Справа № 466/9875/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/296/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Республіки Таджикістан, Курган-Тюбинської обл., м. Калінінабад, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 16 травня 2013 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.3 ст. 185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі,

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі.

Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 09 листопада 2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.
Згідно вироку суду, 19 вересня 2016 року, приблизно о 15год. 30хв., ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Грінченка, 4 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, наблизився до потерпілого ОСОБА_8 та шляхом ривка, відкрито заволодів сумкою на плече вартістю 200,00 грн., в якій знаходилось 400 доларів США, що згідно курсу валют НБУ станом на 19.09.2016 року становить 10360,43 грн., та 1200,00 грн., чим спричинив останньому матеріальних збитків на загальну суму 11760,43 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, а не згідний з призначеним йому покаранням за ч.2 ст. 186 КК України.

Зазначає, що суд призначаючи покарання не взяв до уваги пом`якшуючі вину обставини, а саме визнання вини, щире каяття, допомогу слідству, стан його здоров`я, відсутність цивільного позову та обставин, що обтяжують покарання.

Вважає, що суд помилково при винесенні вироку не застосував положення ст. 69 КК України, які дають можливість призначити покарання нижче від найнижчої межі визначеної санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року та постановити новий вирок, яким призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі визначеної санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги та залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України.
Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`ясненнь наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його стан здоров`я, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначив таке, на думку колегії суддів, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті за якою він засуджений.

Окрім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4