Номер провадження: 11-кп/785/466/17
Номер справи місцевого суду: 508/835/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР від 14.07.2016 року за № 0000208, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. А-Іванове Миколаївського району Одеської області , громадянин України, українець, освіта середня, не одружений, що не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 17.12.2013 року за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 02.12.2014 року за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців;

-10.08.2015 року за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.10.2015 року, вирок був змінений в частині призначення покарання за сукупністю вироків та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 14.07.2016 року за № 0000208, ОСОБА_8 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_8 частково приєднана не відбута частина покарання, призначеного вироком Березівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року та остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Утримується під вартою з 15 вересня 2016 року.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 13 липня 2016 року близько о 14 години, ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів, з приміщення будинку АДРЕСА_2 , що належить потерпілому ОСОБА_9 , таємно викрав майно потерпілого, а саме: грошові кошти у сумі 500 грн., фотоапарат марки «Сони», вартістю 530 грн., планшет марки «Бравіс» з зарядним пристроєм, вартістю 1400 грн., спричинив тим самим потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2430 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 стверджує, що суд постановив щодо нього обвинувальний вирок, скориставшись його юридичною неграмотністю, оскільки він нічого не розуміє в матеріалах справи та йому не був наданий захисник.

Також обвинувачений в апеляційній скарзі просить призначити йому захисника та зазначає, що призначене йому покарання є надмірно суворим, та, посилаючись на низку обставин, які пом`якшують покарання, а саме те, що він є єдиним годувальником в сім`ї. просить об`єктивно і справедливо вирішити справу щодо нього.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим в інкримінованому йому злочині, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням доказів, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оскаржуються.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами у їх сукупності, які були досліджені під час судового розгляду.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КПК України, як таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про порушення судом першої інстанції його права на захист, яке виразилось у не представленні йому безоплатного захисника, спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки в судовому засіданні йому були роз`яснені його права, у тому числі і право на отримання правової допомоги від захисника, проте обвинуваченим не було заявлено клопотань про надання йому правової допомоги.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив ті обставини, що він не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про призначення захисника.

За таких обставин твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про порушення його права на захист апеляційний суд вважає безпідставними.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 учасниками судового провадження не заперечується, а тому, у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

В свою чергу, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , підтримані його захисником ОСОБА_7 , про те, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 було призначено занадто суворе покарання.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання, відповідно до ст.65 КК України та рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, такі визнання вини, щире каяття та повне відшкодування заподіяної злочином ОСОБА_8 матеріальної шкоди.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що необхіднім і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_8 буде призначення покарання у виді позбавлення волі у нижніх межах покарання, встановлених санкцією ч.3 ст.185 КК України.
При цьому, враховуючи те обставини, що новий злочин був вчинений ОСОБА_8 у період іспитового строку, встановленого вироком Березівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року, суд першої інстанції при визначенні ОСОБА_8 остаточного виду та міри покарання обґрунтовано керувався вимогами ст. 71 КК України, призначивши покарання за сукупністю вироків.

З урахуванням сукупності перелічених обставин апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_8 покарання належним чином обґрунтований та мотивований, а призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачуваного та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, з мотивувальної частини вироку вбачається, що в якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_8 суд зазначив те, що він раніше вчиняв злочини.
Проте, обставини, що обтяжують покарання, наведені у ч. 1 ст. 67 КК України, якій є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, оскільки згідно з вимогами ч.3 ст. 67 КК України, при визначенні покарання суд не може визнати обставинами, що обтяжують покарання ті обставини, яке не наведені у ч.1 ст. 67 КК України.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що такі твердження суду першої інстанції є помилковими.
Згідно з п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Положеннями п.4 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного вироку помилково зазначив, що вчинення раніше ОСОБА_8 злочинів, як на обставину, що обтяжують покарання, апеляційний суд дійшов висновку, що вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року підлягає зміні з виключенням такого твердження з його мотивувальної частини.

Керуючись ст. 67 КК України ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року частково задовольнити.

Вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ст.185 ч.3 КК України - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду першої інстанції на встановлену обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 те, що він раніше вчиняв злочини.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 15.09.2016 року по 24.04.2017 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4