В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.01.2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
- 10.09.1993 р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя зач. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, 09.12.1994 р. звільнений з Кременчуцької ВК за амністією;
- 15.08.1995 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна.звільнений 16.04.1998 р. з Софієвської ВК за відбуттям строку покарання;
- 04.04.2000 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 229-6, ч. 1 ст. 229-4 КК України до позбавлення волі на строк 5 років.звільнений 07.05.2004 р. з Суходольської ВК умовно достроково на 08 міс.12 днів;
- 28.02.2008 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавленняволі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;
- 21.06.2010 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 389 до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднане покарання за вироком від 28.02.2008 р. за ч. 2 ст. 309 КК України та визначене остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,27.06.2013 р. звільнений з Софієвської ВК за відбуттям строку покарання;
- 07.10.2014 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 296 КК України до обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України;
В С Т А Н О В И В:
Дії ОСОБА_5 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненого повторно.
У вказаному кримінальному провадженню потерпіла сторона відсутня, у зв`язку з чим кримінальним правопорушенням майнову шкоду спричинено не було.
24.11.2016 року між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ст.309 ч.2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням строком на один рік 6 місяців. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, який згідно ст. 12 КК України є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості.
При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_5 витрати за проведення судово-хімічної експертизи.
Згідно із ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.
Керуючись ст.ст. 314, 469, 472, 473, 474 475 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
У відповідності зі ст.ст.75, 76 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 місяців, поклавши на нього такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань апробації.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 30-ти днів з дня його проголошення:
- засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1