АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/182/17 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року,

за участю адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року, мотивуючи це тим, що ухвала слідчого судді він отримав по пошті 08 лютого 2017 року, щодо апеляційних вимог апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати, у зв`язку з тим, що вона постановлена з порушенням кримінального процесуального закону.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги ОСОБА_5 посилається на те, що слідчим в клопотанні не було доведено факту скоєння кримінального правопорушення і не визначено, з використанням якої зброї воно могло бути вчинено. Вказує на те, що в ухвалі не зазначено та не обґрунтовано розгляд клопотання без повідомлення власника майна. Зазначає, що правил зберігання та носіння зброї не порушував, а накладання арешту на зброю залишає його беззахисним.

Ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержиснька Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року задоволено клопотання слідчого Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та накладено арешт на майно, власником якого є ОСОБА_5 :

-гладкоствольну рушницю МРІ 153 № НОМЕР_1 ;

-карабін ZBROYARZ10 серія НОМЕР_2 ;

-мисливську зброю Вулкан -ТК калібру 5,45 мм., серія НОМЕР_3 ;

-карабін WALTHERG22 серія НОМЕР_4 ;

-пістолет (спецзасіб) ФОРТ12РМ серія НОМЕР_5 .

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що кримінальне правопорушення було вчинене із застосуванням вогнепальної зброї ОСОБА_5 і накладення арешту необхідно для доведення або спростування факту вчинення злочину. Тому з метою швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування виникла необхідність в арешті майна з можливою в подальшому спеціальною конфіскацією та збереженням речових доказів.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 , пояснення слідчого, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Ухвала слідчого судді від 24 січня 2017 року постановлена без участі власника арештованого майна ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої сторони.

Відповідно до ст. 395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення. Частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді від 24 січня 2017 року власником арештованого майна ОСОБА_5 пропущено з поважних причин, оскільки клопотання про арешт майна розглядалось без його участі, а ухвалу слідчого судді від 24 січня 2017 року ОСОБА_5 отримав лише 08 лютого 2017 року, а тому клопотання про його поновлення підлягає задоволенню.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів вбачається, що кримінальне правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, полягає у тому, що 21 січня 2017 року до ЧЧ Південного ВП з заявою звернувся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_2 про те, що 21 січня 2017 року в 10:00 годин ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи біля заводу ПАО «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС» на дільниці вул. Щербицького, б. 1-Н, 1-М в м. Кам`янське, грубо порушує громадський порядок з мотивів неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї.
За даним фактом 21 січня 2017 року було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000086.
Обґрунтованість підозри у вчиненні згаданого кримінального правопорушення наданими матеріалами, підтверджується достатньою мірою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.
Наявність такої обґрунтованої підозри дає підстави для висновку, що майно, а саме: гладкоствольна рушниця МРІ 153 № НОМЕР_1 ; карабін ZBROYARZ10 серія НОМЕР_2 ; мисливська зброя Вулкан - ТК калібру 5,45 мм., серія НОМЕР_3 ; карабін WALTHERG22 серія НОМЕР_4 ; пістолет (спецзасіб) ФОРТ12РМ серія НОМЕР_5 , є доказом факту та обставин, що встановлюються у цьому кримінальному провадженні, а отже є речовим доказом. Таким чином, це майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу, а отже оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою та відповідає вимогам процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
Що стосується посилань апелянта на відсутність достатніх доказів вчинення особою чи особами кримінального правопорушення та недостатню вмотивованість оскаржуваної ухвали колегія суддів оцінює критично з міркувань, наведених вище щодо обґрунтованості підозри у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення та відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України.
З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити строк ОСОБА_5 на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3