Справа №480/2094/16-к 23.12.2016
Провадження: № 11-кп/784/970/16 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: оскарження ухвали про відмову в УДЗ ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівське Виноградського району Архангельської області Російської Федерації, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, до засудження мешкав в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1). 02.09.2004 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України (в ред. 2001 р.) на 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна (вільнений 13.11.2007 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців);
2). 16.11.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України на 6 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, та всього належного йому майна (відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії УДПтСУ в Миколаївській області (№ 53),
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
засуджений: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою суду в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Виходячи зі змісту апеляційної скарги, апелянт просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Вважає ухвалу суду першої інстанції несправедливою по відношенню до нього. Зазначає, що має два заохочення та жодного стягнення. Підтверджує, що дійсно не працює на виробництві виправної колонії.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
При розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, суд першої інстанції, дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов до висновку, що засуджений характеризується посередньо, не працевлаштований, не виконує передбачені законом вимоги представників установи, не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.
Зважаючи на вищевказане, районний суд дійшов висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_6 .
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тобто єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення (крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.11.2012 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України на 6 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, та всього належного йому майна (а.с.п. 14-16).
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03.03.2016 року ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 08.06.2012 року по 06.12.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с.п. 17).
Початком строку відбування ОСОБА_6 покарання є 08.06.2012 року, кінцем строку 10.01.2018 року.
Відповідно до матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_6 з 10.01.2013 року по 29.10.2015 року відбував покарання в Петрівській виправній колонії УДПтСУ в Кіровоградській області (№ 49), з 16.11.2015 року по теперішній час відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії УДПтСУ в Миколаївській області (№ 53).
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово судимий за умисні тяжкі злочини, в тому числі у сфері обігу наркотичних засобів, раніше вже звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, проте висновків для себе не зробив і знову вчинив тяжкий злочин.
Відповідно до характеристики від 16.08.2016 року, наданій засудженому ОСОБА_6 адміністрацією Ольшанської виправної колонії УДПтСУ в Миколаївській області (№ 53), ОСОБА_6 за період відбування покарання в місцях позбавлення волі в цілому характеризується посередньо, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, проте не ініціативний, потребує контролю в роботах з благоустрою місць позбавлення волі, реагує на заходи профілактично-виховного впливу, але не завжди робить для себе позитивні висновки, на зауваження реагує адекватно, при цьому не здатен до самодисципліни.
Крім того, у характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_6 під час утримання в СІЗО м. Миколаєва з 13.06.2012 року по 10.01.2013 рпоку до суспільно-корисної праці не залучався; під час відбування покарання в в Петрівській виправній колонії УДПтСУ в Кіровоградській області (№ 49) на виробництві установи працевлаштований не був; з 29.10.2015 року по 16.11.2015 року утримувався в СІЗО м. Миколаєва, де також до суспільно-корисної праці не залучався; на виробництві Ольшанської виправної колонії УДПтСУ в Миколаївській області (№ 53 не працевлаштований, тому що не виявляє бажання працювати (а.с.п. 6).
Згідно довідки по особовій справі засуджений ОСОБА_6 має два заохочення за 2015 рік, стягнень не має. (а.с.п. 8).
Судом першої інстанції вищевказані обставини в повній мірі враховані, а тому апеляційний суд погоджується з таким висновком, що засуджений ОСОБА_6 вважається таким, що за період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, тобто не став на шлях виправлення, а тому до вказаної особи не може бути застосоване положення ст. 81 КК України.

Рішення суду першої інстанції грунтується на матеріалах особової справи засудженого, даних щодо його особи та поведінки під час відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, також рішення суду постановлене з урахуванням вимог кримінального матеріального та процесуального права, а тому є законним, обгрунтованим та вмотивованим.
А крім того, апелянт не навів жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: