АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №646/6262/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/926/17 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,
-обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження №11кп/790/926/17 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18 жовтня 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Комсомольський Первомайського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-17.09.2010 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.187, ч.3 ст.15, ч.3 ст.186, ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на 7 років позбавлення волі. Ухвалою Первомайського районного суду Харківської області від 22.10.2015 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 22 дні,
засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17.09.2010 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
Як установив суд, 29 квітня 2016 року, точний час органом досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись нетверезим станом потерпілого, знаходячись на вул.Азербайджанський в м.Харкові, таємно викрав з кишені ОСОБА_8 мобільний телефон ТМ Nokia 220 DS, вартістю 448 грн. , розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 448 грн.
Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, просить призначити йому із застосуванням ст.69 КК України більш м`яке за своїм розміром покарання, посилаючись на своє щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю правопорушення та відсутність до нього претензій зі сторони потерпілого, якому він повернув майно.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого за своїм розміром покарання на підставі ст.69 КК України, безпідставні.
За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Як убачається із матеріалів провадження, при призначені покарання, суд визнав пом`якшуючою покарання лише одну обставину щире каяття.

Посилання у скарзі, як на пом`якшуючу покарання обставину сприяння розкриттю правопорушення, є безпідставними, оскільки матеріали провадження таких даних не містять.
Яких - небудь нових даних про особу ОСОБА_7 чи про наявність обставин, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, в апеляційній скарзі не наведено.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.
При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також той факт, що викрадене майно повернуто потерпілому, який не має претензій матеріального характеру до обвинуваченого та пом`якшуючу покарання обставину щире каяття.
За таких обставин, суд призначив обвинуваченому майже мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України, а за сукупністю вироків остаточне покарання у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Оскільки обвинувачений вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного за попереднім вироком, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, належним чином мотивувавши цей висновок у вироку.
Таким чином, колегія суддів вважає, що за своїм видом та розміром призначене покарання, у тому числі за сукупністю вироків, є справедливим і підстав для його пом`якшення, у тому числі шляхом застосування положень с.69 КК України, не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: