АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/299/17 Справа № 202/300/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ; ОСОБА_3

за участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_4

представника -скаржника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду у м. Дніпрі, матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2017 року про арешт майна, -

В с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001061, про арешт грошових коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «Дніпроспектрбуд» (37539083) в ПАТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299).

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя встановив, що клопотання слідчого, погоджено з прокурором про арешт майна є обґрунтованим. При цьому слідчий суддя врахував вимоги ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді ОСОБА_6 із порушенням строку передбаченого ст. 392 КПК України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001061, про арешт грошових коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «Дніпроспектрбуд» (37539083) в ПАТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) відмовити.

Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить питання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді від 14 січня 2017 року.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апелянт зазначає, що про ухвалу слідчого судді він дізнався випадково. Розгляд клопотання слідчого було проведено без повідомлення ТОВ «Дніпроспектрбуд», копію ухвали на адресу товариства судом направлено не було. У відповідності до ст. 174 КПК України товариство подало клопотання до слідчого судді про скасування арешту та 03 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська дане клопотання було залишено без задоволення. Лише 06.03.2017 року було отримано мотивувальну частину вказаної ухвали, отже в зв`язку з цим вважає, що строк пропущено з поважних причин і це є підставою для його поновлення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

При цьому апелянт вказує, що судом було порушено вимоги ст.ст. 170 -173 КПК України оскільки слідчий суддя не навів жодної підстави щодо застосування вказаних норм, а також не зробив аналізу правової ситуації, що ним розглядалася, і не обґрунтував необхідність зазначення норм в даному конкретному випадку. Апелянт вказує, що слідчий подав клопотання, яке не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Так апелянт звертає увагу, що слідчий суддя не звернув увагу при розгляді клопотання слідчого, що підозру службовим особам товариства пред`явлено не було, директора товариства не допитували, в матеріалах справи відсутній цивільний позов будь-яких зацікавлених осіб.

Також слідчий суддя в ухвалі не зазначив, чи є грошові кошти предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, не встановив можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації.

Не надавалася слідчим також інформація, що товариством було завдано шкоду. З ухвали слідчого судді цього факту також не вбачається. Не зрозуміло також на думку апелянта, яким чином товариство причетне до кримінального провадження.

В свою чергу апелянт вказує, що з 2015 року товариство веде свою діяльність та має ліцензію, за весь період діяльності у товариства, перевірками порушень встановлено не було.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника скаржника, яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягаю задоволенню, апеляційна скарга частковому задоволенню виходячи з наступного.
Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, які були зазначені ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що строк на оскарження ухвали слідчого судді про арешт майна був пропущений з поважної причини, а тому підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає розгляду по суті.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94 КПК України, ст.132 КПК України, ст.173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі- Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про накладення арешту на майно повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3)документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном тощо.
Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.170 КПК України, ст.171 КПК України, тому підлягає поверненню з метою усунення недоліків.
Так, апеляційним переглядом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.3)06.12.2016 року прокуратурою Дніпропетровської області внесено відомості до ЄРДР за № 0001061 про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого: ч.5 ст.191 КК України.
Подаючи клопотання до суду першої інстанції слідчим, не зазначені зокрема: підстави для накладення арешту на майно, відповідно до положень статті 170 КПК України, а є посилання лише на мету конфіскацію майна та забезпечення цивільного позову.
Також слідчий у своєму клопотанні не зазначив розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, не взяв до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, колегія суддів звертає увагу, що слідчим не встановлено розмір заподіяної шкоди від злочину, а суддя не перевіривши вказане задовольнив останнє, не звернувши уваги, що вказане, а також цивільний позов в матеріалах справи взагалі відсутні, як відсутнє також і повідомлення про підозру, в свою чергу слідчий зазначив у своєму клопотання, що безготівкові кошти в майбутньому можуть бути використанні в якості конфіскованого майна.
Отже матеріали, які були надані разом з клопотанням про накладення арешту на майно, не містять обґрунтування вказаного клопотання.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Однак, слідчим суддею районного суду задовольняючи клопотання слідчого не було належним чином перевірені матеріли кримінального провадження, зробивши хибний висновок про можливість накладення арешту при зазначеному в клопотанні обґрунтуванні.
Тому колегія суддів вказує, що вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала суду першої інстанції, на підставі вимог ч.1 ст.412 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, якою повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права прокурора, після усунення недоліків в строки, передбачені ст.172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі наведеного вище, керуючись ч.2 ст.376 КПК України, п.1) ч.3 ст.407 КПК України, ст.419 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання про поновлення строку ОСОБА_6 задовольнити.
Поновити строк на скарження ОСОБА_6 ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001061, про арешт грошових коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «Дніпроспектрбуд» (37539083) в ПАТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299) скасувати.

Постановити нову ухвалу колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001061, про арешт грошових коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «Дніпроспектрбуд» (37539083) в ПАТ «КБ «ПриватБанк» (МФО 305299), повернути прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області, для усунення недоліків в строк, протягом семи десяти двох годин, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3