втратила свідомість, а прийшла до тями вже в реанімації цієї ж лікарні. Лікарі їй повідомили, що в неї було зламане ребро та рука. Обвинувачений після ДТП жодного разу не надав їй будь-якої фінансової допомоги на лікування, навіть не поцікавився про стан її здоров`я. До страхової компанії, де був застрахований автомобіль обвинуваченого ОСОБА_3 щодо відшкодування коштів вона не зверталась;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який під час судового слідства дав суду показання про те, що працює водієм маршрутного таксі на безкоштовному маршруті «Ашан-Біличі» - станція метро «Лук`янівська» в м. Києві, його водійський стаж складає більше 20 років. На вищезазначеному маршруті він пропрацював чотири місяці, а до цього працював водієм на інших маршрутах протягом двох років, де також перевозив людей. 22 червня 2016 року керував автобус «АТAMAN» д.н.з. НОМЕР_2 та рухався по вул. Стеценка в напрямку станції метро «Лук`янівська» в м. Києві. В салоні зазначеного автобуса знаходилися пасажири в кількості більше 30 людей, оскільки в салоні 24 сидячих місця, то 7-8 чоловік стояли в салоні авто. Максимальна кількість пасажирів, яка дозволена для перевезення у даному автобусі складає 49 чоловік. Під час руху автобуса він не відволікався від обстановки на дорозі, оскільки перевозить людей, що є великою відповідальністю. В лівій полосі руху був щільний потік транспорту, а тому він рухався в правій полосі руху зі швидкістю 40 км/год. Поруч в попутному напрямку рухалась вантажівка, із-за якої раптово із зустрічної полоси руху, перетнувши подвійну суцільну смугу руху, виїхав автомобіль «JEEP CEROKEE» зеленого кольору, яким керував обвинувачений ОСОБА_3 , від чого він змушений був застосувати екстрене гальмування, оскільки відстань до останнього складала приблизно 6 метрів. Потім він почув крик у салоні автомобіля та зупинився і увімкнув сигнал аварійної зупинки. Пасажири які перебували в салоні авто почали кричати, що необхідна швидка допомога, він сказав щоб вони викликали працівників поліції та швидку медичну допомогу. Самого удару та переміщення потерпілої по салону він не бачив, тільки побачив коли зупинився, що потерпіла лежала на підлозі салону автобуса у проході між сидіннями головою до сидіння водія. Інші пасажири, які знаходилися в салоні автобуса травм не отримали. Обвинувачений ОСОБА_3 зупинив свій автомобіль «JEEP CEROKEE» біля будинку, який був розташований поруч та підбіг до автобуса та почав пропонувати свою допомогу. Через деякий час на місце ДТП приїхала швидка медична допомога та працівники поліції. Безпосередньо зіткнення керованого ним автобуса «АТAMAN» із автомобілем «JEEP CEROKEE» не було, оскільки він застосував екстрене гальмування.

- висновками судово-медичної експертизи № 1375/е від 04.08.2016 року,згідно яких ОСОБА_6 було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді перелому правої лонної кістки без зміщення уламків, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.06.2016 року та схемою до нього з фототаблицями, згідно якого встановлено місце вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_3 -вул. Стеценка в м. Києві.(а.с.81-94);протоколом огляду відеозапису з реєстратора закріпленого в салоні автомобіля обвинуваченого від 1 липня 2016 року, згідгл якого встановлено, як саме і в якому місці обвинувачений керуючи автомобілем пересік подвійну осьову лінію розмітку, чим створив перешкоду для автобуса в якому в якості пасажира їхала потерпіла ОСОБА_6 ( а.с.107-112);

-висновками судової автотехнічної експертизи, згідно яких в діях водія автомобіля ОСОБА_3 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам пуктів:10.1,11.4 ПДР Українги, які перебувають у причинному зв"язку з настанням досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди.(а.с.125-131);

Постановами про прилучення до справи речових доказів -автомобілів, що були учасниками дорожньо-транспортної пригоди (а.с.132-133);

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те,що в автомобілі відбулась поломка та він змушений був пересікати подвійну осьову розмітку, на думку суду не відповідають дійсності і суд такі показання обвинуваченого розцінює як намагання пом"якшити покарання а при можливості взагалі уникнути кримінальної відповідальності за вчинене,оскільки вони протирічать протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.06.2016 року, під час якого було оглянуто автомобіль обвинуваченого в його присутності та не виявлено слідів поломок автомобіля( а.с. 83-84. ). Не зазначав обвинувачений ОСОБА_3 про поломки свого автомобіля і під час проведення судової автотехнічної експертизи., з якою він був ознайомлений .

Таким чином, аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація його дій за ч.1 ст. 286 КК України вірна, оскільки він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини скоєння злочину, враховує особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не судимий. Згідно ст.ст. 66, 67 КК України, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне обрати йому міру покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави вартість проведення автотехнічної експертизи № 591ат від 27.09.2016 року, що становить 1 100 гривень 50 копійок.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , який був заявлений останньою під час судового провадження суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. ст. 1187, 1195 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортом.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 , підлягає задоволенню тільки частково. При цьому в частині матеріальної шкоди може бути задоволений тільки на суму 6434 гривні 78 копійок, оскільки потерпілим суду надано докази, а саме чеки та квитанції витрачених коштів на ліки на зазначену суму.Суд не може прийняти до уваги товарні чеки від 22.06.2016 року на суму 22000 гривень та від 24.06.2016 року на 930 гривень, оскільки товарні чеки на зазначені суми не підтверджують їх витрати. Тому в цій частин позовних вимог суд вважає відмовити.

Поряд з цим, враховуючи страждання, які потерпіла зазнала у зв"язку з причиненням їй тілесних ушкоджень, суд вважає за необхідне стягнути на користь потерпілої ОСОБА_6 моральну шкоду на суму 20000 гривень, яку, як і вищезазначену матеріальну шкоду стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 вартість проведення автотехнічної експертизи, що становить 1 100 (одна тисяча сто) гривень 50 (п`ятдесят) копійок на користь ГУДКСУ у Святошинському районі м. Києва (р/р 0009, МФО 820019, код 37962074, код платежу 24060300, призначення платежу: інші надходження).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_3 6434 гривні 78 копійок матеріальної та 20000 гривень моральної шкоди, а всього 26434 гривні 78 копійок.

Речові докази: автобус «АТAMAN» д.н.з. НОМЕР_2 , який зберігається за адресою: м. Київ, вул. Бутлера, 2 повернути власнику ПП «Авен-Єзер»; автомобіль «JEEP CEROKEE» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається за адресою: м. Київ, вул. Захарівська, 10 повернути власнику ОСОБА_3 ; DVD-диск із відео з відеореєстратора з обставинами ДТП залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1