Справа № 755/490/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" січня 2017 р. м.Київ
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, скаргу захисника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,
13.01.2017 року захисник-адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
В своїй скарзі заявник посилається на те, що 05.01.2017 року, приблизно о 19-05 годині, був затриманий його підзахисний неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час затримання у нього було тимчасово вилучено наступне майно: мобільний телефон MEIZU M3 NOTE, ІМЕІ НОМЕР_1 , навушники iPhone білого (світлого) кольору, ключі (велика зв`язка), годинник Casio наручний чорний електронний, куртку зимову чорного кольору, кросівки Adidas. У зв`язку з тим, що прокурор та слідчий не звернулися у передбачений законом строк з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, і відмовляються його повернути, захисник просить задовольнити скаргу та повернути тимчасово вилучене майно неповнолітнього ОСОБА_4 .
В судовому засіданні захисник підтримав подану скаргу з підстав, зазначених у ній.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, в частині повернення мобільного телефону та годинника, оскільки на мобільний телефон було накладено арешт ухвалою слідчого судді, а годинник взагалі не було вилучено, згідно протоколів огляду та вилучення.
Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується скарга, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення скарги з наступних підстав.
Згідно з ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно з п.3 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, якщо слідчий, прокурор не подасть до слідчого судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі "Іатрідіс проти Греції" від 25 березня 1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року, "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року).
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Питання застосування інституту тимчасового вилучення майна врегульоване Главами 16 та 17 Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема статтями 167-175 цього Кодексу. Даними правовими нормами законодавцем визначено конкретне визначення можливої наступної долі вилученого майна, зокрема до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення.
В ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що допущеною бездіяльністю, слідчим було порушено права та законні інтереси неповнолітнього ОСОБА_4 як власника тимчасово вилученого майна, які підлягають відновленню шляхом припинення бездіяльності та зобов`язання слідчого вчинити певну дію.
За таких обставин, викладені у скарзі доводи є обґрунтованими, у зв`язку з чим слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а саме в частині повернення навушники iPhone білого (світлого) кольору, ключів (велика зв`язка), куртки зимової чорного кольору, кросівок Adidas gazelle, із урахуванням того, що на мобільний телефон MEIZU M3 NOTE, ІМЕІ НОМЕР_1 було накладено арешт ухвалою слідчого судді.
Крім того, скаржником не надано доказів на підтвердження вилучення у ОСОБА_4 годинника Casio, у зв`язку з чим, в даній частині скарги слід також відмовити.
На думку слідчого судді, лише у даний спосіб на цей час є можливим усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію, а саме шляхом застосування єдино можливого шляху виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до проведення такої дії (рішення ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії», «Папамічалопулос та інші проти Греції» від 31 жовтня 1995 року, «Маестрі проти Італії» від 17 лютого 2004 року, «Ассанідзе проти Грузії» від 08 квітня 2004 року, «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» від 08 липня 2004 року).
Керуючись ст.ст.2, 3, 7-9, 16, 21, 167-175, 303-306, 307, 309, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу захисника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити частково.
В іншій частині - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1