Справа № 369/1514/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/477/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 06.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
06 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Чудниця, Гощанського району, Рівненської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

-визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
За вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватою у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за наступних обставин.

20 січня 2017 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у кв. АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу до кімнат квартири, таємно викрала належний ОСОБА_9 золотий ланцюг вагою 3, 39 г, вартістю 4524 гривні 45 копійок. Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникла, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 4524 гривні 45 копійок.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2017 року змінити в частині покладення на обвинувачену ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені пунктами 1 2 ч.1 ст. 76 КК України. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор посилається на порушення судом першої інстанції вимог ч.1 ст.76 КК України, яка є імперативною нормою та носить обов`язковий характер, що виразилося у не призначенні обвинуваченій, звільненій від відбування покарання з випробуванням, обов`язку, передбаченого п.1 ч.1 ст.76 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі доказами, в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченою, досліджувались за згодою учасників судового провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України, апеляційному оскарженню не підлягають.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначене судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, та за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення засудженої без відбування покарання та застосуванням до неї положень ст. 75 КК України.
Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог ст.76 КК України при покладенні на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених вказаною нормою кримінального закону, при звільненні її від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ч.1 ст.76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Аналіз положень ч.1 ст.76 КК України свідчить про імперативний характер зазначеної норми кримінального закону, що означає його обов`язкове застосування у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався та при звільненні ОСОБА_8 від відбування призначеного вироком суду покарання на підставі ст.75 КК України поклав на обвинувачену лише один обов`язок з двох, визначених ч.1 ст.76 КК України як обов`язкові, що призвело до прийняття рішення, яке в цій частині не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. На переконання колегії суддів, допущене порушення свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, та є підставою для зміни вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2017 року, відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України.
На переконання колегії суддів, покладення на обвинувачену ОСОБА_8 обов`язку, передбаченого п.1 ч.1 ст.76 КК України у виді необхідності періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не погіршує її становища, так як не тягне за собою необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення, збільшення обсягу обвинувачення чи необхідності застосування більш суворого покарання, а також не свідчить про неправильне звільнення обвинуваченої від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України. Натомість, покладення на обвинувачену ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, які визначені вказаною нормою кримінального закону як обов`язкові, лише сприяє реалізації уповноваженим органом з питань пробації своїх повноважень щодо нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора та необхідність зміни вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2017 року.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 змінити.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Судді:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4