н/п 1-кп/490/717/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2016 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного для проходження військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить службу на посаді гранатометника аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
22 лютого 2016 року громадянин ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 22.02.2016 № 56 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду гранатометника аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону зазначеної військової частини.
18 травня 2016 року о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.
30 листопада 2016 року о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу, вчиненні в умовах особливого періоду, за вище викладених обставин, і дав показання про те, що у зазначений в обвинуваченні період він дійсно був відсутній у військовій частині та перебував за місцем свого проживання в мМиколаєві АДРЕСА_1 , оскільки різко погіршився стан здоров`я його діда. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, він добровільно звернувся до військової прокуратури. У вчиненому щиро кається.
Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних прчин ввійськовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України (в редакції закону від 12.02.2015 року).
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує з`явлення із зізнанням, щире каяття обвинуваченого, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, участь у бойових діях.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити попереднім.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1