Комінтернівський районний суд м. Харкова
Номер провадження №1-кп/641/389/2016 Справа №641/5619/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2016 року Колегія суддів Комінтернівського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі прокурора ОСОБА_4

потерпілої, представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8

при розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002993 від 31.12.2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івашки Золочівського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

На розв*язання судом поставлено питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .
Прокурор вказав, що оскільки ризики, передбачені ст..177 КПК України, які були встановлені при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 даного запобіжного заходу на цей час не змінились, а саме можливість переховуватися від суду та незаконно чинити тиск на свідків та потерпілу, зазначив щодо неможливості запобіганням ризикам шляхом застосування більш м*яких запобіжних заходів, тому вважає за доцільне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Потерпіла просила дане питання вирішити на розсуд суду, вказала, що на неї тиску обвинуваченим не здійснювалось.
Захисник адвокат ОСОБА_6 зазначив, що прокурор не довів жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, зазначив, що ствердження прокурора ґрунтується на припущеннях без належного вмотивування, суперечить вимогам Закону.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що жодного тиску він на свідків не здійснював й не має наміру здійснювати. Вважає, що працівники прокуратури здійснюють тиск на свідків.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.01.2016 р. обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2016 року, вищевказане рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова скасовано та до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 10 березня 2016 року. В подальшому, ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 березня 2016 року, від 30 березня 2016 року, від 27 травня 2016 року, від 18.08.2016року щодо ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою, а саме - до 01 квітня 2016 року, до 28 травня 2016 року, до 01 липня 2016 року, до 15 жовтня 2016року відповідно, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, при розв*язанні даного питання суд враховує, що згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 даної статті.
З правового аналізу вказаних положень кримінально-процесуального законодавства, вбачається, що закон не вимагає доказування того, що особа, якщо їй не буде обрано запобіжний захід, ухилятиметься від суду чи від виконання процесуальних рішень. В законі йдеться про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ця особа може порушити процесуальні обов*язки чи проявити неправильну процесуальну поведінку, тобто йдеться про обґрунтовану підозру в цьому.
Вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Таким чином, при розв`язанні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу, суд виходить із того, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суду не надано. Також, суд враховує суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, враховуючи, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, а також відомості про його особу, може здійснити дії, передбачені пунктами 1,3 ч.1 ст.177 КПК України.
Таким чином, на даний час не перестали існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою ухвалою апеляційного суду Харківської області, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, чинити тиск на свідків, тому суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час кримінального провадження і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 197, 199, 331, 392 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Строк дії ухвали до 20 листопада 2016 року .
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3