Святошинський районний суд м. Києва
пр. № 1-кп/759/77/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011243, стосовно обвинувачених:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, номер картки фізичної особи платника податків невідомий, який здобув повну середню освіту, неодружений, не працює, пільгами не користується, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 17.11.2000 Ленінградським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141 КК України в редакції 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- 22.07.2004 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна;
- 21.09.2010 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , який здобув вищу освіту, неодружений, на момент вчинення злочину працював мерчандайзером у ТОВ «Ліндхауз», пільгами не користується, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , інші учасники провадження: потерпілий ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
Стороною обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 12.11.2015 приблизно о 16 год. 50 хв. разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні кафе «Мальва», що розташоване на перехресті пр. Академіка Палладіна та бульв. Академіка Вернадського в м. Києві, розпивали спиртні напої і звернули увагу на раніше незнайомого їм ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вирішили із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я, незаконно заволодіти майном ОСОБА_8 , тим самим вступили між собою в злочинну змову.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном громадян, ОСОБА_3 , діючи узгоджено із ОСОБА_4 , підійшли до нічого не підозрюючого про їх дійсні наміри ОСОБА_8 та запропонували відійти від вище вказаного кафе, щоб справити свою природну потребу, на що останній погодився.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , діючи узгоджено із ОСОБА_3 , прослідували на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , і, застосовуючи фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, нанесли один удар ногою по спині ОСОБА_8 , в результаті чого останній впав на землю. Після чого ОСОБА_3 наніс один удар по обличчю ОСОБА_8 , внаслідок чого той втратив свідомість, отримавши згідно із висновком судово-медичної експертизи № 3245 тілесні ушкодження у вигляді садна на фоні синця на нижній повіці лівого ока з переходом у підочну ділянку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тоді ОСОБА_4 , діючи узгоджено із ОСОБА_3 , користуючись тим, що ОСОБА_8 не чинить опору їх злочинним діям, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, викрали у останнього майно, знявши з нього дублянку «Hestovrviio» 6ХL, вартістю 1000 грн 00 коп., в якій знаходились документи, які не представляють матеріальної цінності, а саме: паспорт громадянина України та посвідчення учасника АТО на ім`я ОСОБА_8 .

Заволодівши таким чином чужим майном, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій (розбій).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому складі злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, визнав частково та показав, що 12.11.2015 знаходився в біля кафе «Мальва» в м. Києві та пив пиво, коли побачив як з даного кафе вийшов ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, для справляння природної потреби. Він пішов за ОСОБА_8 . Він зайшов за кіоск, а ОСОБА_8 пройшов трохи далі. Коли він, справивши свою природню потребу, вийшов з-за кіоску, то побачив ОСОБА_8 , який лежав на землі. Як падав ОСОБА_8 і чи були на ньому тілесні ушкодження він не бачив. Він підійшов до ОСОБА_8 , пересвідчився, що останній на нього не реагує, та вирішив зняти з нього куртку (дублянку). Знявши з ОСОБА_8 дублянку, він втік у двори будинків, що розташовані поряд. Під час зняття дублянки з потерпілого сторонніх осіб не було. Документи, які знаходилися в дублянці ОСОБА_8 він викинув. Приблизно через 15-20 хв. у дворах він зустрів знайомого ОСОБА_4 , у якого попросив сигарету та потримати дублянку, яку він зняв з ОСОБА_8 . В цей час до них підійшли працівники поліції, які попросили їх пред`явити документи та запитали чия дублянка, на що він ( ОСОБА_3 ) повідомив, що дублянка його. Після чого їх було доставлено у відділ поліції. Також показав, що він жодних ударів ОСОБА_8 не наносив. Свою вину визнає у тому, що викрав дублянку у ОСОБА_8 , у чому щиро кається.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у заволодінні майном потерпілого ОСОБА_9 , його вина в повному обсязі також підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та ретельно перевіреними і дослідженими в ході судового слідства доказами.
Так, допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції, встановленої з Саратським районним судом Одеської області, потерпілий ОСОБА_8 показав, що 2 роки тому, ввечері, точної дати не пам`ятає, він відпочивав у кафе в районі станції метро «Академмістечко» в м. Києві разом із хлопцем, який як і він повернувся з АТО. Згодом він захотів вийти до туалету, збоку праворуч від нього стояв раніше незнайомий йому ОСОБА_3 , який пішов за ним. Коли він ( ОСОБА_8 ) вийшов на вулицю, невідома особа пробігала повз нього та штовхнула, він не втримався на ногах і впав. Коли він намагався піднятися, то знову впав, оскільки було слизько, при цьому вдарився головою об цеглу та втратив свідомість. Коли він опритомнів, то був без дублянки, в яку був одягнутий. Біля нього знаходилася раніше незнайома йому жінка, яка повідомила, що вже викликала працівників поліції. Також показав, шо у дублянці знаходилися паспорт, військовий квиток та посвідчення учасника бойових дій на його ім`я. Пізніше, цього ж дня працівниками поліції були затримані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Працівники поліції повернули йому дублянку. ОСОБА_3 він впізнав. Щодо ОСОБА_4 , то він його раніше ніколи не бачив і останній не причетний до вчинення стосовно нього злочину.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він працює о/у карного розшуку Святошинського УП ГУ НП України в м. Києві. Він разом з напарником відпрацьовували район, точної дати не пам`ятає, та проходили по вул. Чорнобильській в м. Києві, коли побачили двох раніше незнайомих чоловіків, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . У руках ОСОБА_4 тримав дублянку. Вони підійшли до даних чоловіків, представилися та попросили пред`явити документи. Оскільки документів вони не мали, то вони запросили їх до найближчого територіального відділу поліції. У відділі поліції він дізнався, що був виклик по лінії «102» - розбійний напад. Після цього у відділ поліції був доставлений потерпілий, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та впізнав свою дублянку. Особи, які були затриманні, для впізнання потерпілому у цей день не пред`являлися.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він повертався додому з роботи, точної дати не пам`ятає, коли до нього підійшли працівники поліції та попросили бути понятим під час вилучення майна, на що він погодився. Він зайшов до відділу поліції, що розташований по вул. Чорнобильській в м. Києві. У приміщенні знаходилося багато людей. Чи були там обвинувачені, він сказати не може, оскільки пройшло багато часу. На столі лежала куртка (дублянка). У кого саме вилучалася дублянка він не бачив. Після складення протоколу, він його підписав та пішов додому.

Крім того, вина ОСОБА_3 у заволодінні майном потерпілого ОСОБА_9 в повному обсязі також підтверджується іншими ретельно дослідженими та перевіреними в ході судового слідства доказами, а саме:
- протоколом огляду від 13.11.2015, відповідно до якого огляд проведено слідчою Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_12 в період часу з 12 год. 30 хв. до 12 год. 45 хв. в присутності потерпілого ОСОБА_8 . Об`єктом огляду є чоловіча шкіряна дублянка чорного кольору, марки «Hestovrviio» 6XL, з хутряною підкладкою сірого кольору, у лівій кишені знаходиться носова хустинка, помаранчевого кольору, на лівому рукаві видимі 2 пошкодження у вигляді зачіпок, розміром по 2 мм, з зовнішньої сторони дублянки знаходиться бруд. Потерпілий ОСОБА_8 вказав, що оглянута куртка належить йому (т. 1 а.п. 88-89);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.11.2015 та довідкою до нього, відповідно до якого впізнання проводилося слідчою Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 в період часу з 13 год. 10 хв. до 13 год. 25 хв., в присутності потерпілого ОСОБА_8 та понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Згідно з даним протоколом потерпілий ОСОБА_8 на фото під № 3 впізнав особу, яка вчинила стосовно нього злочин, за рисами обличчя, очима, носом та волоссям. На фото під № 3 зображений ОСОБА_3 (т. 1 а.п. 94-96, 97).

Разом з цим, суд не приймає до уваги, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , такі докази як:

- висновок експерта № 3245 від 16.11.2015, згідно з підсумками якого встановлено, що при обстеженні ОСОБА_8 виявлено ушкодження, а саме: садно на фоні синця на нижній повіці лівого ока з переходом в підочну ділянку, які не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я (т. 1 а.п. 56-58);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.11.2015 та довідку до нього, відповідно до якого впізнання проводилося слідчою Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 в період часу з 12 год. 40 хв. до 13 год. 00 хв., в присутності потерпілого ОСОБА_8 та понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Згідно з даним протоколом потерпілий ОСОБА_8 на фото під № 1 впізнав особу, яка вчинила стосовно нього злочин, за рисами обличчя, очима, поглядом, волоссям. На фото під № 1 зображений ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 90-92, 93);

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.12.2015, відповідно до якого слідчий експеримент проведений старшим слідчим Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_16 в період часу з 13 год. 10 хв. до 14 год. 38 хв. за участю потерпілого ОСОБА_8 та понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Під час даного слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_8 надав показання щодо здійсненого на нього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нападу (т. 1 а.п. 98-103), виходячи з такого.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Згідно із ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Як достовірно встановлено, безпосередньо допитаний під час судового засідання потерпілий ОСОБА_8 не підтвердив обставини щодо спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , щодо участі обвинуваченого ОСОБА_4 у здійсненні на нього нападу та викраденні майна, а також щодо його ( ОСОБА_8 ) показань, зазначених під час проведення слідчого експерименту.
Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, стороною обвинувачення суду не надано.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, проаналізувавши безпосередньо дослідженні та ретельно перевірені під час судового засідання докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_3 12.11.2015 приблизно о 16 год. 50 хв., знаходячись в приміщенні кафе «Мальва», яке розташоване на перехресті пр. Академіка Палладіна та бул. Академіка Вернадського в м. Києві, та розпиваючи спиртні напої, звернув увагу на раніше незнайомого йому ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_8 вийшов з даного кафе, то ОСОБА_3 прослідував за ним. Перебуваючи на вулиці, невідома особа штовхнула ОСОБА_8 , від чого останній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, впав на землю. Намагаючись піднятися, ОСОБА_8 послизнувся та знову впав, втративши при цьому свідомість на невеликий проміжок часу. Після чого ОСОБА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 втратив свідомість, а також що поблизу немає сторонніх осіб, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, вирішив повторно таємно заволодіти майном останнього. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 викрав у ОСОБА_8 майно, а саме: зняв з нього дублянку «Hestovrviio» 6ХL, вартістю 1000 грн 00 коп., в якій знаходились документи, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності (паспорт громадянина України та посвідчення учасника АТО на ім`я ОСОБА_8 ). Заволодівши таким чином чужим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Відтак, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, а тому його дії необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України, є середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він здобув повну середню освіту, неодружений, за колишнім місцем роботи ТОВ «Регіональна фінансова промислова компанія» характеризувався позитивно, має постійне місце проживання, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, також не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, що свідчить про його осудність, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України в межах санкції вказаної частини ст. 185 КК України, а саме: у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства. Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, злочинів.
Разом з цим, сторона обвинувачення в повному обсязі підтримала обвинувачення ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 12.11.2015 приблизно о 16 год. 50 хв. разом зі своїм знайомим ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні кафе «Мальва», що розташоване на перехресті пр. Академіка Палладіна та бул. Академіка Вернадського в м. Києві, розпивали спиртні напої і звернули увагу на раніше незнайомого їм ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вирішили із застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя і здоров`я незаконно заволодіти майном ОСОБА_8 , тим самим вступили між собою в злочинну змову.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном громадян, ОСОБА_4 , діючи узгоджено із ОСОБА_3 , підійшли до нічого не підозрюючого про їх дійсні наміри ОСОБА_8 , та запропонували відійти від вищевказаного кафе, щоб справити свою природну потребу, на що останній погодився.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_8 , ОСОБА_4 діючи узгоджено із ОСОБА_3 прослідували на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , і застосовуючи фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, нанесли один удар ногою по спині ОСОБА_8 в результаті чого останній впав на землю. Після чого ОСОБА_19 наніс один удар по обличчю потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок чого той втратив свідомість, отримавши згідно із висновком судово-медичної експертизи № 3245 тілесні ушкодження у вигляді садна на фоні синця на нижній повіці лівого ока з переходом у підочну ділянку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тоді ОСОБА_4 діючи узгоджено із ОСОБА_3 користуючись тим, що ОСОБА_8 не чинить опору їх злочинним діям, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, викрали у останнього майно, знявши з нього дублянку «Hestovrviio» 6ХL, вартістю 1000 грн 00 коп., в якій знаходились документи, які не представляють матеріальної цінності, а саме: паспорт громадянина України та посвідчення учасника АТО на ім`я ОСОБА_8 .

Заволодівши таким чином чужим майном, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому складі злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнав та показав, що 12.11.2015 о 16 год. 30 хв. він вийшов з дому на прохання матері купити корм для папуги. Оскільки готівки він не мав, то зайшов до приміщення супермаркету «Novus», що розташований біля станції метро «Академмістечко», де зняв грошові кошти в банкоматі, а також на прохання свого безпосереднього керівника через термінал банкомату перерахував йому на картку кошти, що підтверджується квитанціями з банкомату, які були вилученні під час його затримання та долучені до матеріалів провадження. Після цього він пішов до зоомагазину, де на виході зустрів ОСОБА_20 та з якою деякий час спілкувався. Перебуваючи в зоомагазині, він телефонував матері, запитуючи пораду щодо купівлі корму. Приблизно о 17 год. 00 хв. він вийшов з зоомагазину та вирішив прогулятися по дорозі додому. Ідучи по вул. Чорнобильській, біля дитячої поліклініки, він присів на лавку, щоб викурити сигарету. В цей час до нього підійшов, майже підбіг, раніше наглядно знайомий йому ОСОБА_3 , в руках якого була дублянка. На прохання ОСОБА_3 він ( ОСОБА_4 ) пригостив його сигаретою. Після цього ОСОБА_3 попросив потримати дублянку поки він зашнурує шнурки, на що він погодився. Коли він взяв дублянку в руки, до них підійшли працівники поліції, після чого їх доставили в найближчий відділ поліції, де у нього вилучили дублянку. Про те, що дублянка крадена, він дізнався лише у відділі поліції. Також показав, що в той день він кафе не відвідував та алкогольних напоїв не вживав, оскільки перебував на лікарняному і вживав ліки, несумісні з алкоголем.

Вказані показання обвинуваченого ОСОБА_4 в повному обсязі підтверджуються як показаннями допитаного у судовому засіданні в режимі відеоконференції потерпілого ОСОБА_8 та показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , так і інших свідків, безпосередньо допитаних у судовому засіданні.
Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показала, що 12.11.2015 приблизно о 16 год. 50 хв. вона зайшла у зоомагазин, який знаходиться по вул. Уборевича в м. Києві, щоб купити корм для папуги. У зоомагазині вона зустріла ОСОБА_4 , який являється сином її хрещеної. Він підійшов до неї та у них відбулась розмова, яка тривала близько 1 хв. Після чого вона пішла додому, а ОСОБА_4 залишився у магазині. В якому одязі перебував ОСОБА_4 вона не пам`ятає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що 12.11.2015 приблизно о 17 год. 00 хв. їй зателефонував син - ОСОБА_4 та повідомив, що перебуває у зоомагазині, купує корм для папуги. Коли вона телефонувала сину ( ОСОБА_4 ) пізніше, то зв`язку із ним не було. Про те, що він знаходиться у відділі поліції, вона дізналась на наступний день, 13.11.2015, коли їй зателефонував слідчий та повідомив, що ОСОБА_4 затриманий. Зі слів сина вона дізналась, що 12.11.2015 ОСОБА_4 знімав гроші з банкомата, а також переказував гроші своєму керівнику. І лише після цього він пішов у зоомагазин, де зустрів ОСОБА_20 . ОСОБА_4 телефонував їй із зоомагазину, щоб уточнити який корм купувати. Також зі слів сина вона дізналась, що його затримали біля дитячої поліклініки, де він сидів. До нього ( ОСОБА_4 ) підійшов знайомий та попросив потримати куртку (дублянку) і підкурити сигарету, на що ОСОБА_4 погодився. В той же час до них підійшли працівники поліції, затримали їх та доставили до відділу поліції. Також показала, що з 09.11.2015 ОСОБА_4 перебував на лікарняному, проходив процедури, тому алкогольні напої не вживав.

Крім цього, показання обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджуються чеками ПАТ КБ «ПриватБанк» № 4220 та № 2 від 12.11.2015, відповідно до яких в період часу з 16 год. 39 хв. до 16 год. 42 хв. він перебував за адресою: м. Київ, вул. Академіка Палладіна, 7, де з банківського терміналу знімав готівку та здійснював перерахування грошових коштів на іншу банківську картку (т. 1 а.п. 126).

При цьому, безпосередньо досліджений, наданий стороною обвинувачення, протокол огляду місця події від 12.11.2015, відповідно до якого у ОСОБА_4 , в присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , в холі 1-го відділу Святошинського УП ГУ НП України в м. Києві, що розташований по вул. Чорнобильській, 13-Б в м. Києві, вилучено дублянку марки «Hestovrviio» 6XL, лише підтверджує факти, які жодною із сторін кримінального провадження не оспорюються, а саме: знаходження у руках обвинуваченого ОСОБА_4 дублянки та її вилучення, і жодним чином не підтверджує вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, стороною обвинувачення суду не надано.
Таким чином, проаналізувавши безпосередньо дослідженні та ретельно перевірені під час судового засідання докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Саме на них відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, ретельно досліджені та перевірені докази в їх сукупності, надані стороною обвинувачення, викликають сумніви та суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку, а відтак виходячи з позиції ЄСПЛ, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину, не приймає їх як докази сторони обвинувачення та відкидає їх.

Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

Таким чином, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_4 до злочину, в якому він обвинувачується.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За таких обставини, суд приходить до переконання про недоведеність вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (розбій).
Відтак, ОСОБА_4 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим та виправдати.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 1 а.п. 86, 87).
Цивільний позов не пред`являвся. Судові витрати відсутні.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7-9, 17, 22, 23, 25, 91, 92, 94, 95, 100, 337, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку»,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою у Київському СІЗО № 13 Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання, тобто з 17 год. 20 хв. 12.11.2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 17 год. 20 хв. 12.11.2015 до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_4 а визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 187 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_4 даного злочину.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Речовий доказ: дублянку «Hestovrviio» 6 XL, яка передана на зберігання ОСОБА_8 , залишити власнику (законному володільцю) ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: