Справа № 629/253/17
Номер провадження 1-кп/629/155/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003233 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лозова, Харківської області, громадянки України, розлученої, маючої на утриманні малолітню дитину, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурорів Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

- захисту обвинуваченої ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2016 року близько 13-40 години ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилась в буд. АДРЕСА_2 , у свого співмешканця ОСОБА_7 ..

ОСОБА_3 в компанії із співмешканцем ОСОБА_7 та раніше їй невідомим ОСОБА_8 вживала спиртні напої. В ході розпивання спиртних напоїв ОСОБА_3 помітила мобільний телефон марки НОМІ, належний ОСОБА_8 , який лежав в сумці чорного кольору. Після цього, у ОСОБА_3 раптово виник умисел на вчинення таємного викрадення вищевказаного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, взяла телефон із сумки та поклала його під ліжко, тобто таємно викрала мобільний телефон марки «НОМІ», моделі «І501» в повному комплекті, вартістю згідно висновку експерта № 6516 від 28.12.2016 року 1684 гривні. Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1684 гривні.

Крім цього, 17 грудня 2016 року, ОСОБА_3 , близько 17-00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилась біля приміщення залізничного вокзалу, що розташований за адресою: м. Лозова, Харківської області, вул. Вокзальна, 1, де побачила велосипед марки «ХВЗ», моделі «Україна», до якого була пристебнута тачка «Кравчучка», які належали потерпілому ОСОБА_9 .. Після цього, у ОСОБА_3 виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, взяла велосипед, до якого була прикріплена тачка, та покотила його з вокзалу, тобто таємно викрала велосипед марки «ХВЗ», моделі «Україна», блакитного кольору, вартістю згідно висновку експерта № 56 від 16.01.2017 року 346 гривень, та тачку «Кравчучка» вартістю згідно довідки, наданої Товарною біржою м. Лозова 105 гривень. Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 451 гривню.

Обвинувачена ОСОБА_3 винною себе в скоєнні злочинів визнала та пояснила у судовому засіданні, що щиро кається у скоєних нею злочинах. Також пояснила, що дійсно скоїла злочини при зазначених обставинах, а саме 10 грудня 2016 року близько 13-40 години вона в компанії із співмешканцем ОСОБА_7 та раніше їй невідомим ОСОБА_8 вживала спиртні напої. В ході розпивання спиртних напоїв помітила мобільний телефон марки НОМІ, належний ОСОБА_8 , який лежав в сумці чорного кольору. Після цього, у неї раптово виник умисел на вчинення таємного викрадення вищевказаного телефону, в зв`язку з чим вона взяла телефон із сумки та поклала його під ліжко, тобто таємно викрала мобільний телефон марки «НОМІ». З місця події зникла та викраденим розпорядилася на власний розсуд. Крім цього, 17 грудня 2016 року, вона близько 17-00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилась біля приміщення залізничного вокзалу та побачила велосипед марки «ХВЗ», моделі «Україна», до якого була пристебнута тачка «Кравчучка». Після цього, у неї виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, в зв`язку зим вона взяла велосипед, до якого була прикріплена тачка, та покотила його з вокзалу, тобто таємно викрала велосипед марки «ХВЗ», моделі «Україна» та тачку «Кравчучка». З місця події зникла та викраденим розпорядилася на власний розсуд.

Визнавальні свідчення обвинуваченої ОСОБА_3 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, погодилася з правовою кваліфікацією своїх дій, її свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченої.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченої ОСОБА_3 повністю доказаною, а скоєне нею підлягаючим кваліфікації за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Також, суд знаходить вину обвинуваченої ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне нею підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обвинувачена ОСОБА_3 винна у скоєнні цих кримінальних правопорушень і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженої та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачена ОСОБА_3 скоїла злочини середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, розлучена, має середню освіту, не працює, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обвинувачена ОСОБА_3 взяла участь у підготовці досудової доповіді, надала працівникам пробації всю необхідну інформацію.

Оцінка виявила середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення. Небезпека характеризується середньою ймовірністю спричинити певні негативні наслідки або збитки для суспільства або окремих осіб.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння слідству, відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд визнає скоєння злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочинів до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої загальний рівень ризику вчинених кримінальних правопорушень середній, ризик небезпеки для суспільства зі сторони обвинуваченого оцінюється як низький, відповідно до ОСОБА_3 можна застосувати такий вид інтервенції, як покарання не пов`язане з позбавленням волі. До обвинуваченої можна застосувати такий захід підтримки та допомоги, як: контроль за поведінкою за місцем проживання особи, за умови реалізації яких, можна досягнути правослухняної поведінки без застосування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєних злочинів, особи обвинуваченої ОСОБА_3 , висновку органу пробації, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції її від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій обвинувачення із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для її виправлення та перевиховання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 в ході досудового розслідування та судом не обирався.

Цивільні позови по справі не заявлені.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченої витрати за проведення судових експертиз.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_10 винною в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та піддати її покаранню:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення:

- судово-товарознавчої експертизи № 6516 від 28.12.2016 року в розмірі 263 гривні 88 копійок (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова);

- судово-товарознавчої експертизи № 56 від 16.01.2017 року в розмірі 263 гривні 88 копійок (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова).

Речові докази по справі:

- велосипед марки «ХВЗ» моделі «Україна», який переданий потерпілому ОСОБА_9 згідно зберігальної розписки, повернути останньому.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1