н/п 1-кс/640/2294/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що вході проведення досудового розслідування головним відділом контррозвідки Управління встановлені громадяни України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які причетні до організації незаконного переміщення товарів, що підлягають експортному контролю через державний кордон України до Російської Федерації без передбаченого законом України дозволу Державної служби експортного контролю України.
Основною сферою діяльності вказаних осіб є торгівля товарами подвійного використання та військового призначення, виробництва підприємств оборонно-промислового комплексу України. Придбання товару на підприємствах обороно-промислового комплексу України здійснюється через підконтрольні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суб`єкти господарювання, а також за готівку та в подальшому, контрабандним шляхом переправляється до Російської Федерації. В Російській Федерації переміщений контрабандним шляхом товар реалізовується на підприємства оборонно-промислового комплексу через суб`єкти господарювання зареєстровані у Російській Федерації ЗАО «Радиоелектронная промышленность Украины», ЗАО «Московский Индустриальный Союз», ООО «Белрегион-Сервис» та інші (назви на російській мові).
У відповідності до отриманих даних, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для організації забезпечення протиправної діяльності використовують приміщення, які обладнані під офісні, а саме будівлю, за адресою АДРЕСА_2 , а також квартиру за адресою АДРЕСА_3 .
В ході проведення 20.03.2017 р. санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , серед інших предметів вилучено комп`ютерний блок (сервер) чорного кольору без наявних на ньому ідентифікаційних даних.
В ході проведення огляду інформаційного змісту вказаного комп`ютерного блоку встановлено що на ньому встановлено систему 1с, на якій здійснюється оброблення бази даних, а саме управлінський облік, операцій, які пов`язані з постачанням товарів з Українських підприємств радіоелектронної промисловості, до Російської Федерації. При цьому, наявні у вказаній базі даних дані вказують, що зазначені у ній товари переміщені до Російської Федерації контрабандним шляхом, без їх митного оформлення. Обсяг інформації на вказаному сервері є значним та потребує додаткової оцінки та перевірки слідчим шляхом, наявні на ньому дані можуть свідчити про наявність інших епізодів злочинної діяльності та осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.333 КК України. Попередньо встановлено, що у вказаній системі здійснюється облік даних системи підприємств з наступники назвами: «Гранитные технологии», «Инстеп», «Квалитет», «Московский Индустриальный Союз» та інші. Вказані підприємства є резидентами Російської Федерації.
Слідчий зазначає, що з метою забезпечення збереження доказової інформації, уникнення псування, зникнення, знищення, передачі предметів, які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, орган досудового розслідування просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.
У судове засідання слідчий, прокурор не з`явились. Неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Власник майна (органом досудового розслідування невстановлений) у судове засідання не викликався, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 333, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 333 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 20.03.2017 р. обшуку в квартирі за адресою:АДРЕСА_1 , на зазначеному в клопотанні вилученому комп`ютерному блоці (сервері) чорного кольору без наявних на ньому ідентифікаційних даних, який може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та який може бути речовими доказами, - на це майно слід накласти арешт.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 20.03.2017 року в квартирі за адресою:АДРЕСА_1 , а саме: на комп`ютерний блок (сервер) чорного кольору без наявних на ньому ідентифікаційних даних, власника якого на теперішній час не встановлено.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1