Провадження №1-кс/760/8000/17
Справа №760/9434/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Резидента Республіки Кіпр AKEMI MANAGEMENT LIMITED на бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах Резидента Республіки Кіпр AKEMI MANAGEMENT LІMІTED звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що 17.05.2017 року компанія звернулась до НАБ України із заявою про вчинення кримінального правопорушення суддями Краматорського міського суду Донецької області, відповідальність за які передбачено ч.1 ст.375, ч.3 ст.368 КК України.
Зазначив, що AKEMI MANAGEMENT LІMІTED є юридичною компанією, яка створена за законодавством республіки Кіпр та має відкриті у ПАТ «Ощадбанк» рахунки, зокрема у цінних паперах, на яких розміщені облігації внутрішньої державної позики України.
З мережі інтернет, компанія довідалася про те, що до належних їй облігацій внутрішньої державної позики України, розміщених у ПАТ «Ощадбанк», застосовано спеціальну конфіскацію на підставі вироку Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.2017 року відносно ОСОБА_4 .
У наявній в загальному доступі частині вироку назва компанії відсутня, проте, на думку адвоката, не має сумніву в тому, що конфісковані активи компанії з огляду на наступне.
На другій сторінці зазначеного вироку перелік компаній переривається, а отже є неповним, а загальна сума перелічених активів є набагато меншою за 1,5 млрд. доларів США, про які заявлено на офіційному сайті Генеральної прокуратури України, як про загальну суму конфіскованих активів, що свідчить про неповний перелік активів та компаній, зазначених на другій сторінці вироку.
Активи компанії AKEMI MANAGEMENT LІMІTED були заарештовані разом з активами компаній, перелічених на другому аркуші вироку ( Sabulong trading ltd, Quickspase Limited, Wonderbliss ltd, Baleingate finance limited, Kviten Solution Limited), що підтверджується ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2014 року.
16.05.2017 року компанією оскаржено зазначений вирок у встановленому законом порядку, шляхом подання апеляційної скарги через Краматорський міський суд Донецької області, однак у скаржника є всі підстави вважати що посадові особи ПАТ «Ощадбанк» фактично виконали вирок суду, чим завдано компанії шкоду в особливо великих розмірах.
Натомість у Єдиному державному реєстрі судових рішень зазначеного вироку на даний час не має, що наводить на обґрунтоване припущення про те, що судді навмисно не публікують його з метою протидії процедурі оскарження та в подальшому його скасуванню.
На його думку, судді добре розуміють, що вони ухвалили завідомо неправосудний вирок і чинять перепони на шляху скасування вироку та намагаються приховати сліди злочину.
Отже у скаржника є всі підстави вважати, що у діях суддів, які ухвалили вирок, є ознаки складу злочину у вигляді постановлення завідомо неправосудного вироку, що є злочином в силу ст. 375 КК України.
Також зазначив, що вирок був постановлений без виклику компанії AKEMI MANAGEMENT LІMІTED та інших компаній, щодо майна яких застосовану спеціальну конфіскацію, всупереч положенням КПК України.
Дані відомості були викладені скаржником у заяві про вчинення кримінального правопорушення, поданої до НАБ України 17.05.2017 року, але всупереч положенням КПК України, представник заявника не отримав документу на підтвердження реєстрації кримінального провадження Єдиному реєстрі досудових розслідувань.
Також, в телефонній розмові з уповноваженою особою НАБ України, стало відомо що в реєстрації кримінального провадження відмовлено.
Скаржник в судовому засіданні підтримав скаргу з обставин викладених у ній та просив задовольнити.

Представник Національного антикорупційного бюро України в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення в яких зазначив, що до НАБ України надійшла заява представника компанії AKEMI MANAGEMENT LІMІTED ОСОБА_3 з приводу можливих неправомірних дій суддів Краматорського міського суду Донецької області, що полягають у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.375, ч.3 ст.368 КК України.
Зазначив, що детективи Національного антикорупційного бюро здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 КК України, а тому розгляд інших порушень у даній заяві питань не належить до компетенції НАБ України.
У зв`язку з вищезазначеним, листом Національного бюро від 26.05.2017 року №111-006/18487 заяву ОСОБА_3 направлено до прокуратури Донецької області для розгляду в межах компетенції, про що повідомлено скаржника.
З огляду на викладене, просив в задоволенні скарги відмовити.
Вислухавши думку скаржника, врахувавши письмові пояснення представника НАБУ, дослідивши матеріали скарги та враховуючи строки розгляду скарги передбачені ч. 2 ст. 306 КПК України, встановлено наступне.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Встановлено, що скаржником було подано через канцелярію НАБ України заяву від 23.05.2017 року про кримінальне правопорушення, вчинене, на його думку, суддями Краматорського міського суду Донецької області.
Як зазначає скаржник, після отримання вказаної заяви про злочини посадові особи НАБ України не внесли відомості викладені в ній до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з чим вважає таку бездіяльність незаконною.
Однак, слідчий суддя не погоджується з такими твердженнями скаржника з огляду на наступне.
Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року, який набрав чинності з 21 листопада 2012 року, законодавцем змінено початок кримінального провадження: досудове розслідування - перша стадія кримінального провадження - починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не містить визначення поняття «приводів і підстав» до початку кримінального провадження і за їх наявності винесення постанови про порушення кримінальної справи, як це передбачалось статтями 94, 97 98 КПК 1960 р.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Пунктом 4 ч. 5 ст. 214 КПК України визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
З наведених положень КПК України вбачається, що реєстрація в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Наведена правова позиція також закріплена у висновку Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.
Проте, заявником у своїй заяві про кримінальне правопорушення від 23.05.2017 року, яка була подана до НАБ України, не було викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддями Краматорського міського суду Донецької області кримінальних правопорушень.
Зі скарги вбачається, що у своїй заяві скаржник зазначив про обставини, які стосуються процедури судового розгляду справи суддями Краматорського міського суду Донецької області.
Відповідно до положень ст. 47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Вказана норма закону визнана конституційною згідно з рішенням Конституційного Суду України №8-рп/2011 від 12.07.2011 року.
Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 24 червня 1999 р. № 6-рп/99, від 20 березня 2002 р. № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 р. № 19-рп/2004, від 1 грудня 2004 р. № 20-рп/2004, від 11 жовтня 2005 р. № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 р. № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 р. № 3-рп/2013, послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 р., та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 р. та 40/146 від 13 грудня 1985 р. Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 р. Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія «Про статус суддів» від 10 липня 1998 р.,Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи "Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994 р. та інших.
Як зазначено в п. 10. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всі території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийняті позовів та заяв з таким предметом.
Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 року у справі №21-319во07 зазначив: «законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).
Однак, заявник звернувшись із заявою до Національного антикорупційного бюро України, не виклав в ній конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддями Краматорського міського суду Донецької області кримінального правопорушення, та в подальшому оскаржуючи бездіяльність посадових осіб органів антикорупційного бюро, намагається оскаржити судове рішення та відповідні дії судді, вчиненні при здійсненні правосуддя, поза передбаченим процесуальним законом порядком, що може мати наслідком втручання у діяльність судді з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченого ст. 303 КРК України.
Також, слід звернути увагу на те, що у ст. 383 КК законодавець передбачив відповідальність за завідоме неправдиве повідомлення про злочин, об`єктом якого є інтереси правосуддя і за яке у кожному випадку його вчинення має також наставати передбачена законом відповідальність.
Крім того, представник компанії оскаржує саме бездіяльність уповноважених осіб НАБ України.
Судом встановлено, що листом від 26.05.2017 року №111-006/18487 на адресу прокуратури Донецької області та представника компанії AKEMI MANAGEMENT LІMІTED ОСОБА_3 був направлений лист з додатками на 10 аркушах першому адресату, в якому зазначено, що Головним підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України в межах компетенції розглянуто заяву представника компанії AKEMI MANAGEMENT LІMІTED ОСОБА_3 , за результатами чого було встановлено, що на даний час відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру о розслідувань, оскільки у заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності НАБ України, заяву було направлено для розгляду в межах компетенції до прокуратури Донецької області.
З огляду на викладене, слідчий суддя не вбачає бездіяльності у діях посадових осіб Національного антикорупційного бюро України.
Також слід зазначити, що постановою Пленуму Верховного суду України від 26.12.2016 року було постановлено звернутись до Конституційного суду України з Конституційним поданням щодо офіційного тлумачення сполучення слів «як неправосудного», ужитого в ч.4 ст.62 КК України, оскільки зазначена норма основного закону України не розкриває змісту поняття «як неправосудного», унаслідок чого практична реалізація цього поняття призводить до неоднакового тлумачення, зокрема, органами досудового розслідування конкретних дій суддів з ухвалення судових рішень та, з іншого боку, формує щоденне неоднозначне (довільне) тлумачення цього поняття при практичному його застосуванні.
На даний час стосовно цього питання Конституційним судом України висновку не надано.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
З огляду за зазначене та керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1