Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/188/2017
У Х В А Л А
17 березня 2017 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0005435 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України, -

встановив:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 звинувачено у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України за таких обставин:

він на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 виростив кущі коноплі, які 11 вересня 2014 року зірвав, заніс до своєї кімнати будинку за вказаною адресою та до 29 вересня зберігав там за шафою без мети збуту.
Тим самим ОСОБА_4 зберігав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс загальною масою 429,739 г..
Під час судового розгляду кримінального провадження захисник просила суд про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 Кримінального Кодексу України.

При цьому захисник вказував, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 страждає на наркоманію та добровільно пройшов крс лікування від неї.

Після вислуховування обвинуваченого, який підтримав заявлене клопотання, та прокурора, яка проти задоволення заявленого клопотання заперечувала, суд дійшов такого.

Відповідно до частини 4 статті 309 Кримінального Кодексу України звільненню від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України, підлягають особи, які добровільно звернулися до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" № 4 від 26.04.2002 року, при звільненні особи від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

При цьому відповідно до статті 1 Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" особою, яка страждає на наркоманію, є особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз "наркоманія".

При цьому відповідно до статті 12 вказаного Закону такий діагноз може бути встановлений лікарсько-консультативною комісією спеціалізованого лікувального закладу за наслідками стаціонарного лікування хворого.

В цьому ж випадку в матеріалах кримінального провадження міститься довідка з Миколаївського обласного наркотичного диспансеру від 08.10.2014 року № 4813, з якої вбачається, що ОСОБА_4 знаходився на обліку в Миколаївському ОНД з діагнозом: "Сіндром залежності від опіоїдів та каннабіноїдів. Зловживання алкоголем", даних про те, що він страждає безпосередньо на наркоманію матеріали кримінального провадження в собі не містять. Не містять ці матеріали й відомостей про те, що обвинувачений проходив стаціонарне лікування у цьому закладі та йому відповідною лікарською комісією виставлявся відповідний діагноз.

Отже, ОСОБА_4 не є особою, яка страждає на наркоманію, через що й не може бути звільненим від відповідальності в порядку частини 4 статті 309 Кримінального Кодексу України.

За такого у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання захисту про закриття провадження у справі - відмовити.
Ухвала оскарженню окремо від вироку суду не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_7 =

17.03.2017