Справа № 461/5082/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/70/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2016 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановила:
ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 , про звільнення останньої від відбування покарання у зв`язку з декриміналізацією діяння, за яке вона засуджена.
На ухвалу суду першої інстанції захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подане клопотання.

В обґрунтування скарги покликається на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21.02.2014 року, у ст. 364 КК України, за вчинення якої засуджено ОСОБА_7 , внесені зміни, згідно з якими в абзаці першому частини першої слова «з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб» замінено словами «з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи». Враховуючи те, що ОСОБА_7 жодної вигоди для себе чи інших осіб не отримувала, є підстави вважати, що діяння передбачене ч.2 ст.364 КК України, за вчинення якого засуджена ОСОБА_7 декриміналізовано.

Заслухавши доповідача, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджена Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 29.01.2010 року за ч. 2 ст.364 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на два роки, за ч. 2 ст. 366 КК України на два роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на два роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на три роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і шість місяців з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на три роки. Додаткове покарання за попереднім вироком у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю та розпорядженням матеріальними цінностями, строком на два роки постановлено виконувати самостійно.
Ухвалою Верховного Суду України від 02.06.2011 року частково задоволено касаційну скаргу захисника ОСОБА_9 , вирок Сокальського районного суду Львівської області від 29.01.2010 щодо ОСОБА_7 змінено, виключено рішення суду про призначення засудженій додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських обов`язків, та займатися певною діяльністю за ч. 2 ст. 364 КК України, за ч. 2 ст. 366 КК України та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, а також про призначення засудженій покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків. Ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 364 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, строком на два роки, за ч. 2 ст. 366 КК України - на два роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, строком на два роки, та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів на чотири роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, строком на три роки. Зазначений вирок та вирок цього ж суду від 22.01.2009 щодо ОСОБА_7 ухвалено виконувати самостійно.
Вирком Сокальського районного суду Львівської області встановлено, що злочин ОСОБА_7 вчинено 20-22 грудня 2007 р. На момент вчинення злочину диспозиція ч. 2 ст. 364 КК України визначала караність діяння за вчинення «Зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки».
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21.02.2014 року, у ст. 364 КК України внесені зміни, згідно з якими в абзаці першому частини першої слова «з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб» замінено словами «з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи».

Як встановлено вироком Сокальського районного суду Львівської області від 29.01.2010 року, ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України та ч.2 ст.366 КК України, а саме у зловживанні службовим становищем, виготовленні та посвідченні завідомо неправдивого заповіту, згідно з яким ОСОБА_10 отримав у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 вчинила злочини, за які засуджена, з метою отримання неправомірної вигоди іншою особою ОСОБА_10 , який незаконно отримав у власність квартиру, відтак покликання захисника про те, що діяння ОСОБА_7 внаслідок внесених змін в диспозицію ст. 364 КК України декриміналізовано, є безпідставним.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07.09.2016 року законною, обґрунтованою та вмотивованою, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила :
у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 відмовити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку з декриміналізацією діяння, залишити без змін.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4