Справа № 362/5059/16-к
Провадження № 1-кп/362/312/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисників - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові кримінальне провадження № 0000356 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків Київської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , колишнього старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Білоцерківської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Київській області,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Михайлівка Нижньогірського району Автономної республіки Крим, українця, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_2 , колишнього заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 і ч.2 ст.189 КК України,-

в с т а н о в и в:

Як вбачається із обвинувального акту від 4 жовтня 2016 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а ОСОБА_5 - за ч.5 ст.27 і ч.2 ст.189 КК України по кримінальному провадженню № 0000356 від 28 жовтня 2014 року.

Так, наказами начальника Головного управління Міндоходів у Київській області від 06.08.2013 року № 152-о майора податкової міліції ОСОБА_4 було призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Білоцерківської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Київській області, а від 16.08.2013 року № 174-о підполковника податкової міліції ОСОБА_5 - заступника начальника оперативного управління Білоцерківської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Київській області, та в силу займаних посад та наділених повноважень являлися працівниками правоохоронного органу та службовими особами.

23 жовтня 2014 року до начальника відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Васильківської ОДПІ Міндоходів у Київській області ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_9 та при зустрічі з ним повідомив, що від ОСОБА_10 йому відомо, що підприємства, веденням фінансово-господарської діяльності яких займається ОСОБА_8 , виявилися конвертаційними центрами і Службою безпеки України стосовно них здійснюється комплекс оперативно-технічних заходів.

У зв`язку з тим, що неправомірна діяльність ОСОБА_8 зафіксована оперативно-технічними заходами СБУ, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_8 на необхідність передати йому та ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 7 000 доларів США за сприяння в знищенні зазначених матеріалів його нібито злочинної діяльності, яка в подальшому була зменшена до 6 000 доларів США.

30 жовтня 2014 року приблизно о 16.20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в автомобілі марки «Volkswagen Passat», державний № НОМЕР_1 , поблизу АЗС «ТНК» по вул. Декабристів у м. Василькові Київської області, діючи з корисливого мотиву та з відома ОСОБА_5 , з метою незаконного особистого збагачення, попередньо домовившись і зустрівшись в салоні транспортного засобу з ОСОБА_8 , шляхом вимагання, одержав від останнього грошові кошти у сумі 65000 грн., після отримання яких був затриманий.

Зазначені дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.189 КК України, а саме в тому, що він своїми умисними діями, які виразились у вимаганні службовою особою з використання свого службового становища передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод і законних інтересів потерпілого, а дії ОСОБА_5 у пособництві у вимаганні службовою особою з використанням свого службового становища передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод і законних інтересів потерпілого, за ч.5 ст.27 і ч.2 ст.189 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор визнав за можливе призначити кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та просив повернути обвинувальний акт прокурору через невідповідність вимогам КПК.

Так, в обвинувальному акті викладені лише фактичні обставини кримінального правопорушення та при відсутності формулювання обвинувачення, при правовій кваліфікації дій обвинувачених не зазначені їх прізвища, імена, по батькові, а лише прізвища та ініціали; не конкретизовані дії кожного обвинуваченого; не обґрунтована нібито заподіянна діями обвинувачених істотна шкода; реєстр матеріалів досудового розслідування не містить проведення усіх процесуальних дій; внесені витяги з ЄРДР не містять розшифровки їх змісту; відсутнє зазначення відомостей про прийняті судами попередніх процесуальних рішень по зазначеному кримінальному провадженню, в тому числі, про заходи забезпечення кримінального провадження; не має відомостей про захисників.

Крім того, захисник звернув увагу суду, що підозри його підзахисному та іншому обвинуваченому, відповідно, за ч.2 ст.189 КК України та ч.5 ст.27 і ч.2 ст.189 КК України не повідомлялися. Обвинувальний акт складений поза строками досудового слідства по кримінальному провадженню.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , захисник останнього, підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 .

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що обвинувальний акт необхідно повернути прокуророві з наступних підстав.

Відповідно до положень п.п.3 і 5 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, або призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

У відповідності до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Під час підготовчого судового засідання у зазначеному кримінальному провадженні встановлено, що формулювання обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є неконкретним.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчинені вимагання, при цьому жодної обставині у формулюванні зазначеного злочину, а саме, щодо вчинення ними дій, пов`язаних з погрозою обмеження прав, свобод і законних інтересів потерпілого ОСОБА_8 , спрямованих на заволодіння грошами останнього, не зазначено.

За обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин з використанням свого службового становища, проте, посилання на порушення ними відповідних положень своїх функціональних обов`язків, у взаємозв`язку з фактично вчиненими діями, щодо введення ОСОБА_8 в оману, в формулюванні обвинувачення відсутні.

Крім того, суд звертає увагу на зміст ухвали Апеляційного суду Київської області від 21.03.2016 року, за яким вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2015 року щодо обвинувачених був скасований, саме, через відсутність належно висунутого їм, по зазначеному кримінальному провадженню, обвинувачення та порушення, у зв`язку з цим, їх права на захист.

Крім того, в ухвалі зазначено, що роль обвинуваченого ОСОБА_5 як пособника або його участі у безпосередньому виконанні об`єктивної сторони кримінального правопорушення в обвинувачені не визначені.

На думку суду зазначені недоліки органом досудового слідства при складанні обвинувального акту від 4 жовтня 2016 року не усунути.

Суд також звертає увагу, що обвинувальний акт по зазначеному кримінальному провадженню 7 червня 2016 року був також повернутий через невідповідність вимогам КПК України, при цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обоє обвинувачувалися у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.15 і ч.2 ст.190, ч.1 ст.364 КК України.

У зв`язку з чим, суд зазначає, що відомості, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, що додані до обвинувального акту, не відображають реального стану справи, а саме, щодо дії міри запобіжних заходів, строку досудового розслідування, підозри яка повідомлена ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що фактично позбавляє суд визначити законність дій органу досудового розслідування та на що звернув увагу захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , в частини відсутності зміни у повідомлені підозри обох обвинувачених з ч.2 ст.15 і ч.2 ст.190, ч.1 ст.364 КК України на ч.2 ст.189 КК України та ч.5 ст.27 і ч.2 ст.189 КК України.

Приймаючи по справі судове рішення, суд також враховує положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року звернув увагу на вказівку у тексті пп. «а» п.3 ст.6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п.79 рішення у справі «Камасінскі проти Автсрії» від 19 грудня 1989 року).

Також, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 5 липня 2000 року; п.34 рішення у справі «І. Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність оцінювати справедливість під час провадження у справі, беручи до уваги розгляд справи в цілому (п.47 рішення у справі «Даллос проти Угорщини» від 1 березня 2001 року). Також вказує на необхідність дотримання права бути поінформованим про характер і причини обвинувачення, що має розглядатися у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «а» п.3 ст.6 Конвенції (п.54 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року та п.47 рішення у справі «Даллос проти Угорщини» від 1 березня 2001 року).

Тому з огляду на вимоги ст.337 КПК України, щодо меж судового розгляду в рамках висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в тому числі, і право на захист.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є перешкодою для встановлення істини в даному кримінальному провадженні, забезпеченні дотримання законності та постановлення обґрунтованого судового рішення, тому обвинувальний акт слід повернути прокурору для виконання вимог КПК України, а не призначати судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 291, 314 , 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №000356 від 28.10.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 і ч.2 ст.189 КК України, прокурору прокуратури Київської області для виконання вимог КПК України.

Зобов`язати прокурора усунути недоліки до 28 січня 2017 року

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення

Суддя ОСОБА_1 .