Справа № 297/1/17
УХВАЛА
04 січня 2017 року м. Берегово

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000857 від 30.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000857 від 30.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме на транспортний засіб - автомобіль «Мерседес-Бенц», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, сірого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який знаходиться на штраф майданчику Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Клопотання мотивоване тим, що 04 грудня 2016 року в чергову частину Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від працівника прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що на пункті пропуску «Лужанка» спрацювала система про затримання транспортного засобу «Мерседес-Бенц», який значиться в міжнародному розшуку Інтерпол.

Встановлено, що на виїзд із України до Угорщини на автомобілі «Мерседес-Бенц», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, сірого кольору, заїхав громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 . Вказаний автомобіль був зареєстрований 01.04.2016 року за гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході перевірки по обліках викрадених автомобілів Генерального секретаріату Інтерполу було встановлено, що він значиться як викрадений з 18.11.2015 року в Словачинні.

Відомості про кримінальне правопорушення , передбачене ч. 4 ст. 358 КК України внесено в ЄРДР. Слідчим зазначено, що вказаний автомобіль має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, яку було завдано злочином.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 просив задоволити клопотання оскільки для проведення слідчих дій, зокрема проведення експертизи, необхідний даний автомобіль.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник власника автомобіля - захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити з тих підстав, що із наданих слідчим матеріалів не зрозуміло, які його дії чи дії інших осіб містять ознаки складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Вважав, що ні слідчим, ні прокурором не доведені підстави для накладення арешту на автомобіль. Ствердив, що він придбав та користується автомобілем на законних підставах, неодноразово виїздив на ньому за кордон. Він переконаний, що сталася якась помилка, адже зазначений транспортний засіб аж ніяк не міг бути викрадений у листопаді 2015 року, оскільки вже знаходився на українській реєстрації з 2013 року, після першої реєстрації весь час знаходився в Україні, де обслуговувся у офіційних сервісних цетрах в м. Харькові, Києва та Одеси. Також зазначив, що в разі необхідності проведення експертиз чи інших слідчий дій, власник ОСОБА_6 зобов`язується надати транспортний засіб.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, пояснення представника власника автомобіля, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З метою забезпечення збереження доказів, арешт накладення на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує клопотання.

Так, з матеріалів провадження, зокрема: клопотання, витягу з ЄРДР, вбачається, що під час огляду місця події було оглянуто та тимчасово вилучено автомобіль «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, свідоцтво про реєстрацію.

Всупереч вимог ст.ст. 170, 171 КПК України в клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування необхідності арешту даного конкретного майна, не конкретизовано підстав та мети накладення арешту на вказаний транспортний засіб.

Викладені у клопотанні обставини є суперечними, сумнівними та у сукупності з доданими до нього матеріалами не визначають підстав для накладення арешту на зазначений автомобіль, виходячи з наступного.

Правова кваліфікація діяння визначена за ч. 4 ст. 358 КК України, що передбачає кримінальну відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

При цьому, із фабули витягу із ЄРДР кримінального провадження № 0000857 від 30.12.2016 року взагалі не вбачається, що було скоєно кримінальне правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України. Слідчим не вказано який документ, що має відношення до вищезазначеного автомобілю, із використовуваних ОСОБА_6 чи іншою особою є підробленим.

Крім того, в матеріалах наданих до суду відсутня постанова про визнання автомобіля речовим доказом, а клопотання про арешт майна не містить об`єктивних даних, які вказували б на відповідність даного автомобіля критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Також, із змісту клопотання та матеріалів провадження вбачається, що органом досудового слідства не доведено, що автомобіль, належний ОСОБА_6 про арешт якого ставиться питання, має значення доказу в даному кримінальному провадженні і підпадає під критерії, визначені у ст. 98 КПК України, зокрема: необґрунтовано в достатній мірі, що він є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення він на собі зберіг, і які інші відомості можна отримати за його допомогою, що можуть бути викоритсані як доказфакту чи обставини, що ватсновлюються під час кримінального провадження, крім тих, що вже були отримані під час проведення його огляду.

На думку суду, також не доведено органом досудового слідства і існування ризиків, визначених у абзаці другому ст. 170 КПК України або достатність підстав вважати/, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

Крім того, не містять матеріали провадження і будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому можу бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Суд вважає, що існує можливість без накладення арешту на вище вказаний транспортний засіб отримати речі, які можуть бути використані під час досудового слідства та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадження, а клопотання слідчого, обґрунтовано лише загальними судженнями про те, що автомобіль відповідає ознакам речового доказу без ретельної перевірки на відповідність даного майна критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оскільки відсутні підстави вважати, що транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які просить арештувати слідчий, є предметом чи доказом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 370-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «Мерседес-Бенц», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, сірого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 по кримінальному провадженню № 0000857 від 30.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1