Номер провадження: 11-сс/785/274/17
Номер справи місцевого суду: 505/185/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_5 ,

заявника: ОСОБА_6 ,

представника: адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши апеляційну скаргу голови ГОРЛ "Оберіг" ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2017 року, про накладення арешту на майно,-

встановив
Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №0000082 від 26.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, було задоволено клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , про арешт майна, яке виявлено та вилучено під час проведення огляду Косівського водосховища та яке зазначено в резолютивній частині ухвали.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя послався на правові підстави, які на його думку вказували на можливість накладення арешту на майно та прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на вищевказане майно.

На зазначене рішення слідчого судді, керівником Громадської організації рибалок - любителів «Оберіг» ОСОБА_6 була подана апеляційна скарга, в якій він зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, апелянт зазначає, що його, як представника Громадського об`єднання рибалок -любителів «Оберіг» та як власника майна, яке було предметом розгляду клопотання слідчого, належним чином про розгляд клопотання слідчого повідомлено не було та проведено судовий розгляд без його участі.

Про наявність оскаржуваного рішення йому стало відомо 01.02.2017 року, в зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги щодо незаконності ухвали, послався на здійснення Громадською організацією вилову риби у передбачений законом порядок та на підставі дозвільних документів, копії яких додав до апеляційної скарги.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна - відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження і додані до апеляційної скарги матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана головою Громадської організації рибалок-любителів "Оберіг" ОСОБА_6 , та який на сьогоднішній день не має процесуального статусу в кримінальному провадженні, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно доводів апеляційної скарги та доданих до неї документів, зокрема з договору оренди земельної ділянки під водним об`єктом від 22.12.2016 року, Громадська організація рибалок-любителів "Оберіг", керівником якого є ОСОБА_6 є користувачем водного об`єкту 137,6731 га, який розташований в с. Коси Подільського району Одеської області, на території якого працівниками правоохоронного органу було виявлено факт порушення правил рибальства і вилучене належне громадській організації майно, на яке оскаржуваною ухвалою накладено арешт.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 , як керівник Громадської організації є особою, право власності на вилучене майно якого обмежено оскаржуваною ухвалою слідчого судді.
Як вбачається з матеріалів судової справи, розгляд клопотання слідчого був проведений за відсутності власника майна, що може свідчити про отримання копії ухвали слідчого судді апелянтом саме 01.02.2017 року, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необхідність поновлення процесуального строку на оскарження ухвали.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого у кримінальному провадженні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і при вирішення питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Разом з тим, слідчий суддя, який розглядав клопотання, не дотримався зазначених вище вимог кримінального процесуального закону, не прийняв належних заходів щодо встановлення власника зазначеного майна та повідомлення його чи представника про розгляд клопотання слідчого та провів судовий розгляд за відсутності власника майна, чим порушив його право на участь в розгляді зазначеного клопотання, про що правильно було зазначено в апеляційній скарзі.

Зазначені апелянтом в апеляції обставини щодо розгляду клопотання слідчого за відсутності власника майна є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які у відповідності до положень ст.409 та 412 КПК України слугують підставою для скасування постановленої за результатами розгляду клопотання слідчого ухвали районного суду.

Щодо розгляду апеляційним судом клопотання слідчого про накладення арешту на майно по суті, колегія суддів приходить до наступного.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 цього Кодексу.
У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Вказаних вимог закону при розгляді клопотань про накладення арешту на майно слідчий суддя районного суду не дотримався.

Як вбачається з тексту поданого до районного суду клопотання, слідчий вважав встановленим, що 25.01.2017 року, на водоймищі с. Коси Подольського району Одеської області ОСОБА_6 та члени ГОРЛ "Оберіг" здійснювали промисловий лов риби без належних документів, де під час проведення огляду були виявлені рибальські сітки в кількості 3 штук та риба товстолобик, загальною вагою 196 кг 200 грам.

При цьому, на підтвердження зазначеного факту, слідчим до клопотання були наданий витяг з ЄРДР від 25.01.2017 року, щодо внесення даних про здійснення промислового вилову риби без належних документів, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ст.249 ч.1 КК України. Інших матеріалів, на підтвердження обґрунтування клопотання - матеріали судової справи не містять.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя погодився з доводами слідчого та зазначив в оскаржуваній ухвалі, що вказане в клопотанні слідчого майно є предметом кримінального правопорушення, в рамках якого подане клопотання.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт пояснив, що він є головою громадської організації рибалок-любителів «Оберіг», зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до діючого законодавства України, рішенням Косівської сільської ради Подольського району Одеської області від 16.05.2016 року, було передано ГОРЛ «Оберіг» у користування та під охорону водосховище, яке розташоване в с. Коси Подільського району Одеської області. Однією з умов вказаного договору є зобов`язання організації щодо забезпечення пенсіонерів, старших 65 років, інвалідів 1 групи та багатодітних сімей Косівської сільської ради свіжою рибою, по 15 кг на рік на кожну сім`ю.

Крім того, як пояснив апелянт в судовому засіданні апеляційного суду, повідомлення про скоєння кримінального правопорушення надійшло він громадянина ОСОБА_10 , який є колишнім орендарем Косівського водосховища, на якому мало місце огляд вилученого та арештованого згодом майна і який є зацікавленою особою.

При цьому, апелянтом було зазначено, що під час огляду майна, яке згодом було арештоване, рибалками ГОРЛ «Оберіг» працівникам поліції було пред`явлено копії дозвільних документів, згідно яких вони здійснювали вилов риби на вказаному водосховищі. Між тим, зазначені дозвільні документи, не були долучені до клопотання.

Разом з тим, з долучених до апеляційної скарги документів, а саме виписки з єдиного реєстру юридичних осіб ГОРЛ "Оберіг", протоколу установчих зборів засновників цієї організації, рішення Подільської районної ради, №7 від 09.06.2016 року, рішення Косівської сільської ради Котовського (нині Подільського) району Одеської області №75-VII від 16.05.2016 року та №123- VII від 22.12.2016 року, експертного висновку №000089 п/17 від 27.01.2017 року та листа голови ліквідаційної комісії Західно-Чорноморської рибохорони вбачається, що вилов риби здійснювався Громадською організацією рибалок-любителів "Оберіг" на законних підставах , що вказує на обгрунтованість доводів апеляційної скарги.

Проте слідчий суддя розглядаючи клопотання про арешт майна не дав належної оцінки його невідповідності вимогам кримінального-процесуального закону та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставини провадження.

Аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно та долучені до нього матеріали кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання не відповідає вимогам закону. Зокрема, в ньому не наведені підстави, якими слідчий обґрунтовує необхідність арешту майна, які, в свою чергу, не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Так, зазначаючи в клопотанні про накладення арешту на майно, слідчий послався на те, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення. Разом з цим, ці доводи слідчого спростовуються матеріалами, наданими апелянтом до апеляційної скарги та в судовому засіданні апеляційного суду.

Апеляційний суд з урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів вважає, що такий підхід органу досудового розслідування щодо ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не є предметом кримінального правопорушення, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, зазначеного в резолютивній частині оскаржуваної ухвали та при винесенні ухвали про задоволення зазначеного клопотання, слідчим суддею була допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які потягла за собою передчасне та необґрунтоване рішення слідчого судді.

З огляду на зазначене, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали, у відповідності до вимог ч.1 ст.173 КПК України, про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст.171 КПК України та в ньому не міститься обставин, які обґрунтовують підстави та необхідність накладення арешту на майно і повернення тимчасово вилученого майна особі, у якої воно було вилучено, як те передбачено вимогами ч.3 ст.173 КПК України.

Керуючись ст.ст. 167-173, 376, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-

постановив
Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого суду Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Котовського районного суду Одеської області від 27 січня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0000082 від 26.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч1 ст.249 КК України, було задоволено клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , про арешт майна, яке виявлено та вилучено під час проведення огляду Косівського водосховища та яке зазначено в резолютивній частині ухвали - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , про арешт майна, яке виявлено та вилучено під час проведення огляду Косівського водосховища - відмовити.

Вилучене майно - три сітки та рибу товстолобик вагою 196 кг 200 гр. - повернути громадській організації рибалок-любителів «Оберіг».

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_11 .