Єдиний унікальний № 500/31/16-к
Провадження № 1-кп/500/21/17
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у клопотанні про допит осіб як свідків
19 січня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 00000624, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 3683 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчинення вищезазначеного злочину.

Під час судового розгляду захисником ОСОБА_4 було заявлене клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які під час досудового розслідування не були допитані та які можуть дати покази про обставини провокації неправомірної вигоди, а також про події 25.08.2015 р., при цьому стороною захисту не були надані відомості щодо місця проживання свідка ОСОБА_7 .

Обвинувачена ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання захисника ОСОБА_4 , прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 в частині допиту в якості свідка ОСОБА_7 , заперечував проти клопотання захисника ОСОБА_4 в частині допиту в якості свідка ОСОБА_8 , пославшись на те, що вона не може дати покази, що стосуються суті розглядуваного кримінального провадження.

Суд, розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 , заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов до такого.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 42, ч. 4 ст. 46 КПК, обвинувачений та його захисник мають право брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; збирати і подавати суду докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 зазначеної статті, сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

За змістом § 3 «Процедура судового розгляду» Глави 28 «Судовий розгляд» Розділу ІV «Судове провадження у першій інстанції» КПК суд не уповноважений на збирання доказів, а лише на їх дослідження.

У КПК поняття «дослідження» не роз`яснено, а тому для з`ясування змісту цього поняття слід звернутися до тлумачного словнику української мови, згідно якому під словом «досліджувати» слід розуміти «уважно знайомитися з чим-небудь для встановлення чогось» (Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І.К. Білодіда. К.: Наукова думка, 19701980. Т. 2. С. 385).

Отже, з наведеного випливає, що під час судового розгляду суд лише досліджує, тобто перевіряє, вже зібрані докази для встановлення чогось, та не уповноважений на їх збирання замість сторони кримінального провадження.

Захисник же ОСОБА_4 , заявивши клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_7 , не надав відомості про місце його проживання, що унеможливлює здійснення його виклику судом.

Можливість збирання доказів під час судового провадження передбачена ч.ч. 3 6 ст. 333 КПК, тобто шляхом проведення слідчих (розшукових) дій під час судового провадження.

За змістом Глави 20 «Слідчі (розшукові) дії» Розділу ІІІ «Досудове розслідування» КПК допит особи, у тому числі свідка, відноситься до слідчої (розшукової) дії.

А згідно ч. 8 ст. 223 КПК, слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими.

Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

На відмінну від інших свідків захисту, про допит ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в якості свідків під час досудового розслідування в порядку, встановленому КПК, стороною захисту клопотання не заявлялося та, відповідно, їх допит не був проведений і їх показання стороні обвинувачення не були відкриті.

Отже, дослідження доказів судом, які не були зібрані у порядку, встановленому КПК, та не були відкриті протилежній стороні кримінального провадження тягне за собою наслідок недопустимості цих доказів, а згідно ч. 2 ст. 89 КПК у разі встановлення очевидної недопустимості доказу суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу. Саме тому в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про дослідження доказів (показання свідків), які не були зібрані у порядку, встановленому КПК та які не були відкриті протилежній стороні, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 370 372 КПК України, суд
постановив:
У клопотанні захисника ОСОБА_4 про виклик для допиту в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1