УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 151 000 400 009 25, у якому

гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, з вищою освітою, який у зареєстрованому шлюбі не перебуває, менеджер ТОВ «Сантехіндустрія», зареєстрований та фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався;

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 19.04.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 186 КК України, що скоєне за таких обставин.

ОСОБА_5 спільно з іншими особами 28.03.2017, приблизно о 19 годині проникли до приміщення салону «БоМонд» за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 16, оф. 2, звідки відкрито викрали лазерний пристрій для епіляції, чим спричинили потерілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 360 000 грн.
Крім того, 18.04.2017 приблизно о 20 годині ОСОБА_5 та інші проникли до салону «БоМонд» за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка, 15-Г, де, погрожуючи насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, відкрито заволоділи діодною лазерною системою для епіляції, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 шкоду на загальну суму 1 206 450 грн.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 186 КК України.

Рішенням слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 21.04.2017 до підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжений до 10.08.2017.

Постановою першого заступника прокурора м. Києва від 04.08.2017 строк досудового розслідування продовжений до шести місяців, тобто до 18.10.2017.

На переконання слідчого, раніше встановлені ризики можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, продовження злочинної діяльності або вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшилися.

З огляду на неможливість завершити розслідування, з метою проведення слідчих та процесуальних дій слідчий просив продовжити строк тримання підозрюваного під вартою у межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, які у ньому зазначені, додатково повідомивши, що у вказаному проваджені призначені та проводяться судові товарознавча, портретна, почеркознавча та інші експертизи, висновки яких у подальшому мають бути долучені до справи. Крім того, вказані докази мають значення для формулювання остаточної підозри ОСОБА_5 .

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, оскільки вважали, що наведені стороною обвинувачення ризики необґрунтовані, висунута підозра не доведена, тому просили змінити щодо ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з утриманням підозрюваного в ізоляції від суспільства.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 186 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 21.04.2017 ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнана можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив та потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання підозрюваного під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки останнього, слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Керуючись наведеним, слідчий суддя вважає, що на користь існування наведеного ризику свідчить відсутність у ОСОБА_5 тих вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити підозрюваного від вчинення дій з метою переховування. Наявність у підозрюваного непрацездатних батьків, хоча і свідчить про його певні сімейні зв`язки, у той же час зазначений чинник не є таким, що повністю усуває або суттєво мінімізує ризик переховування підозрюваного від слідства та суду.

Характер інкримінованого підозрюваному злочину, пов`язаного з погрозою застосування насильства, також свідчить про наявність достатніх підстав для негативної оцінки моральних якостей ОСОБА_5 , що підтверджує ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останнього.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Також вагомим є ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею враховується те, що інші підозрювані у цьому провадженні, співпрацюючи зі слідством, уклали угоду про визнання винуватості, що є додатковою підставою для здійснення незаконного тиску на них з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

У той же час, слідчий суддя не знаходить обґрунтованим та доведеним матеріалами клопотання ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що продовжують існувати ризики не процесуальної поведінки ОСОБА_5 .
Однією з обставин, з якою закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Як випливає з клопотання та доводів прокурора у подальшому необхідно отримати висновки призначених судових експертиз, змінити раніше оголошену підозру, ознайомити підозрюваного та його захисника з матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт.

Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, приводять слідчого суддю до переконання, що доводи прокурора про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

Частиною 3 статті 197 КПК передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідування.
Приймаючи до уваги, що постановою першого заступника прокурора м. Києва від 04.08.2017 строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжений до 18.10.2017, саме в цих часових межах можливе продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
При цьому відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК слідчий суддя вважає за можливе при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки злочин, за яким підозрюється ОСОБА_5 , вчинений із погрозою застосуванням насильства.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 196, 197 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою по 07 жовтня 2017 року включно.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1