Справа № 392/523/17
провадження 1-кс/392/50/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 року м. Мала Виска

Слідчий суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участі слідчого ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області майора поліції ОСОБА_2 , погодженого із начальником Маловисківського відділу Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна поданого в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000190 від 25 березня 2017 року за ознаками злочину передбаченого статтею 290 КК України,
в с т а н о в и в:
Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, причіп без реєстраційного номеру, документів та заводської таблички з ідентифікаційним номером шасі, із забороною користування та розпорядження автомобілем, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Карат», на якому зберіглися сліди вчинення кримінального правопорушення до прийняття рішення по кримінальному провадженню, з метою проведення судових експертиз та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у виконавчому провадженні.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24.03.2017 до Маловисківського ВП надійшло повідомлення він інспектора ГРПП ОСОБА_6 проте, що на польовій дорозі поблизу вул. Велігіна в м. Мала Виска було виявлено трактор марки «Беларус 892» д.н.з. НОМЕР_1 разом із причепом без відповідних документів та реєстраційного номеру. Під час огляду місця події встановлено, що на причепі відсутня заводська табличка з ідентифікаційним номером шасі. Головним інженером ТОВ «Карат» ОСОБА_7 надано копію Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 із зазначенням реєстраційного номеру НОМЕР_3 , який не співпадає з номером зазначеним на рамі причепу фарбою білого кольору НОМЕР_4 .

Вилучений протоколом огляду місця події від 24 березня 2017 року причіп був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000190 від 25 березня 2017 рокуна підставі постанови про визнання та доручення до кримінального провадження речових доказів від 25 березня 2017 року.

Тому з метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого злочину, безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до тракторного причепу та для проведення судових (трасологічних) експертиз слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Представник ТОВ «Карат» адвокат ОСОБА_3 заперечував проти його задоволення, надавши письмові заперечення та документи на спростування доводів слідчого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Також, як випливає з положень частини 2 статті 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно абзацу 1 частини 3 статті 170 КПК УКраїни у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приписами частини 1 стаття 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінюючи докази необхідно керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований в пункті 43 Рішення ЄСПЛ «Кобець проти України», де Високий Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики під час оцінки доказів він керується принципом «поза розумним сумнівом» («Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно статтей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, можливий розмір шкоди, завданої злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого, і також мають знайти своє відображення в ухвалі слідчого судді за наслідками розгляду такого клопотання, звісно якщо вони такі дані наявні, оскільки згідно статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.

Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися із кримінальним провадженням.

Станом на час розгляду клопотання 10 квітня 2017 року жодній посадовій особі ТОВ «Карат» не повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

З часу вилучення причіпу, а це 24 березня 2017 року і на час розгляду клопотання про арешт майна слідчим не надано доказів того, що ним було призначено трасологічну експерту, про проведення якої слідчий зазначає у своєму клопотанні, незважаючи на те, що минуло більше 14 (чотирнадцяти) днів.

Так, відповідно до абзацу 2 пункту 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Однак слідчим не доведено, що таке обмеження права власності ТОВ «Карат» на майно, а саме його арешт відповідає вимогам розумності та є спів розмірним з огляду на завдання кримінального провадження.

Разом з тим, при розгляді клопотання про накладення арешту слідчим не було спростовано твердження представника ТОВ «Карат», що у випадку необхідності надання причіпу для проведення експертизи, яка колись буде призначена, він не буде наданий експерту для дослідження.

Слідчим на час розгляду клопотання не доведено конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), які виправдовували б такий спосіб втручання у господарську діяльність ТОВ «Карат».

Крім того, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчиненні злочину не відповідають за змістом тим, що викладені у клопотанні слідчого про арешт майна.

Зокрема у Витягу з кримінального провадження зазначається, що виявлено трактор разом із причепом без відповідних документів, реєстраційного номеру та із зміною номеру агрегата.

В свою чергу у клопотанні слідчого про арешт майна зазначається, що було виявлено трактор разом із причепом без відповідних документів, реєстраційного номеру та з відсутністю заводської таблички з ідентифікаційним номером шасі.

Відповідальність за вчинення злочину передбаченого статтею 290 КК України настає за знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Органом досудового розслідування не доведено ту обставину, що причіп на який слідчий просить накласти арешт взагалі мав ідентифікаційний номер або перебував на реєстраційному обліку в органах ДАІ, МРЕВ, а не є самостійно сконструйованим причіпом.

До того ж з наданих представником ТОВ «Карат» документів вбачається, що причіп на який слідчий просить накласти арешт обліковується на балансі Товариства та має інвентаризаційний № 104-230 (а.с. 34).

Крім того, слідчим неспростовано доводів представника ТОВ «Карат» щодо того, що причіп був набутий на певних правових підставах, зокрема Договорі купівлі-продажу майнового паю (а.с. 35-46).

Згідно з частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим, слідчим не доведено, що ненаклаення арешту на причіп призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В пункті 2 частини 2 статті 171 КПК України передбачено, що у клопотання слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, перелік і види майна, що належить арештувати.

Всупереч вимогам пункту 2 частини 2 статті 171 КПК України у резолютивній частині свого клопотання слідчий вже просить суд без зазначення будь-яких ідентифікаційних ознак накласти арешт на причеп із забороною користування та розпорядження автомобілем, незважаючи на те, що у змісті клопотання мова йшла лише про причіп.

Враховуючи, що під розгляду клопотання слідчим не доведено, що під час досудового розслідування дійсно виникли підстави для накладення арешту на причіп ТОВ «Карат», тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись статтями 172, 370-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Зобов`язати слідчого СВ Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області майора поліції ОСОБА_2 негайно повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Карат», в особі уповноважених статутними документами осіб, причіп вилучений згідно Протоколу огляду місця події від 24 березня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення,.

Слідчий суддя : ОСОБА_1