АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

22 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів власника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_7
представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000482 від 25.10.2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, було задоволено клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погоджене із начальником шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про арешт майна та накладено арешт (у виді позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування) на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 ;
- корпоративні права, якими володіє підозрюваний ОСОБА_6 , а саме: частку статутного капіталу ТОВ "ЄВРОТРЕЙД" (), що складає 5900, 00 грн., частку статутного капіталу ТОВ "ПРОМЕНЕРГОСТАЛЬ" (), що складає 3500.00 грн., частку статутного капіталу ТОВ "ДІОС" (), що складає 7900.00 грн.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що майно на яке детектив просить накласти арешт має істотне значення у даному кримінальному провадженні та існують достатні підстави вважати, що ненакладення арешту може призвести до його відчуження з метою ухилення від можливого покарання у виді конфіскації.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів власника майна ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року в частині накладення арешту (у виді позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування) на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що суд незаконно, всупереч положенням кримінального процесуального законодавства надмірно обмежив права власника майна.

Зазначає, що арештована квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_11 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив про її задоволення, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив рішення слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням детектива обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 13.02.2017 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, слідчою групою у складі детективів Національного антикорупційного бюро України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000482 від 25.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

10.02.2017 року детектив Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , за погодженням із начальником шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту (у виді позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування) на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- квартиру АДРЕСА_1 ;
- корпоративні права, якими володіє підозрюваний ОСОБА_6 , а саме: частку статутного капіталу ТОВ "ЄВРОТРЕЙД" (), що складає 5900, 00 грн., частку статутного капіталу ТОВ "ПРОМЕНЕРГОСТАЛЬ" (), що складає 3500.00 грн., частку статутного капіталу ТОВ "ДІОС" (), що складає 7900.00 грн.

13.02.2017 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва вказане клопотання детектива було задоволено та накладено арешт на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Задовольняючи дане клопотання детектива, внесене в межах кримінального провадження №0000482 від 25.10.2013 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення детектива та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накласти арешт на майно, перелічене в клопотанні органу досудового розслідування.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно на яке детектив просить накласти арешт відповідає вимогам ст. 170 КПК України, а тому з метою попередження його відчуження або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню на нього необхідно накласти арешт.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке детектив просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно.

Також слід зазначити, що слідчий суддя, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Разом з тим, слідчий суддя належним чином не з`ясував всі обставини кримінального провадження на підставі чого допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Так, як вбачається з матеріалів судового провадження органом досудового розслідування встановлено, що майно може бути використано для конфіскації майна як виду покарання. При цьому, детективом доведено, що існує ризик відчуження вказаного майна.

Одночасно з цим, органом досудового розслідування не наведено фактичних обставин та підстав відповідно до ст. 170 КПК України за якими користування квартирою може перешкодити даному кримінальному провадженню, а тому зазначення в клопотанні та ухвалі слідчого судді про необхідність заборонити користування майном з метою запобігання можливості його відчуження є голослівними та недоведеними у відповідності до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України.

Крім того відповідно до ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

На думку колегії суддів, органом досудового розслідування доведено ризик передачі вказаного майна, на підставі чого необхідно заборонити відчуження майна, на яке накладено арешт з метою запобігання доведеного ризику.

Таким чином, накладення арешту на майно із забороною відчуження, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника власника майна необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання детектива в межах доведеності необхідності арешту майна та заборони відчуження і розпорядження даним майном.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів власника майна ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів власника майна ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000482 від 25.10.2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, якою задоволено клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погоджене із начальником шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про арешт майна та накладено арешт (у виді позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування) на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 ;
- корпоративні права, якими володіє підозрюваний ОСОБА_6 , а саме: частку статутного капіталу ТОВ "ЄВРОТРЕЙД" (), що складає 5900, 00 грн., частку статутного капіталу ТОВ "ПРОМЕНЕРГОСТАЛЬ" (), що складає 3500.00 грн., частку статутного капіталу ТОВ "ДІОС" (), що складає 7900.00 грн., скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погоджене із начальником шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000482 від 25.10.2013 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт у виді позбавлення права відчуження та розпорядження на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- квартиру АДРЕСА_1 ;
- корпоративні права, якими володіє підозрюваний ОСОБА_6 , а саме: частку статутного капіталу ТОВ "ЄВРОТРЕЙД" (), що складає 5900, 00 грн., частку статутного капіталу ТОВ "ПРОМЕНЕРГОСТАЛЬ" (), що складає 3500.00 грн., частку статутного капіталу ТОВ "ДІОС" (), що складає 7900.00 грн.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 и б а к