Справа № 569/3868/17
У Х В А Л А

10 березня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного - ОСОБА_4 ,
та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону майора юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибережене, Ружинського району, Житомирської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , військовослужбовця за контрактом, санітара 1-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,-
в с т а н о в и в:
Прокурор військової прокуратури Рівненського гарнізону майор юстиції ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
З клопотання вбачається, що 16 грудня 2015 року гр. ОСОБА_4 уклав контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України із Міністерством оборони України.
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 25 від 30 січня 2016 року солдата контрактної служби ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду санітара 1-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація, заходи якої завершені 30 жовтня 2016 року.
Разом із тим солдат ОСОБА_4 у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, із метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, близько 09 год. 00 хв. 10 лютого 2016 року самовільно залишив розташування табірного збору військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася на території ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_3 та відправився за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , де проводить час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконує.
07 листопада 2016 року у зв`язку з неможливістю вручення повідомлення про підозру особисто ОСОБА_4 через невстановлення його місцезнаходження у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , який проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді головного сержанта 3-го механізованого батальйону повідомив, що дійсно 10 лютого 2016 року під час перебування на Рівненському полігоні солдат ОСОБА_4 , який являється його підлеглим самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 та вибув у невідомому напрямку, станом на 04 листопада 2016 року до військової частини не повернувся.
Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_7 зазначивши, що жодних рапортів про надання відпусток, звільнень, тощо солдат ОСОБА_4 не писав, а у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 відсутній без поважних причин.
07 листопада 2016 року винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в розшук.
22 листопада 2016 року підозрюваний ОСОБА_4 затриманий правоохоронними органами та йому обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків з`являтися до прокурора, слідчого судді, суду.
Однак у подальшому на виклики до військової прокуратури Рівненського гарнізону не являвся, у зв`язку із чим повторно оголошений у розшук 20 грудня 2016 року.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 21 грудня 2016 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 та доставлення до суду для зміни запобіжного заходу.
07 березня 2017 року, близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_4 затриманий та доставлений до військової прокуратури Рівненського гарнізону.
Отже є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , який порушив взяті на себе зобов"язання та умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення.
З посиланням на викладене, прокурор просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування особистого зобов"язання, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили у задоволенні клопотання відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.
Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Крім того, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини по справі «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 року також зазначав: «Одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою».
Прокурор звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою при розгляді клопотання довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від органів досудового розслідування.
Про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, визначеному у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.
Існування лише одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України та обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення є недостатнім для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З огляду на викладені обставини, на думку суду, прокурором не доведено, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, можливість призначення покарання за ч. 3 ст. 408 КК України у вигляді позбавлення волі, його вік, стан здоров`я, майновий стан, постійне місце проживання, вважаю, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, з урахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
На думку суду саме такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваним та запобігти спробам продовжувати злочинну діяльність.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт у певний період доби.
Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,181,183,184,395 КПК України,слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону майора юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Прибережене, Ружинського району, Житомирської області, громадянину України, українцю, з професійно-технічною освітою, не одруженому, раніше не судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому в АДРЕСА_2 , військовослужбовцю за контрактом, санітару 1-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдату, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_4 в період доби з 19 год.00 хв. до 09 год.00 хв. залишати житло за адресою : АДРЕСА_2 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов"язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали до 10 травня 2017 року.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 10 травня 2017 року.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у Білоцерківський відділ поліції ГУНП України в Київській області (м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 3).
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1