АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Чернівці «11» травня 2010р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Петлюка В.І.

Суддів Колотила О.О., Кифлюка В.Ф. за участю прокурора Воловідника Р.І.

адвоката ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією старшого прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури Чернівецької області ОСОБА_2 на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 березня 2010 року.

Цією постановою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 369, ч.4 ст. 366, ч.5 ст. 27, ч.2. ст. 368 КК України, ОСОБА_4 за 4 ст. 27, ч.1 ст. 369 КК України та ОСОБА_5 за ч.2. ст. 368, ч.1 ст. 366 КК України направлено прокурору для проведення додаткового розслідування.

Повертаючи справу на додаткове розслідування суд зазначив, на неповноту та неправильність досудового слідства яку не можна усунути в ході судового розгляду.

Мотивуючи своє рішення суд зауважив, що обвинувачення базується на встановленому органами досудового слідства факті виготовлення в січні 2009 року трьох фіктивних реєстраційних карток земельних ділянок та трьох державних актів на право власності на земельну ділянку мешканців с.Остриця Герцаївського району Чернівецької області ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у звязку із зміною їх цільового призначення. Земельні ділянки вказаних громадян відносяться до земель, на які поширюється дія п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, який забороняє змінювати цільове призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Аналізуючи зібрані по справі докази суд прийшов до висновку, що слідчим 28.04.2009 року було безпідставно винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_9, що стало підставою уникнення його від відповідальності.

Разом з тим районний суд вважає, що слідчим 28.04.2009 року було безпідставно винесено і постанову про відмову в порушенні кримінальної справи

Справа №11-144/2010 р. Головуючий у І інстанції Павлінчук С.С.

Категорія ст.364, 366,368, 369 КК України Доповідач Петлюк В.І.

відносно працівників Чернівецької філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», які здійснювали перевірку та завіряння технічної документації із обмінним файлом.

З огляду на наведене, суд першої інстанції, вважає, що розгляд даної кримінальної справи без притягнення вищевказаних осіб до кримінальної відповідальності є неможливим, оскільки це безпосередньо повязано із предметом доказування щодо виготовлення фіктивних державних актів на земельні ділянки, що було б неможливим без участі уповноважених державою осіб органів державної влади та управління, а їх роль та правова оцінка органами досудового слідства дана невірна. Тому, на думку районного суду, органам досудового слідства при додатковому розслідуванні слід перевірити, чи в даному випадку мала місце організована злочинна група в складі підсудних та працівників органів державної влади та органів земельного кадастру, встановити ролі, можливі звязки, матеріальні чи інші зацікавленості вищевказаних осіб, для чого необхідно проведення чисельних слідчих та оперативних дій.

Крім того, районним судом встановлено неповноту досудового слідства, яка виражається в наступному:

Згідно ч.2 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення проводиться на підставі заяв громадян органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою, однак в матеріалах кримінальної справи відсутні відомості про перевірку органами досудового слідства факту написання громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вищевказаних заяв.

Поряд з цим, суд першої інстанції зазначає, що предявлене ОСОБА_3 обвинувачення є неповним, оскільки в ньому не повністю розкрито обєктивну сторону складу злочину, передбаченого ст. 364 ч.2 КК України, а саме: не зазначено з використанням яких повноважень наданих підсудному ним було скоєно злочин, всупереч яким інтересам служби, які тяжкі наслідки наступили та кому вони були спричиненні, який причинний зв'язок між діями та наслідком. Відсутня вказівка в обвинуваченні за ст.. 190 ч.4 КК України щодо конкретного способу (обманом чи зловживання довірою) скоєння шахрайства та в чому безпосередньо воно полягало. Таким чином, було допущено неправильність досудового слідства, яка полягає в порушенні права підсудного на захист від конкретного обвинувачення.

В апеляції прокурор порушує питання про скасування постанови районного суду та направлення справи на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора який підтримав апеляцію та просив постанову суду скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд, міркування ОСОБА_5, ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_1, які заперечили проти цього, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Приходячи до такого висновку колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 275 КПК України розгляд справи проводиться тільки

відносно підсудних, і тільки в межах предявленого їм обвинувачення.

Межі судового розгляду справи визначаються постановою судді про призначення справи до судового розгляду, а також обвинувальним висновком або постановою прокурора про зміну обвинувачення, винесеними в порядку ст.. 277 КПК України.

Таким чином, суд не вправі досліджувати обставини вчинення злочину іншою особою, а також притягувати чи ініціювати притягнення іншої особи до кримінальної відповідальності.

З постанови районного суду від 01 липня 2009 вбачається, що при попередньому розгляді суд не виявив підстав для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, оскільки відповідних клопотань від учасників процесу не надходило.

Аналіз ст.. 278 КПК України свідчить про те, що суд встановивши під час судового слідства, що злочин вчинила будь-яка з осіб, не притягнутих до кримінальної відповідальності виносить мотивовану ухвалу, а суддя постанову, якими про вчинення цього злочину повідомляє прокурора.

Питання про притягнення до кримінальної відповідальності іншої особи вправі поставити, заявивши відповідне клопотання, прокурор, потерпілий чи його представник.

В матеріалах справи такі клопотання відсутні, а тому колегія суддів вважає, що висновок суду про неможливість розгляду справи без притягнення до відповідальності інших осіб є поспішним і таким, що не ґрунтується на законі.

Відповідно до ч.1 ст. 281 КПК України суд вправі повернути кримінальну справу на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства лише в тому разі, коли їх не можна усунути в судовому засіданні.

Разом з тим, районний суд не виконав і цієї застороги закону та, приймаючи рішення про направлення справи на додаткове розслідування не навів переконливих мотивів прийнятого ним рішення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції мав змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку передбаченому ст. 315-1 КПК України тощо.

Відповідно до кримінально-процесуального законодавства, неповним признається таке досудове розслідування, у процесі якого залишилися невиявленими істотні обставини справи, що не дозволяє суду з упевненістю реконструювати досліджувану подію і з безсумнівністю дійти висновку про винуватість або невинуватість обвинуваченого, форму його провини і звязко його дій із шкідливими наслідками, що настали, а отже, правильно вирішити кримінальну справу.

Таких порушень на думку колегії суддів органами досудового слідства допущено не було.

З огляду на те, що постанова районного суду не відповідає вимогам ст. 281 КПК України та Постанові Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005

року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», то така постанова районного суду на думку колегії суддів підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді, необхідно ретельно перевірити всі докази у справі, дати їм відповідну всебічну юридичну оцінку і в залежності від цього вирішити питання про доведеність чи недоведеність вини підсудних.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Чернівецької області задовольнити.

Постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 березня 2010 року про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.4 ст. 27, ч.1 ст. 369, ч.4 ст. 366, ч.5 ст. 27, ч.2. ст. 368 КК України, ОСОБА_4 за 4 ст. 27, ч.1 ст. 369 КК України та ОСОБА_5 за ч.2. ст. 368, ч.1 ст. 366 КК України на додаткове розслідування скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд.

Головуючий В.І. Петлюк

Судді О.О.Колотило

ОСОБА_11