АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «Київрент» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року,
за участю сторін:
представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року повернуто скаргу директора ТОВ «Київрент» ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого в ОВС 4 слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_7 негайно повернути тимчасово вилучене майно, яке належить ТОВ «Київрент».
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що скарга на бездіяльність слідчого подана з пропуском строку, встановленого КПК України, на оскарження такої бездіяльності за відсутності клопотання про поновлення такого строку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, директор ТОВ «Київрент» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити скаргу.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про пропуск ТОВ «Київрент» строку на оскарження бездіяльності слідчого, оскільки дана бездіяльність є триваючою, і на даний час майно, яке на думку апелянта, має статус тимчасово вилученого, володільцю не повернуто.
При цьому апелянт зазначає, що 30 грудня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді в приміщенні ТОВ «Київрент» проведено обшук, під час якого було вилучено майно, яке не зазначено в ухвалі слідчого судді, а тому воно має статус тимчасово вилученого. Арешт на зазначене майно не накладався. Зі скаргою до районного суду він звернувся 23 січня 2017 року, оскільки вилучене під час обшуку майно, яке є тимчасово вилученим, не було повернуто володільцю. Оскільки, на думку апелянта, бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, має триваючий характер, то скарга на бездіяльність органів досудового розслідування може бути подана до суду в будь-який час, протягом якого така бездіяльність триває.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «Київрент», який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, провівши апеляційний розгляд в межах апеляційної скарги, перевіривши її доводи, дослідивши матеріали судового провадження та долучені до апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, в тому числі на бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Приймаючи рішення про повернення скарги директора ТОВ «Київрент» ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0014252, з тих підстав, що вона подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, слідчий суддя вказав про те, що обшук проведений 30 грудня 2016 року, отже десятиденний строк оскарження вказаної бездіяльності в частині неповернення тимчасового вилученого майна розпочинається на наступний день після обшуку. Однак, ОСОБА_8 звернувся до суду зі скаргою тільки 23 січня 2017 року, тобто, із порушенням визначеного законом строку для оскарження такої бездіяльності.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок слідчого судді помилковим, виходячи з наступного.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту.

Згідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, з огляду на положення кримінального процесуального закону, слідчий протягом визначеного строку (не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна) зобов`язаний подати клопотання про арешт майна. В разі недотримання зазначених вимог закону, слідчий зобов`язаний негайно повернути особі вилучене майно, строк виконання якого у часі не обмежений, а отже, моментом завершення виконання такого обов`язку є винятково його реалізація, тобто, фактичне повернення особі вилученого майна.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що скарга на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово виученого майна може бути подана до суду в будь-який час, протягом якого така бездіяльність триває.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що висновок слідчого судді про повернення скарги ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна з підстав її подання з пропуском встановленого законом строку, є помилковим, оскільки така бездіяльність має триваючий характер, через те, що законом визначено лише її початковий момент, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку, передбаченому Главою 26 КПК України.
Оскільки ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, апеляційна скарга директора ТОВ «Київрент» ОСОБА_5 підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу директора ТОВ «Київрент» ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року, якою скаргу директора ТОВ «Київрент» ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого в ОВС 4 слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майно, - повернуто особі, яка її подала, - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________________ _______________________________ ______________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3