Справа № 307/3591/16-к
Провадження № 1-кс/307/251/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2017 року м. Тячів
Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_5 звернувся в суд в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 з скаргою про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ухвалою від 03 квітня 2017 року, клопотання слідчого слідчого відділення Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області задовольнив та обрав запобіжний захід тримання під вартою щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні 0001203 строком на 60 днів. Строк дії ухвали до 2 червня 2017 року.
Захист вважає, що на теперішній час відсутні підстави щодо подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою, та є обставини, достатні для переконання слідчого судді у тому, що до нього можна застосувати більш м`які запобіжні заходи.
Після надання захиснику матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 та додатків до нього, в тому числі, повідомлення про підозру останньому, встановлено, що матеріалами спростовується винуватість у скоєні його підзахисним злочинів інкримінанованих органом досудового слідства та прокуратурою. Зауважує, що матеріали клопотання йому, як захиснику, були передані саме мамою, а не слідчим або підозрюваним. Як стверджує ОСОБА_4 йому не вручалось підозри 03.04.2017 року, як це наводить слідчий у своєму клопотанні, затвердженому прокурором. Обираючи запобіжний захід суддя, суд, відповідно до ч.2 ст. 194 КПК України, зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою ст. 194 КПК України. Про те, що прокурором не доведено про вищесказане, що підтверджується тим, що у основу наявності обгрунтованої підозри щодо його підзахисного ОСОБА_4 покладені сфальшовані докази слідчим ОСОБА_6 , зокрема, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками щодо впізнання неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , які проведені в період з 15 год. 14 хв. по 15 год. 45 хв. 23 березня 2017 року, з свідком ОСОБА_8 та протоколом допиту свідка ОСОБА_8 за участю понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проведений тим же слідчим в період з 16 год. 29 хв. по 16 год. 45 хв. 23 березня 2017 року, що мало відбутися навпаки, спочатку допит свідка, а потім впізнання. Факт фальсифікації процесуальних документів та проведення слідчих дій слідчим ОСОБА_11 також підтверджується ще і тим, що останній вніс у завідомо неправдиві відомості у протокол обшуку від 03.04. 2017 року, який ним розпочато в 06 годин 03.04.2017 року, а прочитання підозри ОСОБА_4 ним же проведено, цього ж дня в 06 годин 30 хвилин 03.04.2017 року. Відповідно до вимог КПК України одночасне проведення обшуку та вручення підозри особі діючим КПК не регламентовано. Тому стверджує, що дії слідчого судді під час обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 не відповідають завданням кримінального провадження, встановлені ст. 2 КПК України якими є захит особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження...і щоб жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Перевищення службових обовязків слідчого ОСОБА_6 під час проведення слідчих дій підроблення процесуальних документів службовою особою у даному кримінальному провадження дій полягало у тому, що слідчий ОСОБА_6 , з метою незаконного притягнення до кримінальної відповідальності підзахисного ОСОБА_4 спочатку провів впізнання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за участю свідка ОСОБА_8 з одними і тими же понятими, в один і той же час, один і той же день склав два протоколи впізнання розпочатих відповідно о 15 годині 14 хвилин та закінчених о 15 годині 45 хвилина, датованих 23 березня 2017 рок. Після проведення впізнання зі свідком ОСОБА_8 за фотознімками, допитав свідка ОСОБА_8 , зазначивши у протоколі одну загальну ознаку за якою він може впізнати підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , на які слідчий суддя ОСОБА_1 не звернув увагу, не взяв до уваги, що такі докази відповідають вимогам КПК України, а отже є недорустимі.
Слідчий суддя ОСОБА_13 зобов`язаний був виявити та встановити, що докази у клопотанні щодо мого підзахисного не відповідають вимогам ст. 89 КПК України, які є очевидними, бо проведені в одночасі, і якщо так, то визнати їх недопустими.
Разом з тим, під час досудового розслідування за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом марки «Уірег VI50 А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 12.03.2017 року з 10 години 00 хвилин по 10 годину 40 хвилин працівник поліції Веклинець провів допит свідка, ОСОБА_8 , хоча згідно витягу з ЄРДР, відомості про вчинене кримінальне правопорушення було внесено тільки 13.03.2017 року о 09 год. 49 хв., що є грубим порушенням норм КПК і такий доказ не може бути допустимим у даному кримінальному провадженні і на нього не можна робити посилання, як на доказ , як це визначено ст. 84 КПК України, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин , що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Цих вимог ні органом досудового розслідування, прокурором під час досудового розслідування і судового розгляду та слідчим суддею під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_4 також не дотримано.
Захист наголошує, що саме за цими доказами, допитом свідка ОСОБА_8 та впізнання ним мого підзахисного ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і грунтувалася як підстава доведеності підозри ОСОБА_4 у вичненні інкримінованих ним злочинів. Іншого у матеріалах клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 не має.
Обираючи міру запобіжного заходу щодо його підзахисного суд першої та апеляційної інстанції, на цю обставину не звернув уваги. Не дослідив ретельно зібрані докази стороною обвинувачення та дав належної правової оцінки зібраним доказам у даному кримінальному провадженні, в результаті чого незаконно обрав щодо ОСОБА_4 - запобіжний захід тримання під вартою.
Під час обрання міри запобіжного заходу тримання під вартою, слідчим суддею ОСОБА_1 також не дотримано це принципу права на захист особи. Під час розгляду клопотання, його підзахисному ОСОБА_4 до постанови ст. слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області у порушення вимог КПК, ОСОБА_4 був призначений у супереч вимог закону інший захисник, а не законно обраний , чим грубо порушені вимоги ст. 59 Конституції України та ст. 54 КПК України, яка проголошує, що відмова від захисника або його заміна повинна відбутися виключно у присутності захисника, якого особа обрала. Цих вимог судом не дотримано.
Також захист вважає, що ОСОБА_4 , має постійне місце проживання та працює. У звязку з тим, що в державі Україна, великий дефіцит на робочі місця, знайти роботу не має можливості і тому ОСОБА_4 займається суспільно корисною працею - ремонтом автомашин на дому, чим заробляє кошти для свого утримання та підтримання відповідного рівня життя, задекларованого в Конституції України. На цю обставину ні прокурор, ні слідчий суддя не звернув уваги. Натомість зазначили, що він ніде не працює. Разом з тим, він не має наміру ухилятися від слідства та суду, як заявляє ОСОБА_4 , буде зявлятися по визову слідчого, прокурора та суду для проведення слідчих дій. Наміру вчиняти злочинів не має.
Тому просить суд клопотання про зміну запобіжного заходу неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 185, ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 289 КК України задовольнити, запобіжний захід неповнолітньому ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник та підозрюваний в судовому засіданні клопотання підтримали, посилаючись на обставини викладені в ньому та просять її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечив відносно задоволення клопотання стверджуючи, що обставини на які посилається захисник в клопотанні нічим не підтверджені. .

Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали скарги суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді від 3 квітня 2017 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 2 червня 2017 року, із визначенням застави 320 000 грн.

Згідно ч.1 ст. 201 КПК України, підозрюваний обвинувачений , до якого застосовано запобіжний захід його захисник, має право подавати до місцевого суду , в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування , клопотання про зміну запобіжного заходжу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Твердження захисника про те, що слідчим вчинено службове підроблення процесуальних документів, і таким чином докази які були враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання підвертаю є недопустимими, слідчий суддя вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

В силу ч.ч.1,2 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливості дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Слідчий суддя вважає, що в процесуальних документах, на які звертає увагу захисник, до пущено описку ( помилку) в часі слідчим при їх виготовленні, яка може бути виправлена самим же слідчим шляхом винесення процесуального документа про виправлення описки (помилки). Що це описка (помилка) , а не службове підроблення, очевидно, оскільки слідчий не міг в один час проводити дві слідчі дії. Доказу того, що такі слідчі дії слідчим не проводились слідчому судді не надано.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заду у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 докази які взяті до уваги слідчим суддею, доводять обґрунтовану підозру підозрюваному ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що обставини на які посилається захисник в скарзі відносно призначення захисника ОСОБА_4 через Центр безплатної вторинної правової допомоги при обранні йому запобіжного заходу, є, також, безпідставні та такі, що не заслуговують на увагу і це підтверджено ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10.05.2017 року.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту не відпали, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 із тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.

Керуючись ч.ч.1,2 ст. 89, ст. 201 КПК України,

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 із тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає..

Слідчий суддя: ОСОБА_1