Справа № 306/2188/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

31.03.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не працюючий, не одружений, відповідно до ст..89 КК України не судимий ,
засуджений за ч.1 ст.185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України - до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України ОСОБА_7 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 ( чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить новий злочин. На підставі ст.76 КК України зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цей орган про зміну місця проживання,.
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати в сумі 430 (чотириста тридцять) грн. на користь держави за залучення експертів.
в с т а н о в и в :
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за те, що 17 травня 2014 року близько 18-ої години, знаходячись в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , умисно, таємно, із гаманця, який знаходився в шафі кімнати викрав грошові кошти в сумі 490 грн., чим спринив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 18 травня 2014 року біля 15-ої години, знаходячись біля магазину «Адамас» по вул..Головна в м.Свалява, діючи умисно, повторно, зірвав з шиї потерпілого ОСОБА_6 золотий ланцюжок з хрестиком вагою 4,1 грама, 585 проби, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2028,35 грн.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 вказав на однобічність, неповноту судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи в частині доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та просив вирок Свалявського районного суду щодо ОСОБА_7 скасувати та постановити новий, яким звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Зазначив також, що в порушення вимог ст..370 КПК України, суд першої інстанції не обґрунтував доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а лише формально зазначив, що така доведена показаннями потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження, хоча в ході досудового та судового слідства не здобуто доказів існування предмету злочину.
Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_6 та промову прокурора, які вважаю вирок суду першої інстанції законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких мотивів .
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.
Так, висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведеними у вироку.
ОСОБА_7 у судовому засіданні вину у вчиненні крадіжки грошових коштів в сумі 490 грн. з будинку АДРЕСА_2 , що мало місце 17 травня 2014 року визнав, а вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України - не визнав, хоча показав, що 18 травня 2014 року близько 15-ої години разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вживали алкогольні напої. Згодом між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 розпочалася сварка, яка переростала в бійку. Ствердив, що рознімаючи ОСОБА_6 та ОСОБА_10 міг випадково зірвати ланцюжок з шиї ОСОБА_6 , але не забирав його та пішов геть.
Проте, в частині невизнання ОСОБА_7 винуватості його твердження спростовуються як однозначними показаннями потерпілого ОСОБА_6 , так і іншими доказами у справі.
Так, із матеріалів кримінального провадження видно, що судом першої інстанції з дотриманням, передбачених процесуальним законом положень судового розгляду справи, досліджено усі наявні докази у справі, дано їм належну правову оцінку.
Згідно вироку, винуватість ОСОБА_7 підтверджено наведеними показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які були безпосередньо допитані в судовому засіданні і підтвердили його вину.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 ствердив, що в травні 2014 року в центрі м.Свалява розпивав спиртні напої з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Згодом ОСОБА_7 зірвав з його шиї золотий ланцюжок з хрестиком і втік.
Свідки ОСОБА_10 в судовому засіданні також показав, що під час спільного розпивання спиртних напоїв ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виникла суперечка, в результаті якої ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_7 , в результаті чого останній схопився за ОСОБА_6 . Після чого Калинич почав втікати, а ОСОБА_6 закричав, що у нього зник золотий ланцюжок з хрестиком. Ці обставини ОСОБА_6 підтвердив і даючи пояснення в апеляційному суді.
Вина ОСОБА_7 в сукупності з показами потерпілого та цих свідків підтверджується також іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.
Зокрема, протоколами слідчого експерименту від 29.05.2014 року з фототаблицями до них, в ході яких потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_10 на місці розказали та показали обставини вчинення ОСОБА_7 відкритого викрадення золотого ланцюжка з хрестиком від ОСОБА_6 .
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11.07.2014 року ОСОБА_7 на місці показав та розказав про обставини вчинення ним відносно потерпілого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Згідно висновку експерта №23/355 від 26.06.2014 року залишкова вартість ланцюжка та підвіски у виді хрестика, виготовлених із золота 585 проби з врахуванням зносу, станом цін на 19.05.2014 року може становити 2028, 35 грн. (ланцюжок 1387,10 грн., підвіска 641,25 грн.) .
Таким чином, дослідивши в судовому засіданні усі докази у справі та оцінивши їх у відповідності до вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у діях ОСОБА_7 містяться склади злочинів, передбачених: ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч.2 ст.186 КК України, як відрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Посилання захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на однобічність та неповноту дослідження обставин справи, не ґрунтується на матеріалах справи і доказах, які досліджено судом.
Не заслуговують на увагу, до того ж, доводи апелянта з приводу нібито формального зазначення у вироку суду про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України доведена показаннями потерпілого, свідків та кримінального провадження. Це твердження спростовується сукупністю зібраних по справі та наведених у вироку доказів, зокрема, показаннях потерпілого, свідків та письмовими доказами.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, аудіо запису фіксування судового процесу, після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, будь яких клопотань від обвинуваченого чи його захисника про дослідження додаткових доказів, не надходило.
Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засідання, судом першої інстанції з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини, які могли мати істотне значення для правильного вирішення справи.
Об`єктивних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження доводів, викладених захисником обвинуваченого в апеляційній скарзі надано не було ні обвинуваченим, ні захисником, і такі не були встановлені судом апеляційної інстанції.
Як видно із вироку при обранні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його характеристику та стан здоров`я, матеріальний стан та обставини за яких було вчинено злочини і призначив йому покарання згідно санкцій ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, визначивши остаточне покарання у відповідності до вимог ст..70 КК України.
Таке покарання ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які передбачені ст.412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.
На думку колегії суддів при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , судом першої інстанції були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення цього провадження, а тому доводи апеляційної скарги про однобічність досудового та судового слідства, недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності, є безпідставними.
З врахуванням наведеного, апеляція захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. ст.404, 405, 407,419 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Судді: