Справа №216/963/17
Провадження№1-кп/216/300/17
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Запорізьке Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , військослужбовця за призовом під час мобілізації військова частина НОМЕР_1 ,
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, -

ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призо-вом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) (місце дислокації якої, НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на посаді командира танку, у військовому званні молодшого сержанта, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 01.09.2014 року, близько о 08.00 год., самовільно, без дозволу командування, залишив військову частину НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), та направився до місця свого проживання, АДРЕСА_2 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для з`явлення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних обо інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
17.02.1017 року близько о 10.00 год., тобто більше ніж через один рік, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону, заявивши про себе.
Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що 05.08.2014 року він був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, яку він з дня призову продив у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ), за адресою: АДРЕСА_3 , де займав посаду командира танку, у військовому званні, молодший сержант. Зранку, 01.09.2014 року, у зв`язку з нерозумінням зі своєю дівчиною, залишив військову частину, та направився додому, і знаходився за місцем свого. Зранку 17.02. 2017 року прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону. Був відсутній на службі майже три роки. У цей час за медичною допомогою до медичних закладів не звертався. У скоєному кається, просить суд не позбавляти його волі, при винесенні вироку врахувати його каяття, сприяння правоохоронним органам у розкритті злочину.
Суд, приймає до уваги, що фактичні обставини ніким не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою провину, підтвердив обставини скоєння злочину; з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що дає суду підстави не сумніватись у добровільності їх позиції, визнає недоцільним досліджувати докази щодо фактичних обставин справи, та вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.1 ст.408 КК України, за ознаками: дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини, з метою ухилення від військової служби.
Обговорюючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочин середньої тяжкості), характеристику особи винного, який в силу ст.89 КК України судимий, задовільно характеризується за місцем проходження служби, його каяття та сприяння розкриттю злочину, відповідно до ст.66 Кримінального кодексу України, судом віднесено до обставин, що пом`якшують покарання, та вважає, за необхідне обрати покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений санкцією статті, яка передбачає відповідальність за скоєний ним злочин, із застосуванням ст.75 КК України, на думку суду, виправлення та перевиховання останнього можливо без ізоляції від суспільства.
Вимог щодо відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.ст.349 ч.3, 368, 370, 373-374 КПК України, суд -
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, строком на 1 (один) рік.
Згідно ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Обраний в рамках зазначеного кримінального провадження захід забезпечення, у вигляді особистого зобов`язання, залишити колишнім до набрання вироком законної сили.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1