Справа № 144/59/14-к
Провадження №11-кп/772/1315/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «09» грудня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 від 25.10.2013 року відносно :
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. РосошаТеплицького району
Вінницької області, українця, громадянина
України, інваліда 111 групи, учасника
бойових дій в Афганістані, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника-адвоката: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою із доповненнями захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 01.08.2016 року, -
В с т а н о в и в :
Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 01 серпня 2016 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Стягнуто із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду в ромірі 2 140 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.
Стягнуто із засудженого ОСОБА_6 на користь держави в особі Теплицької районної лікарні 702 грн. 90 коп.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду, 06 березня 2008 року біля 16 год. 00 хв. в с. Удич Теплицького району Вінницької області ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку по АДРЕСА_1 , в ході словесної перепалки з ОСОБА_10 , діючи умисно, господарським саморобним ножом, якого розглядав тримаючи в правій руці, наніс ОСОБА_10 удар в живіт, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани живота з ушкодженням правої долі печінки, крововиливом в черевну порожнину, геморагічним шоком 111 ступеню. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 95 від 05.05.2008 року вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.
Не погодившись із вироком суду захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про зміну вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 01.08.2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , яким визнано останнього винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, а саме пом`якшити призначене покарання, застосувавши ч.1 ст. 75 КК України, звільнивши від покарання з випробуванням.
Свої вимоги захист мотивує тим, що суд при призначенні покарання її підзахисному в повній мірі не врахував особу потерпілого ОСОБА_10 , який ніде не працює, зловживає спиртними напоями. Судом першої інстанції також не в повній мірі враховано особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, являється інвалідом 111 групи, учасником бойових дій в Афганістані, позитивно характеризується по місцю проживання, тому вважає призначену міру покарання занадто суворою.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 01 серпня 2016 року відносно засудженого ОСОБА_12 , в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого через його м`якість.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не належно вмотивовано призначене покарання, оскільки ОСОБА_12 в судовому засіданні незалежно від показів свідків, а також інших беззаперечних доказів по справі вину в інкримінованому слідством злочині не визнав, характеризується посередньо, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, що характеризує його як особу, яка не бажає ставати на шлях виправлення.
В своїх заперечних на апеляційну скаргу прокурора, та захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_10 не оспорюючи кваліфікації вчиненого ОСОБА_6 злочину та міри покарання, разом з тим зазначає, що судом не вірно розглянутий цивільний позов.
Просить вирок Немиірвського районного суду Вінницької області від 01 серпня 2016 року змінити в частині задоволення цивільного позову, а саме: відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 грн., та відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн., шляхом збільшення такої суми до розміру 13 000 грн.
В частині призначеного покарання 5 років позбавлення волі, відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2 140 грн., витрати на користь держави в особі Теплицької районної лікарні в розмірі 702 грн. 90 коп., вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 01 серпня 2016 року, -залишити без змін.
Апеляційну скаргу Немирівської місцевої прокуратури від 31.08.2016 року на вирок суду від 01.08.2016 року, в частині призначення покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, - задовольнити.
Апеляційну скаргу від 30.08.2016 року, разом з доповненнями до неї від 13.10.2016 року захисника адвоката засудженого ОСОБА_6 на вирок суду від 01.08.2016 року, в частині пом`якшення покарання, застосувавши ч.1 ст. 75 КК України, та в частині зменшення розміру моральної шкоди до 20 000 грн. , залишити без задоволення.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_12 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу у повному обсязі, заперечивши проти апеляційної скарги прокурора, міркування прокурора про незаконність вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.
Ні прокурором ні захисником-адвокатом ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , ні обвинуваченим ОСОБА_6 кваліфікація дій злочину вчиненого останнім не оспорюється.
Судом першої інстанції безспірно встановлено, що 06 березня 2008 року біля 16-00 год, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку потерпілого ОСОБА_10 , діючи умисно, в ході словесної перепалки, завдав останньому один удар господарським саморобним ножом, який тримав в правій руці, в живіт потерпілого, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження.
Судом першої інстанції досліджувались матеріали кримінального провадження, та дана їм належна правова оцінка, а саме протокол огляду місця вчинення злочину від 06.03.2008 року, відповідно до якого з місця злочину вилучено одяг потерпілого та знаряддя вчинення злочину (а.с. 192-201, т.1).
06.03.2008 року ОСОБА_10 звернувся до Теплиць кого РВ УМВС України у Вінницькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який 06.03.2008 року наніс йому ножове поранення в область живота (а.с. 190, т.1).
Відповідно до протоколу місця події від 06.03.2008 року, в присутності понятих, з письмової згоди власника житла, оглянутий житловий будинок ОСОБА_10 (а.с. 192-201, т.1).
При огляді події вилучені речі, оглянуті та залучені до кримінального провадження в якості речових доказів , відповідно до протоколу від 10.03.2008 року (а.с. 208-218, т.1).
Відповідно до висновку експерта № 95 від 05.05.2008 року, який узгоджується із висновком експерта № 48 від 11.03.2008 року у ОСОБА_10 мало місце колото-різана рана живота з пошкодженням правої долі печінки, крововиливом в черевну порожнину, геморагічним шоком 11 ст. Тілесні ушкодження такого характеру, утворились від дії колото-ріжучого предмета, можливо клинка ножа представленого на експертизу, при обставинах вказаних в постанові слідчого і відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя під час скоєння. ( а.с. 9-11, т.2).
Враховуючи відтворення обстановки та обставин події від 30.04.2008 року, найвірогідніше колото різана проникаюча рана живота з пошкодженням правої долі печінки, утворилась внаслідок удару клинком, представленого на експертизу ножа. Площина клинка ножа була близькою до вертикального положення, обушком догори, лезом донизу, враховуючи характеристики рубця на шкірі живота потерпілого, а також форму розрізів одягу, на фотографіях із матеріалів кримінальної справи.
Також враховуючи розташування потерпілого і обвинуваченого з їх показів, під час відтворення обставин події, малоймовірно, що колото різана рана живота могла утворитися внаслідок падіння ОСОБА_10 на ніж, який знаходився в руці гр. ОСОБА_6 .
В ході досудового слідства 30.04.2008 року проводилось відтворення обстановки та обставин події з участю потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 , при здійсненні даної процесуальної дії були присутні поняті, в присутності яких потерпілий детально показував про обставини скоєння злочину щодо нього, механізм нанесення тілесного ушкодження. ( а.с. 1-8, т. 2). Дані твердженя в судовому засіданні це підтвердив і не спростував обвинувачений ОСОБА_6 , який відмовився від показів згідно ст. 63 Конституції України.
Експерт ОСОБА_14 , який був присутнім при відтворення обстановки та обставин події, в своєму заключенні, враховуючи данні обставини, дійшов до висновку, що найвірогідніше колото-різана проникаюча рана живота з пошкодженням правої долі печінки, утворилась внаслідок удару клинком, представленого на експертизу ножа. Площина клинка ножа була близькою до вертикального положення, обушком догори, лезом донизу, враховуючи характеристики рубця на шкірі живота потерпілого, а також форму розрізів одягу, на фотографіях із матеріалів кримінально справи. Враховуючи розташування потерпілого і обвинуваченого з їх показів, під час відтворення обстановки та обставин події, малоймовірно, що колото-різана рана живота могла утворитися внаслідок падіння потерпілого ОСОБА_10 на ніж, який знаходився в руках у обвинуваченого ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду Вінницької області не з`явився, надав заяву, про розгляд провадження в його відсутність, зазначивши, що внаслідок дій ОСОБА_6 він втратив здоров`я, повністю відновити яке не можливо. Єдиним джерелом існування для того є домашнє господарство, і на даний час він перебуває у скрутному матеріальному становищі. , тому не бажає зявитись в судове засідання.
За нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження ( стаття 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини ( прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання ( стаття 24 КК).
При визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини , з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.
Таким чином, за встановлених судом фактичних обставин дії обвинуваченого ОСОБА_6 відносно потерпілого ОСОБА_10 носили активний характер, були протиправними, між цими діями та наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень були спричинені потерпілому в результаті удару ножом в живіт, коли винний, докладаючи певних зусиль, завдав потерпілому даний удар в життєво важливий орган. Враховуючи раптовість та спрямованість єдиного удару можуть свідчити по те, що обвинувачений об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку за умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу обвинуваченого та потерпілого.
Даний злочин скоєно обвинуваченим 06 березня 2008 року, з часу якого пройшло більше 8 років, за даний період часу ОСОБА_6 не скоював ніяких правопорушень, тобто не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно ( а.с. 168, т.2), частково відшкодував завдані потерпілому збиткиа.с. 169-170, т.2) 1 200 грн. та 5000 грн. -07.10.2016 року, став інвалідом 3 групи ( а.с 161, т.2), являвся учасником бойових дій в Афганістані( а.с. 160, т.2; а.с. 220-221, т.1), суд врахував дані обставини при призначенні покарання обвинуваченому , тому твердження захисника адвоката ОСОБА_8 , що при призначенні покарання обвинуваченому суд не врахував всіх пом`якшуючих покарання обставин є безпідставними.
Разом з тим слід зазначити, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в ізоляції від суспільства, і призначена міра є достатньою для виправлення і перевиховання останнього. Судом апеляційної інстанції проаналізовано хід даної кримінальної справи.
-26.06.2008 року Теплиць кий районний суд Вінницької області визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначив покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;
- 27.08.2008 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області вирок Теплиць кого районного суду Вінницької області від 26.06.2008 року щодо ОСОБА_6 скасовано, а справу повернуто прокурору Теплицького району Вінницької області для проведення додаткового розслідування (в зв`язку з неповнотою досудового слідства, відсутністю мотиву злочину);
- 12.10.2008 року Теплицький районний суд Вінницької області визнав винуватим ОСОБА_6 за ст. 296 ч.1 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 121 ч.1 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання, у вигляді 5 років позбавлення волі;
- 12.12.2008 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 12.12.2008 року щодо ОСОБА_6 скасовано, справу повернуто прокурору Теплиць кого району для організації додаткового розслідування( отримання доказів наявності умислу);
- 02.10.2009 року Гайсинським районним судом Вінницької області кримінальну справу щодо ОСОБА_6 за ст. 128 КК України , провадженням закрито. ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України звільнено внаслідок акту амністії.;
- 11.11.2009 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області постанову Гайсинського районного суду Вінницької області , - залишено без змін;
- 20.07.2010 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України постанову Гайсинського районного суду від 02.10.2009 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11.11.2009 року щодо ОСОБА_6 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд;
- 24.09.2012 року, постановою Гайсинського районного суду Вінницької області кримінальну справу щодо ОСОБА_6 за ст. 128 КК України повернуто прокурору Теплиць кого району для організації додаткового судового слідства;
- 07.11.2012 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 24.09.2012 року про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст. 128 КК України прокурору Теплиць кого району Вінницької області для проведення додаткового розслідування скасовано, справу повернуто на новий судовий розгляд;
- 16.08.2013 року постановою Гайсинського районного суду Вінницької області кримінальну справу щодо ОСОБА_6 за ст. 128 КК України повернуто прокурору Теплиць кого району для проведення додаткового розслідування;
- 02.10.2013 року ухвалою апеляційного суду Вінницької області постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 16.08.2013 року про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст. 128 КК України прокурору Теплицького району Вінницької області для проведення додаткового розслідування залишено без змін;
Слід зазначити, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України з 14.01.2014 року знаходилось в провадженні Теплиць кого районного суду Вінницької області.
- 27.02.2014 року, згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 направлено до Гайсинського районного суду Вінницької області ;
- 01.04.2014 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області, в задоволенні подання в.о. голови Гайсинського районного суду Вінницької області ОСОБА_15 про визначення підсудності кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, - відмовлено;
Матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 повернуто в Гайсинський районний суд Вінницької області.
20.05.2015 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 121 КК України передано до Немирівського районного суду Вінницької області.
Враховуючи матеріали кримінальної справи, яка перебуває на розгляді в органах досудового та судового слідства з 06 березня 2008 року, що по кримінальному провадженню не здобуто ніяких нових доказів , суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 на підставі доказів, які були предметом дослідження в суді першої інстанції і яким суд дав належну правову оцінку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу із доповненнями захисника-адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Вирок Нмирівського районного суду Вінницької області від 01.09.2016 року щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до касаційного суду на протязі трьох місяців з моменту її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: