Єдиний унікальний номер 341/374/17
Номер провадження 1-кс/341/96/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року м. Галич
Слідчий суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000065 від 02.03.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого покликався на те, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, у тому числі крадіжок чужого майна, останній раз 16.01.2017 Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, 70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період непогашеної судимості вчинив новий умисний злочин.
Так, 01.03.2017 близько 14 години ОСОБА_4 проходячи по вул. Шухевича у м. Бурштин Івано-Франківської повз автомийку, яка знаходиться у м. Бурштин вул. Шухевича, 1-а, побачив бувший у користуванні велосипед іноземного виробництва, червоного кольору марки «SHIMANO», який знаходився біля автомийки без нагляду та був припаркований на тротуарі за допомогою металевої лапки, яка знаходиться на задньому колесі велосипеда, вирішив вчинити його крадіжку.
Для приведення свого злочинного наміру до виконання, ОСОБА_4 переконавшись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою особистого збагачення, підійшов до місця, де знаходився велосипед іноземного виробництва, червоного кольору марки «SHIMANO», бувший у користуванні, який належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 та вирішив його викрасти.
Для доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_4 сів на викрадений ним велосипед і втік з ним з місця вчинення злочину, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 2000 гривень. В подальшому ОСОБА_4 із викраденим велосипедом був викритий працівниками поліції.
06.03.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, свою вину у вчиненому ним злочині визнав повністю.
У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, не працюючий, раніше судимий: 13.01.2011 Галицьким районним судом за ст. 309 ч. 1 КК України до сплати штрафу у розмірі 1000 грн.; 24.11.2011 Галицьким районним судом за ч. 1 ст. 185, 71 КК України до 6 місяців арешту та сплати штрафу у розмірі 1000 грн. за вироком Галицького районного суду від 13.01.2011; 31.01.2012 Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 1 рік позбавлення волі та сплату штрафу у розмірі 1000 грн. за вироком Галицького районного суду від 24.11.2011; 20.06.2013 Галицьким районним судом за ст. 395, 71 КК України до 3 місяців арешту та сплати штрафу у розмірі 1000 грн. за вироком Івано-Франківського міського суду від 31.01.2012; 17.06.2016 Галицьким районним судом за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 240 годин; 02.11.2016 Галицьким районним судом за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 15 днів;16.01.2017 Галицьким районним судом за ч. 2 ст. 185, 70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки; судимість не знята і не погашена
Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показами потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події від 01.03.2017. в ході проведення якого у ОСОБА_4 вилучено викрадений велосипед.
Беручи до уваги те, що підозрюваний під час досудового розслідування може вчинити інший злочин,оскільки місця роботи та джерела доходів у нього немає та будучи неодноразово притягнутий до кримінальної відповідальності, а також засуджений до обмеження волі за умисні злочини, переховуватись від органів досудового розслідування, суду та незаконно впливати на свідків, з метою схилити їх до дачі показань на свою користь що підтверджується довідкою про судимість і свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому з метою запобігання вказаним ризикам на думку слідчого є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.
Підозрюваний в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення даного клопотання.
Заслухавши прокурора, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З матеріалів клопотання вбачається, що, 06.03.2017р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину середньої тяжкості, відповідальність за який передбачено ч. 2 ст. 185 КК України, зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати обєктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних обєктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, в кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та відсутність постійного місця роботи.
При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.
Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 05 травня 2017 року включно.
Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.
Визначити заставу 30880 (тридцять тисяч вісімсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Галицького районного суду Івано-Франківської області
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк до 05 травня 2017 року включно обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;
2) не відлучатися з с. Куропатники Галицького району Івано-Франківської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утриматись від спілкування з усіма свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні;
5) здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та вїзд в Україну;
6) носити електронний засіб контролю, -
та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розяснити ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Галицький відділ Тисменицької місцевої прокуратури.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1