печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
20 грудня 2016 року року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчої дії, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на рішення старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 слідчого у кримінальному провадженні № 0000931 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчої дії (вих. № 2831 від

10.10.2016 року) допиту в якості свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , в якій просить рішення слідчого скасувати та зобов`язати уповноважену особу провести допит в якості свідка ОСОБА_6 з обов`язковою участю адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданої скарги адвокат вказує наступне. У кримінальному провадженні № 0000931 від 03.10.2016 року складено повідомлення про підозру в учиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 , якій він у встановленому Законом порядку надає правову допомогу. З метою сприяння здійсненню швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування в розумний строк адвокатом подано клопотання про проведення слідчої дії у кримінальному провадженні № 0000931 (вих. № 2831 від 10 жовтня 2016 року) клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_6 , яка до 19.03.2015 року обіймала посаду начальника фінансово-економічної служби Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця», оскільки її показання, на думку адвоката, забезпечать спростування підозри ОСОБА_4 та сприятимуть встановленню дійсних обставин у цьому кримінальному провадженні. Однак, за результатами розгляду вказаного клопотання слідчим ОСОБА_5 прийнято рішення постанову від 25.10.2016 року про відмову в задоволенні клопотання, яку обґрунтовано виділенням 25.10.2016 року матеріалів кримінального провадження № 0000931 відносно ОСОБА_4 у кримінальне провадження № 0000430. Таку відмову адвокат вважає протиправною і такою, що грубо порушує вимоги кримінального процесуального законодавства, зокрема, принципів верховенства права, законності, змагальності сторін та диспозитивності у кримінальному провадженні, спрямованими на обмеження можливостей адвокатів на зібрання належних, допустимих і достатніх доказів та встановлення процесуальних джерел доказів під час досудового розслідування з метою прийняття законного процесуального рішення по завершенню досудового розслідування, доведення невинуватості ОСОБА_4 в суді, а на стадії досудового розслідування припинення безпідставного втручання в її основоположній права і свободи. Разом з цим, адвокат вказує на відсутність у ОСОБА_4 статусу підозрюваної в кримінальному провадженні № 0000430.

В засідання адвокат ОСОБА_3 з`явився, підтримав скаргу, просив задовольнити в повному обсязі. Разом з цим, адвокатом надано належним чином посвідчені копії документів на підтвердження виділення 25.10.2016 року з кримінального провадження № 0000931 матеріалів відносно ОСОБА_4 у кримінальне провадження № 0000430.

Слідчий був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду скарги, однак, не з`явився в судове засідання та не надав відомостей про поважність причин своєї відсутності, як і не надав письмових заперечень щодо поданої скарги.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України та положень

ст. 26 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд скарги за відсутності слідчого або прокурора.

Вислухавши доводи адвоката, дослідивши матеріали провадження за скаргою додані до неї, слідчий суддя дійшов до висновку про обґрунтованість поданої скарги, оскільки викладені у ній обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду, а тому скарга підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Разом з цим, ч. 2 ст. 9 КПК України слідчого зобов`язано всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частиною 1 ст. 22 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом з цим, ч. 2 цієї ж статті закріплено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій та, зокрема, згідно з

п. 8 ч. 2 цієї ж статті, уповноважений приймати процесуальні рішення, у випадках, передбачених КПК України.

Частиною третьою статті 93 КПК України встановлено, що сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 223 КПК України, слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній. Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.

Разом з цим, Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) Україна визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, у п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993р. та у п. 38. Рішення ЄСПЛ у справі «Ankerl v. SwitzerlandАпкегі» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.

Крім того, у п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Геннадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

З аналізу змісту та обґрунтування доданого до скарги повідомлення про підозру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000931 є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 , яка до 19.03.2015 року обіймала посаду начальника фінансово-економічної служби Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» та щодо допиту якої адвокатом заявлено клопотання, можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

В той же час, 25.10.2016 року матеріали відносно ОСОБА_4 виділено у кримінальне провадження № 0000430 та у кримінальному провадженні № 0000430 ОСОБА_4 не повідомлено про підозру у відповідності до імперативних вимог КПК України, якими закріплено процедуру, порядок і чіткі підстави повідомлення особи про підозру (ст.ст. 42, 276-278 КПК України).

Суд враховує положення ч. 6 ст. 9 КПК України, яка зобов`язує слідчого суддю у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Статтею 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та не встановлено будь-яких обмежень щодо кола таких осіб та їх процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Таким чином, задовольняючи подану скаргу слідчий суддя діє у межах повноважень покладених на нього та враховує імперативні вимоги загальних засад кримінального провадження, їх форми і змісту, які покликані забезпечити реалізацію завдань кримінального провадження та щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Зібрання достовірних та достатніх відомостей щодо відомих фактів, які самостійно або в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для з`ясування істини у кримінальному провадженні, отримання доказів та встановлення процесуальних джерел доказів для обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, в силу імперативних вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, та сприятиме реалізації принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Разом з цим, відмова слідчого у проведенні слідчої дії з підстав не передбачених кримінальним процесуальним законом є неправомірною, виходячи із того, що адвокат здійснює збирання доказів шляхами та способами у відповідності до тактики та методики вибудуваної лінії захисту свого довірителя. Окрім того, кримінальне провадження має здійснюватися повно, тобто використовуючи весь інструментарій, наданий КПК України кожному із учасників кримінального провадження та кожній із осіб, інтереси якої можуть бути порушені чи обмежені у цьому кримінальному провадженні.

Окрім того, клопотання адвоката про проведення слідчої дії у кримінальному проваджені № 0000931 було подано до моменту виділення матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , тому якщо слідчий в порушення триденного строку не розглянув подане клопотання, тому був зобов`язаний вжити всіх законних заходів для унеможливлення негативних наслідків цього і як для повноти досудового розслідування, так і для унеможливлення обмеження прав і свобод кожної із осіб у цьому кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені певні рішення, дії чи бездіяльність слідчого, зокрема, рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій (п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що подана скарга підлягає задоволенню, оскільки, є всі підстави вважати, що це забезпечить реалізацію завдань кримінального провадження, дотримання вимог загальних засад кримінального провадження та утвердження принципів верховенства права і законності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 9, 17, 22, 24, 223, 224, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
Постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 слідчого у кримінальному провадженні № 0000931 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчої дії від 25.10.2016 року скасувати.

Зобов`язати уповноваженого слідчого та/або прокурора у кримінальному провадженні № 0000430 допитати в якості свідка у кримінальному провадженні № 0000430 ОСОБА_6 з обов`язковою участю адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1