Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/123/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.03.2017 року м.я

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючий-суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , його представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів кримінальне провадження №0000903 за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14.10.2016 року близько 14 години, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні магазину «Наша Ряба», що по вул.Шевченка, 8 в м.Виноградів, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні дії, таємно, викрав мобільний телефон марки «Хіaomi Redmi 3», який знаходився на прилавку біля каси вказаного магазину, вартість якого згідно висновку експерта від 05 січня 2017 року становить 3781,65 грн., чим саме заподіяв потерпілій ОСОБА_8 , матеріальних збитків на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім цього, 28 жовтня 2016 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в кафе «Фараон», що по вул.Миру в м.Виноградів діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, шахрайським шляхом, під приводом телефонного дзвінка до свого брата, виманив від ОСОБА_6 його мобільний телефон марки «Lenovo А 369 і», який в подальшому реалізував за 200,00 гривень невстановленій досудовим розслідуванням особі, спричинивши ОСОБА_6 матеріальних збитків, яка згідно висновку експерта від 12.01.2017 року становить 527,50 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України, визнав вину у вчиненні цих кримінальних правопорушень, заявлений цивільний позов також визнав. Пояснив, що 14.10.2016 року близько 14 год. він знаходився на МП «Урожай» в м.Виноградів по вул.Шевченка в стані алкогольного сп`яніння. Події того дня не пам`ятає, однак йому стало відомо, що ним було скоєно крадіжку мобільного телефону. 28.10.2016 року близько 17 год. в м.Виноградів по вул.Миру він побачив свого знайомого ОСОБА_6 . В ході розмови ОСОБА_6 показав йому свій новий мобільний телефон. Він, ОСОБА_4 , запросив свого знайомого в кафе «Фараон», де вони розпивали спиртні напої. Надалі він вирішив попросити в ОСОБА_6 мобільний телефон, щоб зателефонувати брату і вийшов з приміщення кафе та пішов з телефоном в сторону автовокзалу в м.Виноградів. По дорозі вимкнув його та викинув мобільну карту. На автовокзалі він продав мобільний телефон незнайомцю за 200,00 грн. Жалкує, що стак сталося.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав заявлений ним цивільний позов та просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 527,50 грн., однак бажав би отримати свій мобільний телефон, який в нього було викрадено.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 немає.

Заслухавши думку учасників судового провадження, з огляду на те, що за відсутності потерпілої можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, було вирішено провести судовий розгляд без потерпілої ОСОБА_8 .

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, що підлягають доказуванню, оскільки проти цього не заперечили учасники судового провадження і такі обставини ніким не оспорюються. Зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною. При цьому їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вирішив, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , мали місце. Ці діяння містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим мйном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання за ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.190 КК України суд врахував ступінь тяжкості злочинів (злочини середньої тяжкості), обставини, що пом`якшують покарання, та дані про особу обвинуваченого: ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.п.101-102), вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.11.2016 року у справі №299/3573/15-к ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України строком на один рік (а.п.106-107), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2012 року з діагнозом легка розумова відсталість (а.п.98), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.99), згідно висновку судово-психіатричної експертизи №258 від 29.12.2016 року ОСОБА_4 психічним захворюванням не страждав і не страждає ним в теперішній час, а виявляє ознаки розумового недорозвитку у вигляді легкої розумової відсталості (олігофренії у ступені легкої дебільності) з помірною емоційно-вольовою нестійкістю. Наявність легкої розумової відсталості не позбавляла ОСОБА_4 в період часу, який відносить до інкримінованих йому діянь, і не позбавляє його можливості в теперішній час, в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними. Ознак хронічного алкоголізму не виявляє. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п.146-150).

За таких обставин суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах, установлених санкцією ч.2 ст.185 КК України відповідно до положень Загальної частини КК України, у виді арешту.

Суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах, установлених санкцією ч.2 ст.190 КК України відповідно до положень Загальної частини КК України, у виді позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначає покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі. Така міра примусу на переконання суду є достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та для попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано у вигляді тримання під вартою, підстав для його скасування чи зміни немає, тому його слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду від 22.12.2016 року ОСОБА_4 було затримано та попередньо ув`язнено в СІЗО з 22.12.2016 року.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 з 22.12.2016 року і по теперішній час перебуває в установі попереднього ув`язнення (СіЗО) та в ІТТ Закарпатської області по даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У відповідності до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» він застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю, а тому щодо ОСОБА_4 мають бути застосовані вимого цього Закону.

Відповідно до пункту «ґ» четвертого абзацу частини першої Закону у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

За таких обставин, ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22.12.2016 року в строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.11.2016 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із наданням випробувального терміну на строк один рік відповідно до ст.75 КК України.

Абзацом 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлено, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення на підставі ст. 75 КК України, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Оскільки злочин, за який ОСОБА_4 засуджується цим вироком до позбавлення волі, яке належить відбувати реально, він вчинив до постановлення вироку Виноградівського районного року від 16.11.2016 року, то ці вироки необхідно виконувати окремо.

Цивільний позивач ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав цивільний позов, у якому зазначено, що вчиненням кримінального правопорушення йому завдано матеріальну шкоду, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 заволодів його мобільним телефоном, спричинивши тим самим майнову шкоду на загальну суму 527,50 грн.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України регламентовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з обвинувального акту, встановлена в ході досудового слідства у кримінальному провадженні сума матеріальної шкоди, завданої злочинними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 становить 527,50 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 527,50 грн. завданих матеріальних збитків.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про речові докази та документи слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта по кримінальному провадження підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 91, 94, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.11.2016 року у справі №299/3573/15-к, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України строком на один рік - виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 17 год. 30 хв. 22.12.2016 року (а.п.134-138).

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, період перебування засудженого ОСОБА_4 під вартою з 22.12.2016 року до вступу вироку в законну силу зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 - тримання під вартою - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням у розмірі 527,50 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз: №11/789 від 05.01.2017 року в розмірі 439,80 (чотириста тридцять дев`ять грн. 80 коп.) грн. (а.п.42); №11/788 від 12.01.2017 року в розмірі 439,80 (чотириста тридцять дев`ять грн. 80 коп.) грн. (а.п.84).

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Хіaomi Redmi 3», який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_8 передати ОСОБА_8 , як законному власнику (а.п.38).

Документи зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Сторони кримінального провадження мають право подати апеляційну скаргу на вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1