АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, студента Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича, раніше не судимого;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця с.Кадубівці, Заставнівського району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_2 , студента Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича, з повною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 грудня 2016 року захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу.

Згідно, вироку суду І інстанції, ОСОБА_6 - визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Провадження №11-кп/794/104/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язано його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_7 - визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язано його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирішено долю речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вважає, що суд з самого початку судового розгляду даного кримінального провадження та в подальшому при ухваленні вироку ОСОБА_6 прийняв хибну думку сторони обвинувачення та невірно кваліфікував дії його підзахисного поклавши за основу обвинувального вироку покази потерпілого ОСОБА_10 дані ним на стадії досудового розслідування та повністю проігнорував покази потерпілого, які він (потерпілий) надав в залі судових засідань. Крім того при проведенні допиту як потерпілого ОСОБА_10 в залі судових засідань 27.12.2016 року було допущена низка грубих порушень норм чинного кримінально - процесуального законодавства, а саме, під час допиту потерпілого ОСОБА_10 , за участю перекладача англійської мови, ОСОБА_11 прямо вказував, що погано розуміє англійську мову, а українську і російську не розуміє взагалі, на що звернено ним увагу судді, але вказаний факт був чомусь проігнорований і допит потерпілого був продовжений.

Крім того вказує, що до показів даних потерпілими на досудовому розслідуванні слід віднестися критично, так, як вони погано розуміють англійську мову та в повному обсязі не розуміли суті пред`явлених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачень у грабунку.

Просить вирок суду І інстанції скасувати повністю, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 на ч.1 ст.125 КК України та закрити кримінальне провадження у зв`язку з примиренням потерпілого з обвинуваченим.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , прокурор посилається на те, що в судовому засіданні була доведена винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину та справедливості призначеного покарання, просить вирок суду залишити без змін.

Судом І інстанції встановлено, що 24.05.2016 року о 22 год. 60 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи на спортивному майданчику, що розташований - на території

Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 в районі 2-го пров. Кармелюка м. Чернівці разом із ОСОБА_7 , розмовляли про нестачу грошових коштів на власні потреби. В ході вказаної розмови в останніх виникла домовленість щодо вчинення злочинних дій з метою особистого збагачення.

В подальшому, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , вступивши в злочинну змову та перебуваючи біля гуртожитку, що знаходиться по 2-му пров. Кармелюка,3 м. Чернівці, спровокували сутичку з двома студентами Буковинського державного медичного університету громадянами Індії, які проходили повз них, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В ході даної сутички ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_10 , почали наносити останньому удари по різним частинам тіла.

Зокрема, ОСОБА_7 , обійшовши потерпілого ОСОБА_10 ззаду, наніс йому кілька ударів по обличчю та по тулубу зліва, після чого кинув його на землю та схопив ззаду руками, щоб той не міг підвестись. В свою чергу ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_10 , якого ОСОБА_7 утримував на землі та, реалізовуючи їх мету особистого збагачення, дістав з лівої кишені штанів потерпілого його мобільний телефон марки «Huawei Ascend G610» ІМЕІ: НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 2500 гривень, в якому знаходилась сім картка «Life» ( НОМЕР_2 ), вартістю 10 гривень та сім картка «Київстар» ( НОМЕР_3 ), вартістю 10 гривень, на рахунках яких грошей не було.

Після вчиненого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення пішли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними діями завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 2520 гривень.

В судовому засіданні І інстанції, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому їм злочині не визнали.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав, що він разом із ОСОБА_7 йшли з тренування по боксу по пров. Кармелюка м. Чернівці, де зустріли двох громадян Індії. Між ними виник конфлікт, який переріс у бійку. Він та ОСОБА_7 наносили удари потерпілому, оскільки той голосно кричав. Під час бійки непомітно для нього випав його мобільний телефон. Також зазначив, що він бачив як ОСОБА_7 піднімав з землі якийсь мобільний телефон, наміру вчиняти грабіж у них не було.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що ввечері вони разом із ОСОБА_6 повертались із тренування. По пров. Кармелюка м. Чернівці вони зустріли двох індусів, між ними відбувся словесний конфлікт, оскільки один із них з ним зіштовхнувся. Почалась бійка. В ході конфлікту він побачив на землі телефон і підняв його, чий він був він не бачив. В подальшому індуси почали кричати на незрозумілій їм мові, у зв`язку з чим вони з ОСОБА_6 втекли.

Потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що пізно ввечері в травні 2016 року він разом із другом перебував на пров. Кармелюка м. Чернівці. Там вони зустріли обвинувачених. Останні наносили йому удари в обличчя та в груди. Під час бійки у

нього в кармані був телефон. Коли він лежав на землі, його телефон забрали, хто саме забрав телефон він не пам`ятає. На даний час претензій до обвинувачених не має.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги сторони захисту, думку захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 які підтримали апеляційні вимоги та просили скасувати вирок, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з ст. 186 ч.2 на 125 ч.1 КК України та закрити провадження у зв`язку із примиренням з потерпілим, міркування прокурора, який просив вирок суду І інстанції залишити без змін, а апеляцію учасника кримінального провадження без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу сторони захисту слід задовольнити частково.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційну скаргу подав захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , від інших учасників кримінального провадження апеляційні скарги не надходили.

Отже, згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свої покази дані в суді І інстанції, заперечував вчинення грабежу та показав, що він разом із ОСОБА_7 йшли по пров. Кармелюка в м. Чернівці, де зустріли двох громадян Індії, з якими у них виник конфлікт і переріс у бійку. Під час бійки непомітно для нього випав його мобільний телефон. А також вказав, що він бачив як ОСОБА_7 піднімав з землі якийсь мобільний телефон, наміру вчиняти грабіж не було.

Разом з тим, його вина підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 24.05.2016 року, в ході якого було оглянуто територію по АДРЕСА_3 біля гуртожитку, вході якого ОСОБА_10 видав мобільний телефон марки «Lenovo», чорного кольору, який з його слів впав у невідомого чоловіка, який відкрито заволодів його мобільним телефоном (а.с.10 т.1); висновку судово-медичної експертизи №779 від 26.05.2016 року, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_15 виявлено тілесні ушкодження: синці в нижній третині лівого плеча по задній поверхні; в паховій ділянці справа, які виникли в результаті не менш як двократної травмуючої дії твердих тупих предметів або ударів об такі, можливо внаслідок нанесення ударів кулаками рук, по строку та обставинах можуть відповідати вказаному в постанові, а також як вказує потерпілий та відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.39 том 1); висновком судово-медичної експертизи №780 від 25.05.2016 року, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження: синці в лобній ділянці справа; по передній поверхні правого передпліччя в середній третині, які виникли в результаті не менш як двократної травмуючої дії твердих тупих предметів або ударів об такі, можливо внаслідок нанесення ударів кулаками рук, по строку та обставинах можуть відповідати вказаному в постанові, а також як вказує потерпілий та відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.43 том 1); протоколом добровільної видачі та огляду від 25.05.2016 року, в ході якого ОСОБА_7 в присутності понятих добровільно видав мобільний телефон марки «Huawei»

чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та пояснив, що даний телефон він разом із своїм другом ОСОБА_6 відкрито забрали у громадянина Індії (а.с.44 т.1).

Крім того, з протоколу пред`явлення для впізнання від 25.05.2016 року видно, як ОСОБА_15 в присутності понятих впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 24.05.2016 року відкрито заволоділа мобільним телефоном його друга ОСОБА_10 (а.с.57-60 т.1); з протоколу пред`явлення для впізнання від 25.05.2016 року вбачається, як ОСОБА_10 в присутності понятих впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 24.05.2016 року нанесла йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділа його мобільним телефоном (а.с.61-63 т.1); з протоколу проведення слідчого експерименту від 26.05.2016 року видно, як ОСОБА_15 вказує, що 24.05.2016 року до них підійшли двоє хлопців спортивної тіло будови та нанесли їм по декілька ударів. Після цього один з хлопці схопив його друга ОСОБА_10 , повалив його на землю, закрив рота руками, щоб той не міг кричати та почав щось шукати руками в його кармані, звідки витягнув мобільний телефон (а.с.70-74 т.1); з протоколу проведення слідчого експерименту від 26.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_10 показав як 24.05.2016 року до них підійшли двоє хлопців спортивної тіло будови та нанесли їм по декілька ударів. Після цього один з хлопців обійшов його ззаду та закрив йому рот, після чого наніс йому декілька ударів, від яких він упав на землю, потім один з хлопців схопив його руками ззаду, а інший, нанісши йому декілька ударів, почав шукати щось по кишенях, звідки забрав його мобільний телефон (а.с. 75-81 т.1) та рядом інших документів.

Досліджені судом першої інстанції докази повністю спростовують доводи захисника ОСОБА_8 наведені в його апеляційній скарзі щодо невірної кваліфікації дій його підзахисного ОСОБА_6 ..

Таким чином, колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність обвинуваченого ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, за обставин зазначених у вироку і повністю доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, яким дана правильна юридична оцінка, яка ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Згідно ч.2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, явно не відповідає тяжкості скоєного ними злочину та особам обвинувачених.

У відповідності до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003року "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).

Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини Кодексу.

Суд першої інстанції при призначенні обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виду та міри покарання, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину, те що, згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України є тяжким, а також відомості про особи обвинувачених, зокрема те, що вони раніше не судимі, вік ОСОБА_6 , який на момент вчинення злочину був неповнолітній, та молодий вік ОСОБА_7 , також відомості про те, що по місцю проживання вони характеризуються позитивно.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинувачених, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом встановлено було.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із такою мірою покарання для обвинувачених, оскільки судом не в повній мірі враховано всіх обставин справи та даних про особи винних.

З кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вперше притягуються до кримінальної відповідальності, в останньому слові просили вибачення у потерпілого та просили їх суворо не карати, є студентами Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича, позитивно характеризуються, відшкодували завдану потерпілому шкоду, вартість викраденого майна складає 2520 грн., а також те, що потерпілий ОСОБА_10 претензій до обвинувачених не має.

У зв`язку з цим, апеляційний суд ці обставини визнає такими, що пом`якшують покарання та в сукупності, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними злочину і з урахуванням даних про їх особи, вважає за необхідне застосувати до них ст. 69 КК України і призначити їм покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією ст. 186 ч.2 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 418 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 грудня 2016 року змінити.

Пом`якшити ОСОБА_6 призначене покарання за ст. 186 ч. 2 КК України, визначивши його із застосуванням ст. 69 КК України, у виді одного (1) року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Пом`якшити ОСОБА_7 призначене покарання за ст. 186 ч. 2 КК України, визначивши його із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації .
В решту частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим у тому ж порядку і строк з дня отримання копії.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3