Справа № 183/5077/15
№ 1-кп/183/27/17
В И Р О К
іменем України
23 травня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000336 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горлівка Микитівського району Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, судимого: 06.12.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 1 рік, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
14 жовтня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 216 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду механіка-водія 3 парашутно-десантного відділення 1 парашутно-десантного взводу 9 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону, яка дислокується у АДРЕСА_2 .

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

13 січня 2015 року солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

04 серпня 2015 року ОСОБА_4 був доставлений до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, у період з 13 січня 2015 року по 04 серпня 2015 року, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад один місяць.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, за місцем мешкання служби характеризується задовільно, на час вчинення злочину не судимий, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на сході країни, разом із обставиною, яка пом`якшує покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2016 року більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1