АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/742/17 Справа № 206/213/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представників психіатричної лікарні ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

особи, щодо якої проводиться розгляд

клопотання про продовження примусових

заходів медичного характеру - Цеге Фон ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, який приймав участь у судовому засіданні у суді першої інстанції на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року щодо
Цеге Фон ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м.Дніпропетровську, громадянка Російської Федерації,

якою змінено щодо останньої примусові заходи медичного характеру в умовах відділення із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом було проігноровано висновок лікарів психіатрів та свідчення, надані представниками психіатричного закладу ОСОБА_8 і ОСОБА_7 щодо психічного стану Цеге Фон ОСОБА_10 , а також не була призначена судово-психіатрична експертиза у зв`язку з чим, рішення про відмову у продовженні примусових заходів медичного характеру та заміна режиму лікування є безпідставним.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року змінено Цеге Фон ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру в умовах відділення із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку строком до 6 місяців.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що висновок комісії лікарів-психіатрів та відсутність у хворої громадянства України, постійного місця проживання в Україні не є безумовною підставою для продовження примусового заходу медичного характеру, оскільки відповідно до вимог ст. 94 КК України питання про вид примусових заходів медичного характеру вирішується не тільки з урахуванням характеру та тяжкості захворювання особи, яка потребує психіатричної допомоги, а і з урахуванням тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб. Отже, як зазначено у висновку, психічний стан хворої Цеге Фон ОСОБА_10 залишається стабільним протягом всього часу перебування в стані ремісії.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, представників лікарні, які вважали апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою, захисника та особу, щодо якої ставиться питання про продовження примусових заходів медичного характеру, які заперечували проти вимог апеляційної скарги прокурора, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається особа, у порядку, передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 КПК України. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до ч. 2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» при розгляді справи про продовження, зміну або скасування (припинення) застосування примусових заходів медичного характеру суд, за наявності сумніву в правильності висновків комісії лікарів-психіатрів, може викликати в судове засідання представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надавав особі психіатричну допомогу, а за потреби- призначити судово-психіатричну експертизу».
Згідно із ч.2 ст.94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.
Однак судом не в повній мірі дотримано зазначені положення.
У судовому засіданні апеляційної інстанції лікарі, які приймали участь у складанні висновку комісії лікарів- психіатрів, підтвердили та обґрунтували його, а саме що Цеге Фон ОСОБА_10 рекомендовано продовжити примусові заходи медичного характеру в умовах відділення із звичайним наглядом, оскільки вона незначний час перебуває у цьому психіатричному закладі , тому необхідно досягти більш якісної ремісії, щоб у зв`язку із припиненням лікування не відбулось погіршення стану здоров`я особи, та для завершення комплексної індивідуальної програми реабілітації, у зв`язку з чим питання щодо надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку є передчасним та не пов`язане із відсутністю місця проживання на території України.
Лікарі зазначили про доцільність лікування Цеге Фон ОСОБА_10 у психіатричному закладі зі звичайним наглядом для підтримання її стану здоров`я.
Також в суді першої інстанції лікар ОСОБА_7 пояснювала, що Цеге Фон ОСОБА_10 потребує постійного догляду, без вживання ліків її стан може погіршитись, тоді як судом надано оцінку лише її показанням щодо відсутності механізму переведення особи, яка перебуває у лікарні, на режим надання їй примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.
Суд першої інстанції дійшов висновку про зміну примусових заходів медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, не навівши мотивів для застосування такого примусового заходу медичного характеру, зазначивши лише, що стан особи залишається стабільним протягом перебування в стані ремісії.
Однак, відповідно до висновку комісії лікарів- психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру №274 від 01.10.2017 року, Цеге Фон ОСОБА_10 хворіє на шизофренію, параноїдна форма, безперервно, галлюцинаторно-параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту, становлення ремісії «С». Вона отримує лікування, проводяться реабілітаційні програми. Стан хворої залишиться стабільним протягом перебування у стаціонарі, тоді як судом зроблено висновок, що стан хворої залишається стабільним протягом перебування в стані ремісії, що не в повній мірі відповідає змісту висновку, а тому суд за наявності сумніву в правильності висновку комісії лікарів-психіатрів, та пояснень представників психіатричного закладу (лікарів-психіатрів), не з`ясував належним чином питання щодо стану хворої, отриманого лікування та застосовуваних щодо неї реабілітаційних програм, та за наявності сумнівів- чи можливо їх усунути, та яким чином, в тому числі шляхом призначення судово-психіатричної експертизи.
Згідно зі ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: … неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, обставинам кримінального провадження.
Вказані порушення норм свідчать про допущені неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, обставинам кримінального провадження, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню.
Оскільки прокурор ставить питання щодо призначення нового судового розгляду, то суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти рішення по суті, а тому наявні підстави для призначення нового судового розгляду відповідно до положень ч.6 ст.9, ст.415 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, який приймав участь у судовому засіданні судом першої інстанції, на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року задовольнити.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року щодо Цеге Фон ОСОБА_10 - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4