печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні за № 0000931 від 15.09.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366, ч. 2 і 3 ст. 209 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , вніс до слідчого судді клопотання про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ТОВ «Тіпікон А» () № НОМЕР_1 , у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (МФО 300001), за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 4,в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, повідомляючи в подальшому правоохоронні органи усно та письмово, про суму коштів, що знаходяться на цих рахунках за першим запитом слідчого, на час його надання.
Клопотання мотивує тим, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000931, зареєстрованому в ЄРДР 15.09.2014 за фактами зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, шахрайства з фінансовими ресурсами, що завдало великої матеріальної шкоди, службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом в особливо великих розмірах, за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366, ч. 2 і 3 ст. 209 КК України.
Проведеним досудовим розслідуванням установлено, що в період з 01.01.2013 по 30.06.2014 службові особи ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» (МФО 380719), фактичним власником якого є ОСОБА_5 , з метою незаконного отримання банком державних коштів, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби на порушення процедури залучення кредитів, встановленої чинним законодавством, здійснили незаконне кредитування: ДП «Донецька залізниця», ДТГО «Львівська залізниця», ДП «Одеська залізниця», ДТГО «Південно-Західна залізниця», ДП «Південна залізниця» і ДП «Придніпровська залізниця» на суму понад 2,5 млрд. грн.
За результатом зазначених протиправних дій вказані державні підприємства протиправно сплатили на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» державні кошти на суму понад 50 млн. грн.
В подальшому, з метою легалізації вищезазначених коштів службові особи ПАТ «ВБР» розмістили їх на депозитних рахунках, оформлених на ряд підставних осіб працівників банку, а також на рахунки підконтрольних юридичних осіб, зокрема, «ТОВ «Тіпікон А» (), яким відкрито рахунок № НОМЕР_1 , у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (МФО 300001).
Орган досудового розслідування зазначає, що грошові кошти, що знаходяться на вищевказаних рахунках, є предметом злочину, передбаченого ст. 209 КК України, а отже, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, та можуть бути використані з метою забезпечення можливої конфіскації та відшкодування спричинених державі збитків.
На підставі вищевикладеного, слідчий вказує на необхідність у накладенні арешту на вищевказані грошові кошти, в зв`язку з чим, клопотання просить задовольнити.
Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна.
В судовому засіданні слідчий Харченко ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи та на долучені до матеріалів клопотання документи.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, надходжу до наступного.
Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000931, зареєстрованому в ЄРДР 15.09.2014 за фактами зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, шахрайства з фінансовими ресурсами, що завдало великої матеріальної шкоди, службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом в особливо великих розмірах, за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366, ч. 2 і 3 ст. 209 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 3. ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішення питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову позицію для арешту майна, достатність доказів, що вони відповідають критеріям положень ст. 98 КПК України і те, що незастосування накладення арешту може призвести до приховування, зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження та приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, в цій частині.
Щодо вимог клопотання про зобов`язання службових осіб банківської установи надати повідомляти орган досудового розслідування в подальшому усно та письмово про суму коштів, що знаходяться на рахунках за першим запитом слідчого на час його надання, то вони є безпідставними, оскільки, виходячи з положень ст.. 170 КПК України не входять до компетенції слідчого судді під час розгляду клопотання про арешт майна, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.
Таким чином, клопотання підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170-175, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В :
клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні за № 0000931 від 15.09.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366, ч. 2 і 3 ст. 209 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунки на рахунку ТОВ «Тіпікон А» () № НОМЕР_1 , у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (МФО 300001), за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 4, в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, за винятком видаткових операцій по сплаті заробітної плати, податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.
В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді у порядку, встановленому ст. 174 КПК України.
Ухвала про арешт майна може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1