Справа № 149/2178/17
Провадження №1-кп/149/162/17
Номер рядка звіту 18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
22.08.2017 Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ;
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей Хмільницької РДА ОСОБА_7 ,
інспектора ювінальної привенції Хмільницького ВП КВП ГУНП у Вінницькій області - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику кримінальне провадження № 0000318 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, освіта н/середня, учня ДНЗ «Глущинецьке ВПУ», с. Глущинці Калинівського району Вінницької області, раніше не судимого,
передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

19.06.2017 року о 15:30 року неповнолітній ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, перебуваючи біля р. П. Буг в м. Хмільнику поряд з парком ім. Т.Г. Шевченка, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, таємно, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, викрав бувший у використанні мобільний телефон моделі «Bravis Biz», який належить ОСОБА_9 , вартістю відповідно до висновку експерта №792 від 18.07.2017 року - 1031.40 грн.У подальшому із викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, та погоджується із викладеними в обвинувальному акті обставинами, розкаюється у вчиненому, а також запевнив суд, що подібного більше ніколи не повториться. Просить суд не застосовувати до нього сувору міру покарання, а застосувати відносно нього примусові заходи виховного характеру - передати його під нагляд батька ОСОБА_5 .
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він має вплив на сина, який належним чином поводить себе в сім`ї, послушний, він може здійснювати за ним відповідний нагляд та не допустити в майбутньому скоєння ним правопорушень, а тому просить передати сина під його нагляд.
Потерпіла ОСОБА_9 , в судове засідання не з"явилася, суду надала клопотання, в якому вказала, що претензій до неповнолітнього обвинуваченого не має, усі збитки завданні їй внаслідок злочинних дій відшкодовані, наслідки застосування положень ч.3 ст. 349 КПК України їй зрозумілі, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Крім повного визнання вини неповнолітнім обвинуваченим під час досудового слідства та судового розгляду, його вина у вчиненні злочину доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового слідства, які за заявою неповнолітнього обвинуваченого, крім показів самого обвинуваченого, матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в судовому засіданні не досліджувались, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
Суд з`ясувавши, чи правильно розуміють неповнолітній обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, роз`яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Враховуючи заяву неповнолітнього обвинуваченого, підтриману законним представником та адвокатом ОСОБА_6 , думку прокурора, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покаранняпризначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання."
Відповідно до ст. 323 КПК України вирок суду, повинен бути законним та обґрунтованим.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.
При обранні виду та міри покарання ОСОБА_4 , у відповідності із ст. 65, 103 КК України суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, те що він є неповнолітнім, його позитивну характеристику по місцю проживання, за місцем навчання та проходження практики, його умови життя та виховання, те що він виховується в повноцінній сім"ї, у вільний від навчання час допомагає батькам по господарству та займається спортом, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданої внаслідок злочину шкоди, а також вчинення злочину неповнолітнім.
Обставини, що обтяжують покарання - відсутні.
На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу винного, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді арешту, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Враховуючи заявлене неповнолітнім обвинуваченим та його захисником клопотання про застосування відносно нього примусових заходів виховного характеру, яке було підтримано законним представником неповнолітнього обвинуваченого, заслухавши представника служби у справах дітей та думку прокурора, суд, вважає, що є всі підстави для застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру у відповідності до ст. 105 КК України, а саме передати неповнолітнього обвинуваченого під нагляд батька ОСОБА_5 , оскільки обвинувачений розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, усі збитки заподіяні злочином відшкодовані, а також запевнив суд, що подібного більше ніколи не повториться.
Згідно п. 19Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 5 "Про практику застосування судами України законодавства про злочини неповнолітніх, вирішуючи питання про звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, суди мають виходити з вимог статей 97 і 105 КК України.
Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться в постанові від 5 травня 2006 р. № 2 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України) допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.
Згідно ч.3 ст. 88 КК України особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.
Витрати на проведення товарознавчої експертизи, необхідно стягнути із неповнолітнього обвинуваченого в дохід держави, оскільки останній навчається ДНЗ «Гущиннецьке ВПУ», отримує стипендію у розмірі 450 грн. щомісячно та має змогу оплатити послуги за її проведення.
Речові докази у кримінальному провадженні підлягають поверненню потерпілій.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжні заходи відносно обвинуваченого не застосовувались.
Враховуючи викладене, на підставі ст. 97, 105 КК України, керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374-376, 394 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 15 діб.
Звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від призначеного покарання, застосувавши відносно нього примусові заходи виховного характеру, передавши його під нагляд батькові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк один рік.
Витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 494 грн. 80 коп. стягнути із неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 в дохід держави.
Речові докази мобільний телефон моделі Bravis Biz та дві SIM-карти, які перебувають на зберіганні в Хмільницькому ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області повернути потерпілій ОСОБА_9 , скасувавши накладений на нього арешт відповідно до ухвали Хмільницького міськрайонного суду від 13 липня 2017 року.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити неповнолітньому обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1