Справа № 183/2603/15
№ 1-кп/183/16/17
В И Р О К
іменем України
22 травня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Орликівка Федорівського району,Кустанайської області Казахстану, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
24 січня 2015 року приблизно о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_5 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де між ним та раніше йому знайомою ОСОБА_6 виникла словесна сварка, в результаті якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_5 24 січня 2015 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , штовхнув ОСОБА_6 у груди, від чого остання впала на підлогу, а ОСОБА_5 в цей час схопив її за кисть правої руки та почав її викручувати. Відпустивши руку ОСОБА_6 , ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 численні удари кулаками по різним частинам тіла. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_5 схопив у руку не встановлений в ході досудового розслідування предмет та наніс ним близько 3 ударів по голові в потиличну частину, після чого схопив у руки електричний подовжувач та став ним душити ОСОБА_6 за шию, однак остання вирвалася від ОСОБА_5 та вибігла на вулицю.

В результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у виді:

- закритого перелому човноподібної кістки правої кисті, синця в області зап`ястка, саден на правій кисті, які у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості;

- струсу головного мозку, забитої рани в потиличній області голови, синця навколо ока, садна у лівій передвушній області, які у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я,

- синців на спині, в області лівого плечового суглобу, на передпліччях, 2-3 пальцях правої кисті, лівому стегні, саден в області колінних суглобів, які у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи допитаним за пред`явленим обвинуваченням за ч.1 ст. 187 КК України, частково визнав свою вину у вчиненні цього злочину, та надав показання про те, що 24 січня 2015 року він разом з ОСОБА_8 здійснювали поховання мешканця с.Новоселівка та приблизно до 14.00 години перебували на кладовищі. Приблизно о 14.00 годині, коли він мав намір залишати кладовище, біля нього проходила ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 . ОСОБА_6 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, між ними зайшла розмова про те, що остання вдома має на продаж міцний самогон, а він, маючи намір на придбання спиртного напою для працівника свого господарства, повідомив ОСОБА_6 про те, що прийде до неї ввечері та придбає у неї самогон. 24 січня 2015 року після 16.00 години він провів свою дочку на маршрутне таксі до м.Новомосковська, та пішов до ОСОБА_6 , яка проживає в АДРЕСА_2 . Він довго стукав у двері будинку, а коли ОСОБА_6 відчинила йому двері, він зрозумів, що остання перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння та не орієнтується навіть у своєму будинку. Коли він пройшов до будинку, то побачив безлад в приміщенні, ОСОБА_6 почала шукати самогон у різних місцях, при цьому не тримаючись на ногах, декілька разів подала, в тому числі на руки, він намагався її підняти та привести до тями, однак остання була в неадекватному стані, сама почала розкидати речі по будинку, сварилася на нього. Обвинувачений наполягав на тому, що не наносив їй жодних тілесних ушкоджень, жалкує про те, що не залишив будинок, коли впевнився в тому, що ОСОБА_6 перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння. Крім того, обвинувачений надав показання про те, що не відбирав у ОСОБА_6 її мобільний телефон та не мав жодного наміру на незаконне заволодіння її майном.

Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 186 КК України, а потерпіла ОСОБА_6 за ч.1 ст. 187 КК України, вважає встановленою вину обвинуваченого, доведеною і підтвердженою доказами обвинувачення, які суд безпосередньо дослідив та сприймав під час судового розгляду, а саме:

-потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні надала суду показання про те, що 24 січня 2015 року приблизно о 13.00 годині вона бачила ОСОБА_5 біля кладовища. Приблизно о 17.00 годині, почувши стук у двері, відчинила їх та побачила на порозі ОСОБА_5 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Останній, повідомивши її, що має на меті вступити з нею в інтимні стосунки, відштовхнув її від дверей, від поштовху вона впала, а ОСОБА_10 почав допомагати їй піднятися. Вже в коридорі між ними почалася бійка, під час якої ОСОБА_5 хватав її за пальці та праву руку, з великою силою викручував руку. Потім схопив її за голову і почав її також викручувати, а через деякий час, схопивши за шию, потягнув до кімнати в будинку, де штовхнув її на диван та мав на меті вступити з нею у статеві стосунки, намагаючись зняти з неї одяг. Коли він нахилився над нею, вона не втрималася, їй стало зле, тому відхилившись від дивана вона вирвала, зрозумівши, що їй треба тікати від ОСОБА_5 . Однак, останній з усією силою схопив її та не випустив, після чого став перед нею на дверях в прихожій кімнаті. Вона спробувала залагодити бійку, почала пропонувати ОСОБА_5 чай чи каву, останній присів за стіл, вона також сіла за столом, але намагалася вийти до коридору, внаслідок чого він схопив її обома руками за волосся, наніс удар коліном у праве око, а потім декілька разів ударив по обличчю коліном. Потім вона схопила його за верхній одяг, з усієї сили навалилася на нього, тому опинилася зверху нього, а ОСОБА_5 намацав банку та декілька разів банкою наніс їй удари по потиличній частині голови. Вона почала відбиватися, однак ОСОБА_5 схопив її руку, почав її з великою силою викручувати, після чого накинув на її шию електричний подовжувач та почав душити. Вона, зібравшись з силами, почала від нього відбиватися, нанесла йому удар між ногами, і, скориставшись його тимчасовою безпорадністю, вибігла на вулицю та заховалася за літньою кухнею. Дочекавшись, коли ОСОБА_5 пішов, вона повернулася до хати. Під час бійки у ОСОБА_11 декілька разів дзвонив його мобільний телефон, однак він не відповідав на дзвінки, а вона в цей час дістала свій мобільний телефон «Nokia108» та зателефонувала на перший же номер, ним виявився ОСОБА_8 , однак ОСОБА_5 вихопив з її рук телефон та поклав до своєї кишені. Вранці вона пішла до ОСОБА_8 та пояснила розповіла йому про випадок;

-свідок ОСОБА_8 надав суду показання про те, що 24 січня 2015 року він, будучи наглядачем за кладовищем, за поховання мешканця Новоселівка, заплатив ОСОБА_5 певні грошові кошти, ввечері того ж дня до нього приходила дружина ОСОБА_5 та розшукувала його, а 25 січня 2015 року до нього прийшла ОСОБА_6 , у якої на голові була кров, остання розповіла про те, що ОСОБА_5 ввечері 24.01.2015 року прийшов до неї додому, побив її, забрав телефон. З його телефону вона здійснила дзвінки сину та дочці;

-свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надала показання про те, що 24 січня 2015 року після обідньої перерви разом з ОСОБА_6 дійсно проходила біля кладовища, де зустріли ОСОБА_5 ;

-свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надала показання про те, що 25.01.2015 року їй зателефонував брат та повідомив, що їх матір ОСОБА_6 побили, вони приїхали в с.Новоселівка, побачили свою матір з розбитою головою, всі обставини нанесення тілесних ушкоджень їй відомі зі слів ОСОБА_6 , показання свідка про послідовність нанесення тілесних ушкоджень, їх чисельність та обставини, при яких потерпілій були нанесені тілесні ушкодження співпадають з показаннями потерплої в цій частині;

-свідок ОСОБА_14 надав суду показання про те, що зі слів своєї матері йому відомо про обставини вчиненого ОСОБА_5 злочину;

-свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні надала показання про те, що була запрошена працівниками поліції в якості понятою при огляді будинку ОСОБА_6 , що розташований в АДРЕСА_2 , на момент огляду будинок був в неохайному вигляді, 24 січня 2015 року ввечері вона не чула та не бачила бійки в будинку ОСОБА_6 ;

-витягом з кримінального провадження № 0000169 підтверджується той факт, що 25.01.2015 року за заявою ОСОБА_6 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України (т.1 а.с. 70);

-25.01.2015 року о 10.05 годині від ОСОБА_6 прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення невідомою особою, яка 24.01.2015 року приблизно о 16.00 годині в будинку АДРЕСА_2 відкрито заволоділа мобільним телефоном, про що свідчить відповідний протокол (т.1 а.с. 71);

-25 січня 2015 року в період часу з 09 години 38 хвилин по 09 годину 50 хвилин слідчим СВ Новомосковського МВ ГУУМВС України, в присутності понятих та ОСОБА_6 здійснено огляд домоволодіння за АДРЕСА_2 , в ході якого в спальній кімнаті виявлено уламки скла на підлозі, мотузка рожевого кольору, шарф синього кольору, в зальній кімнаті на підлозі містяться плями невідомої форми, светер сірого кольору, хустина білого кольору з плямами червоного кольору, халат червоного кольору. В ході огляду було вилучено сліди рук та від копійовані на липку стрічку, шарф синього кольору, халат червоного кольору, хустина білого кольору, кота сірого кольору та дріт рожевого кольору (т.1а.с. 72-81). В протоколі огляду місця події понятими зазначені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що проживають в АДРЕСА_3 , однак допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_15 надала показання про те, що фактично лише за її участю проводився огляд місця події, оскільки її матір ОСОБА_17 , за станом свого здоров`я, самостійно не може передвигатися, однак на прохання працівників поліції вона підписала протокол огляду, оскільки ніхто з мешканців села не хотів приймати участь у такій процесуальній дії;

-ОСОБА_6 25 січня 2015 року була доставлена до хірургічного відділення Новомосковської ЦРЛ, їй встановлено діагноз відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забита рана потиличної області, забиття шийного відділення хребта, про що свідчить довідка (т.1, а.с. 101);

-згідно висновку судово-медичної експертизи № 204/Е потерпілої ОСОБА_6 , у останньої при експертизі виявлено тілесні ушкодження у виді : закритого перелому човноподібної кістки правої кисті, струсу головного мозку, забитої рани у потиличній області голови, в області правого зап`ястку, 2-3-го пальців правої кисті, на лівому стегні, саден у лівій перед вушній області, на праві кисті, в області колінних суглобів. Тілесні ушкодження у виді закритого перелому човноподібної кістки правої кисті, синця в області правого зап`ястка, саден на правій кисті, у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості. Тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, забитої рани у потиличній області голови, синця навколо лівого ока, садна у перед вушній області, у своїй сукупності, за своїм характером відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я. Тілесні ушкодження у виді синців на спині, в області лівого плечового суглобу, на передпліччях, 2-3-му пальців правої кисті, лівому стегні, саден в області колінних суглобів, у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості. Всі знайдені у потерпілої тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, та за давністю утворення можуть відповідати даті події, - 24.01.2015 року. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень судово-медичний експерт ОСОБА_18 дійшов до переконання, що потерпілій було спричинено не менше 14 травматичних дій (т.1 а.с. 149-150);

-03.04.2015 року в період часу з 10.00 години до 10 години 47 хвилин слідчим СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_19 , в присутності понятих та потерпілої ОСОБА_6 було здійснено додатковий огляд домоволодіння за АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено сумку з термосом та здійснені вирізки з килимової доріжки зі слідами речовини світло-жовтого кольору (т.1 а.с. 152);

-у відповідності до висновку № 508 судово-медичної експертизи фрагменту килимової доріжки, вилученої у ОСОБА_6 , в слідах на фрагментах килимової доріжки наявність сперматозоїдів не встановлена (т.1, а.с. 156,157);

-10.04.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_6 в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_18 було проведено слідчий експеримент, в ході якого потерпіла показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , її показання щодо послідовності нанесення тілесних ушкоджень та їх механізму, дані в ході проведення слідчого експерименту, співпадають з показаннями в цій частині, даними в ході судового розгляду 17.05.2015 року (т.1 а.с. 160-163);

-згідно висновку судово-медичної експертизи № 283/Е/Д виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді закритого перелому човноподібної кістки правої кисті, синця в області правого зап`ястку, саден на правій кисті могли виникнути внаслідок падіння потерпілої на витягнуту розігнуту кисть, після надання її тілу прискорення, або при ударі тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею по долоні поверхні кисті. При згинанні правої кисті тильно та викручуванні її могли утворитися тілесні ушкодження у виді синців на 2,3-му пальцях правої кисті. Тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, забитої рани у потиличній області голови, синця навколо лівого ока, садна у лівій перед вушній області, синців на спині, в області лівого плечового суглобу, на передпліччях, лівому стегні, саден в області колінних суглобів, виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути руки людини зажаті в кулак, коліно ноги, заповнена скляна банка, можливо при механізмі, вказаному потерпілою під час проведення слідчого експерименту від 10.04.2015 року (т.2, а.с. 164-165). В ході судового розгляду, за клопотанням представника потерпілої, судово-медичний експерт ОСОБА_18 надав роз`яснення проведеної ним судово-медичної експертизи № 283/Е/Д. Останній пояснив, що перелом човноподібної кістки міг виникнути у потерпілої лише в двох випадках: при падінні на витягнуту розігнуту кисть або при ударі тупим твердим предметом по долоні поверхні кисті. При проведенні слідчого експерименту потерпіла не відкрила механізм спричинення їй тілесного ушкодження у виді закритого перелому човноподібної кістки, ним, як експертом ставилися додаткові запитання, однак ОСОБА_6 не пам`ятала чи наносилися їй тілесні ушкодження будь-яким предметом по долоні поверхні правої руки, а також не пам`ятала чи падала вона на витягнуту розігнуту кисть. Між тим, в ході судового розгляду потерпіла, уточнюючи свої показання, пояснила, що ОСОБА_5 наносив їй удари рукою по долоні правої руки, а після того, як скрутив її руку, вона відчула різкий біль. Саме з урахуванням роз`яснень судово-медичного експерта та показань потерпілої, як на досудовому розслідуванні, так і в ході судового розгляду, суд дійшов до переконання, що виявлене у потерпілої тілесне ушкодження у виді перелому човноподібної кістки могло виникнути, як внаслідок падіння на витягнуту розігнуту кисть, так і внаслідок удару тупим твердим предметом по долонній поверхні кисті. З урахування обставин, при яких наносилися тілесні ушкодження, з урахуванням кількості нанесених потерпілій травматичних дій, показання потерпілої про те, що вона не пам`ятає точного механізму отримання тілесного ушкодження у виді перелому човноподібної кістки, розцінюються на її користь, інших обставин, при яких потерпіла в той день могла отримати тілесне ушкодження середньої тяжкості суду не представлено.

По справі була проведена судово-медична експертиза шарфа, вилученого в ході огляду місця події (т.1 а.с. 122-126), судово-медична експертиза змиву, вилученого на марлеву серветку з місця події (т.1 а.с. 138-140), у відповідності до якої в слідах на вищевказаному шарфі встановлено наявність крові людини з домішками поту. При серологічному дослідженні цих слідів в них виявлені антигени А і Б. Судово-медичний експерт зауважив, що виявлення цих антигенів можливо, як за рахунок крові та поту потерпілої, так і за рахунок поту та крові ОСОБА_5 . При проведенні експертизи змивів з місця події встановлена наявність крові людини, походження якої не виключається за рахунок потерпілої ОСОБА_6 , однак не виключається і можливість суміші крові, в тому числі за рахунок домішків крові від ОСОБА_5 . Також по справі була проведена судова дактилоскопічна експертиза (т.1 а.с. 142-148), у відповідності до висновків якої вилучені в ході огляду місця події сліди пальців рук залишені, в одному випадку ОСОБА_6 . Проведені експертизи не встановлюють та не спростовують обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, розцінюються судом, як речові докази, вилучені під час огляду місця події.

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Органом досудового розслідування та прокурором в суді ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, в тому, що 24 січня 2015 року близько 18.00 години він, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , помітив у руках ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Nokia108», ІМЕІ НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , за допомогою якого вона намагалася зателефонувати знайомим та покликати на допомогу. В цей час ОСОБА_5 вихопив з рук ОСОБА_6 вищевказаний мобільний телефон, а тримаючи його в руках, у нього виник злочинний умисел на відкрите заволодіння вищевказаним майном, реалізуючи який ОСОБА_5 , відкрито утримуючи телефон в руках поклав його до кишені, тим самим викравши, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 426, 75 грн.

Умисні дії ОСОБА_5 в ході судового розгляду прокурором були кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення майна (грабіж).

Таке обвинувачення прокурором ґрунтувалося на тому, що 25 січня 2015 року в період часу з 15 години 20 хвилин по 15 годину 50 хвилин в присутності понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 за участю ОСОБА_22 дружини обвинуваченого, за місцем її проживання в АДРЕСА_1 , були оглянуті частки поломаного мобільного телефону «Nokia», в якому маються дві катки МТС та Київстар, ІМЕІ НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ( т.1 а.с. 82-85). Зазначені частки мобільного телефону слідчим ідентифіковані, як мобільний телефон марки «Nokia108» та 26 січня 2015 року відповідною постановою визнані речовим доказом по даному кримінальному провадженню (т.1 а.с. 86), а передані на зберігання до камери схову речових доказів 24.01.2015 року (т.1 а.с. 87). Прокурором надана копія книги обліку речових доказів та іншого майна, вилучених органами досудового слідства та дізнання, у якій міститься запис під № 853 від 24.04.2015 року про те, що від слідчого Старостіна прийнятий на зберігання поломаний мобільний телефон, вилучений 24.01.2015 року у ОСОБА_22 (т.2 а.с. 37-38).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19 листопада 2012 року «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» затверджені порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, порядок передачі на зберігання тимчасово вилучених під час кримінального провадження документів, які посвідчують користування спеціальним правом.

Речові докази, відповідно до встановленого Порядку зберігання речових доказів, повинні бути належним чином упаковані та опечатані, спосіб упаковки повинен забезпечувати неможливість підміни або зміни вмісту їх без порушення їх цілісності та схоронності вилучених речових доказів. Умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей, задля чого для обліку речових доказів у кожному слідчому органі функціонує спеціальний підрозділ, де відповідальною особою ведеться книга обліку речових доказів. Взяття на облік речових доказів проводиться не пізніше наступного дня після їх вилучення, однак матеріали кримінального провадження містять суперечливі дані про спосіб вилучення речового доказу, його місцеперебування на момент огляду 25.01.2015 року.

Суд позбавлений можливості ідентифікувати уламки телефону з двома сім-картами, що були оглянути судом, як речовий доказ, та пред`явлені для впізнання потерпілій ОСОБА_6 , як мобільний телефон, який ОСОБА_5 вихопив з рук потерпілої.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_22 надала суду показання про те, що працівники поліції під час затримання її чоловіка вдома, психологічно тиснули на неї, примусили підписати протокол про добровільну видачу залишків телефону в обмін на те, що вони не будуть брати під варту її чоловіка. Жодного телефону вона вдома не знаходила та добровільно не видавала працівникам поліції, останні, оглядаючи територію навколо їх будинку начебто знайшли залишки якогось телефону, поклали його на капоті свого автомобіля, запросили понятих та склали протокол, який вона дійсно підписала.

Допитані в ході судового розгляду поняті ОСОБА_23 та ОСОБА_21 , які були присутні під час огляду предмету, надали показання про те, що в їх присутності складався протокол огляду залишків телефону, огляд відбувався біля будинку, що належить ОСОБА_5 . Залишки телефону знаходилися на капоті автомобіля працівників поліції, вони підписали протокол огляду предмету, до підписання протоколу вони спостерігали за тим, як працівники поліції навколо будинку ОСОБА_24 щось шукають.

Детальний аналіз показань свідка ОСОБА_22 та понятих ОСОБА_23 і ОСОБА_21 спростовують добровільну видачу ОСОБА_22 мобільного телефону «Nokia108».

Судом, за клопотанням представника потерпілої, з метою з`ясування інформації щодо вхідних та вихідних дзвінків з мобільних телефонів обвинуваченого та потерпілої в період інкримінованого злочину, здійснено доступ до речей та документів, які перебувають у володінні ЗАТ «Київстар» та «Український мобільний зв`язок». Отримана інформація (т.2 а.с. 15,16) роз`яснена представниками ЗАТ «Київстар», судом встановлено, що в період часу з 24.01.2015 року по 25.01.2015 року на телефон потерпілої надходили телефонні дзвінки та повідомлення без відповідей, азимут його перебування не змінювався, як і не змінювався азимут перебування телефону обвинуваченого.

Крім того, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України характеризується лише прямим умислом, коли особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, відкрито вилучає чуже майно, передбачає спричинення матеріальної шкоди і бажає спричинити таку шкоду, вольовою ознакою прямого умислу є бажання настання передбачуваних наслідків такого діяння, саме мотив злочину являються необхідною умовою для правильної кваліфікації злочину.

В даному випадку відсутні об`єктивні дані про наявність в діях ОСОБА_5 умислу на відкрите заволодіння чужим майном, як і відсутні допустимі докази про те, що оглянуті 25.01.2015 року залишки мобільного телефону являються об`єктом злочинних посягань, визначених потерпілою ОСОБА_6 , як мобільний телефон «Nokia108», ІМЕІ НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до переконання, про недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, судом не встановлено достатніх доказів для доведеності його вини, всі можливості їх отримати вичерпані.

Потерпіла ОСОБА_6 після зміни прокурором обвинувачення в суді, відповідно до вимог ч.3 ст. 338 КПК України, підтримувала обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, а саме обвинувачувала ОСОБА_5 у вчиненні злочину, яке необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 187 КК України.

Таке обвинувачення було обґрунтоване потерпілою, виходячи з того, що вона піддалася нападу саме з метою заволодіння її майном, і цей напад обумовлювався додатковим об`єктом життям та здоров`ям потерпілої.

Між тим, під нападом за статтею 187 КК, відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Детальний аналіз показань обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_6 надають суду достатньо даних про відсутність у ОСОБА_5 мотиву та мети нападу, направленого на негайне вилучення будь-якого майна. Так, в ході судового розгляду встановлено, що потерпіла та обвинувачений проживають в с.Новоселівка Новомосковського району, однак до події злочину 24 січня 2015 року один одного добре не знали. ОСОБА_5 мав на меті придбати самогон у потерпілої, а остання наполягала на тому, що ОСОБА_5 мав на меті вступити з нею у статеві відносини. Перебуваючи 24 січня 2015 року певний проміжок часу в будинку АДРЕСА_2 , між обвинуваченим та потерпілою відбувалася розмова, стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Після нанесення потерпілій ОСОБА_6 травматичних дій, остання намагалася покликати на допомогу та зателефонувати будь-кому, однак зі слів потерпілої, ОСОБА_5 вихопив у неї з рук телефон та поклав його до своєї кишені.

При заздалегідь обдуманому умислі на напад, мотив і мета злочину, а також його безпосередня реалізація, відокремлені між собою певним проміжком часу, протягом якого винний розробляє план вчинення злочину, обмірковує його деталі, обирає спосіб, час і місце вчинення злочину, а в даному випадку дії ОСОБА_5 характеризувалися раптово виниклим умислом на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .

За таких обставин, підтримане потерпілою обвинувачення за ч.1 ст. 187 КК України є помилковим та тягне за собою зміну кваліфікації дій обвинуваченого судом.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин середньої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не був судимим, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, як особа, яка схильна до конфліктів та сварок з сусідами.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Часткове визнання вини суд не може розцінити, як обставини, що пом`якшують покарання, оскільки вони не ґрунтуються на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки.

До обставини, що обтяжує покарання, слід віднести вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд вважає за необхідне призначити покарання виключно у виді обмеження волі, оскільки не знаходить достатніх підстав для призначення покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, або призначення покарання нижче від нижчої межі, згідно ст. 69 КК України. Призначаючи покарання у виді обмеження волі на певний термін суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, вважає, що призначення такого покарання буде достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, однак не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.1 ст. 122 КК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Виправдати ОСОБА_5 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1 ст. 186 КК України, у відповідності до п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки судом не встановлені достатні докази для доведеності винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту фактичного затримання.

Після набрання вироком законної сили, вирішити долю речових доказів по кримінальному провадженню наступним чином: вирізку з коврової доріжки (т.1 а.с. 158, 159), шарф, витяжки крові (т.1 а.с. 129, 130), уламки мобільного телефону (т.1, а.с. 86-87),- знищити, електричний подовжувач (т.1 а.с. 91, 92) повернути потерпілій, сліди пальців рук, вилучених в ході огляду місця події зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1