Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
30 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 прокурора ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000008, на ухвалу слідчого судді Демидівського районного суду Рівненської області від 12 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Демидівського відділеня поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, погодженого прокурором, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, згідно вимог ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, і обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, із забороною залишати помешкання з 18 год. до 07 год. ранку.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_8 підозрюється в скоєнні 08 січня 2017 року близько 01 год. 00 хв. ночі за місцем свого проживання: с. Рогізне Демидівського району Рівненської області в стані алкогольного спяніння розпусних дій щодо свого малолітнього сина ОСОБА_9 2009 року народження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, про що 10 січня 2017 року ОСОБА_8 оголошено.

У поданій апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання та ніде не працює, обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 156 КК України, санкція статті якої передбачає позбавлення волі від 5 до 8 років, а тому обраний судом запобіжний захід, на його думку, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу і обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на залишення ухвали слідчого судді без зміни, пояснення слідчого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.

З клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 слідує, що слідчим на його обґрунтування вказано про тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_8 , суворість покарання, що йому загрожує, й можливість підозрюваного незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні чи переховуватися від досудового розслідування і суду.

Між тим, відповідно підпункту 1(с) статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність відповідних і достатніх підстав для тримання особи під вартою. Ризик переховування обвинуваченого від слідства і правосуддя, враховуючи Рішення Європейського суду з прав людини у справі W. проти Швейцарії від 26.01.1993 року, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку.

При розгляді апеляційної скарги не встановлено жодних даних, які б свідчили про будь - який тиск ОСОБА_8 , який дав визнавальні показання в інкримінованому йому злочині, про що підтвердив і при проведенні слідчого експерименту, на свідків чи потерпілого, допитаних органом досудового розслідування, як не встановлено і доказів незабезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 його процесуальних обов`язків, належної поведінки чи переховування від досудового розслідування.

Як прокурор, так і слідчий ОСОБА_6 , який проводить досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, в судовому засіданні ствердили, що підозрюваний ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, умов домашнього арешту не порушує, покладених на нього судом першої інстанції обов`язків дотримується і з`являється на всі виклики слідчого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя, у відповідності з вимогами ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, належним чином оцінив в сукупності всі обставини справи і прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Демидівського районного суду від 12 січня 2017 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_10 з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3