Провадження № 1-кс/201/6652/2016
УХВАЛА
Іменем України

17 серпня 2016 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 із клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який. В обґрунтування клопотання вказала, що обраний запобіжний захід є досить суворим для її підзахисного, відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування запобіжного заходу, зокрема, що ОСОБА_4 буде переховуватися від органів слідства, буде перешкоджати ходу слідства. Також вважає, що підозра у скоєнні кримінального правопорушення не є обґрунтованою, відсутні вагомі докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Суд повинен врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також розглянути можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, який може забезпечити належну поведінку підозрюваного. ОСОБА_4 позитивно характеризується по місцю проживання, одружений, має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, є учасником бойових дій АТО, має постійне місце роботи (працює начальником СКП Верхньодніпровського ВП ДзВП ГУНП в Дніпропетровській області), раніше не судимий.

Заявник в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала, додатково зазначивши, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, що підтверджують вину ОСОБА_4 . Зокрема, за весь період слідства не проводиться жодних слідчих дій, показання потерпілого є суперечливими, не логічними, так як згідно повідомлення КЗ «Верхньодніпровська ЦРЛ» ДОР» від 01.08.2016р., ОСОБА_6 , який є потерпілим у кримінальному провадженні, знаходився на стаціонарному лікуванні у психіатричному відділенні. Додатково пояснила, що у листі лікарні не вказано період знаходження на лікуванні, оскільки така інформація становить лікарську таємницю. Немає ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 також вимоги клопотання підтримав, зазначивши, що слідство триває майже півроку, але у провадженні не проводиться жодних слідчих дій, що свідчить про затягування слідства. Показання потерпілого є суперечливими, є інформація про те, що потерпілий ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому захистом буде ставитися питання про перевірку свідчень потерпілого. У сторони захисту є докази, які спростовують вину ОСОБА_4 і вони будуть надані пізніше суду. Наразі підозра є необґрунтованою, базується лише на показаннях потерпілого.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засідання проти клопотання заперечував, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Як видно з матеріалів справи, слідчим управлінням прокуратури Дніпропетровської області 25.02.2016 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000147 за фактом перевищення 17.02.2016р. працівниками Верхньодніпровського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції головного управління національної поліції в Дніпропетровській області своїх службових повноважень, катування, а також спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 122 КК України.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , будучи призначеним відповідно з наказом ГУНП в Дніпропетровській області № 1 о/с від 07.11.2015 на посаду начальника сектору кримінальної поліції Верхньодніпровського відділення поліції Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та являючись службовою особою - працівником центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, відповідно до положень чинного законодавства, зокрема Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIІІ від 02.07.2015, нормативних приписів Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України № 155 від 22.02.2012.

Таким чином, нехтуючи вищезазначеними нормами діючого законодавства, а також нівелюючи основні засади державної служби в Україні, капітан поліції ОСОБА_4 , займаючи посаду керівника структурного підрозділу і являючись тим самим представником державного органу виконавчої влади та будучи наділеним владними повноваженнями в межах своєї компетенції проводити оперативно-розшукову діяльність на території, яка обслуговується, забезпечувати дотримання прав та свобод людини та громадянина, тощо, вчинив за попередньою змовою з працівником правоохоронного органу ОСОБА_8 умисні злочини проти життя і здоров`я та у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Так, працівниками Верхньодніпровського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 17.02.2016 близько 14.00 години на території м. Верхньодніпровська був помічений гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, якого вказаними працівниками поліції, з метою з`ясування особи, було допроваджено до Верхньодніпровського відділення поліції Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (далі Верхньодніпровський ВП ДзВП ГУНП в області) за адресою: вул. Авраменка (колишня вул. К.Лібкнехта,), 21 у м. Верхньодніпровську, Дніпропетровської області, до кабінету сектора кримінальної поліції № 16 вищевказаного відділення, у якому в той момент на своєму робочому місці знаходився начальник сектору кримінальної поліції Верхньодніпровського ВП капітан поліції ОСОБА_4 .

Того ж дня, перебуваючи у вищевказаному кабінеті, капітан поліції ОСОБА_4 близько 14.30 години у ході бесіди із доставленим ОСОБА_6 , будучи невдоволеним відсутністю документа, що засвідчує особу, з метою залякування останнього для отримання інформації щодо його особи, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на перевищення своїх владних повноважень із застосування насильства і заподіяння тілесних ушкоджень шляхом катування, діючи умисно, зі значною силою почав наносити не менше 5 ударів своєю ногою по лівому стегну гр. ОСОБА_6 . Будучи невдоволеним зауваженнями і проханнями ОСОБА_6 на проявлене відносно нього насильство ОСОБА_4 , бажаючи довести свій злочинний намір до кінця і не припиняючи своїх дій, вийшов з кабінету та, взявши з собою задля більшого залякування потерпілого з невстановленого слідством місця гумовий кийок схожий на спеціальний засіб (ПР-73), повернувся до кабінету. Продовжуючи свої злочинні дії і тримаючи перед собою зазначений спецзасіб, погрожуючи при цьому застосуванням насильства шляхом висловлювання слів «зараз я буду позбавляти тебе цноти», умисно наніс ним декілька ударів по голові, тулубу в область грудної клітини зліва, по руках і ногах потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на стільці в кабінеті. А після того, як від отриманих ударів він впав на підлогу ОСОБА_4 , з метою подальшого залякування останнього, незважаючи на заподіяні тілесні ушкодження, крик і благання ОСОБА_6 припинити безпричинне побиття, ОСОБА_4 наніс ще не менше 5 ударів по голові, тулубу ОСОБА_6 гумовим кийком, протиправно застосувавши тим самим насильство, яке викликало сильний фізичний біль і моральні страждання.

Почувши крики, які доносилися з цього службового приміщення, до кабінету № 16 зайшов заступник начальника Верхньодніпровського ВП ДзВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_8 і побачив, що ОСОБА_4 застосовує насильство до потерпілого. Відверто ігноруючи норми Закону України «Про Національну поліцію», у відповідності з якими поліцейському за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання, ОСОБА_8 , знаходячись на вищезазначеному місці, вирішив підтримати і приєднатися до злочинних дій, вчинюваних своїм безпосереднім підлеглим стосовно цієї особи. Не отримавши заборони ОСОБА_4 на приєднання до побиття невідомого йому громадянина і продемонструвавши при цьому свою готовність на активне сприяння у продовженні побиття ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , не висловлюючи при цьому будь-яких зауважень щодо дій ОСОБА_4 і не переконуючи його у необхідності їх припинити, висловив таким чином свою мовчазну згоду на вчинення перевищення владних повноважень шляхом спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 із застосуванням психологічного та фізичного насильства.

Реалізуючи свої злочинні наміри та вступивши таким чином у попередню змову між собою, начальник сектору кримінальної поліції Верхньодніпровського ВП капітан поліції ОСОБА_4 , діючи узгоджено, умисно, за попередньою змовою групою осіб разом зі співучасником заступником начальника Верхньодніпровського ВП майором поліції ОСОБА_8 , перевищуючи при цьому свої владні повноваження, близько 14.30 год. у кабінеті № 16, збиваючи неодноразово зі стільця на підлогу, нанесли не менше десяти ударів гумовим кийком по тулубу, верхніх та нижніх кінцівках потерпілого ОСОБА_6 , маючи на меті будь-яким способом його залякати і добитися від останнього написання заяви щодо відсутності до них будь-яких претензій. Тобто, явно перевищуючи свої владні повноваження, шляхом катування задля примусу вчинити певні дії, ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, протягом тривалого часу близько 3-х годин, із застосуванням спеціального засобу гумового кийка умисно застосовували до ОСОБА_6 насильство з метою заподіяти потерпілому сильного фізичного болю і пов`язаних з ним фізичних і моральних страждань, що призводило до неодноразового запаморочення і втрати свідомості.

Досягнувши бажаного результату у вигляді згоди ОСОБА_6 написати заяву щодо відсутності претензій до працівників поліції, ОСОБА_4 , разом зі співучасником злочину ОСОБА_8 , приблизно о 17.00 годині, у кабінеті №16, розташованому у будівлі Верхньодніпровського відділення поліції, за адресою: вул. Авраменка (колишня К. Лібкнехта), 21 у м. Верхньодніпровську, Дніпропетровської області, бажаючи довести спільний злочинний умисел до кінця та виконуючи свою роль у скоєнні злочинів відносно вказаного потерпілого, посадили ОСОБА_6 на стілець за стіл, надали чистий аркуш паперу і примусили скласти відповідну заяву.

Агресивно сприйнявши факт потрапляння крапель крові на аркуш паперу, які стікали з обличчя ОСОБА_6 , співучасник злочину ОСОБА_8 , діючи у відповідності з досягнутою домовленістю на застосування недозволених методів слідства і переслідуючи разом з ОСОБА_4 спільні наміри на створення штучних доказів законності своїх дій, з метою приховування у майбутньому вчинених ними злочинів, продовжуючи вчиняти дії, які явно виходять за межі наданих повноважень, з метою залякування потерпілого, ОСОБА_8 схопив за потилицю ОСОБА_6 , який сидів на стільці за столом, та умисно, з силою, більше двох разів, вдарив обличчям потерпілого об верхню поверхню столу біля якого він сидів, спричинивши сильний фізичний біль та моральні страждання.

У результаті вищевказаних злочинних дій, які тривали у період часу з 14.30 до 17.00 години 17.02.2016 та які буди припинені після згоди ОСОБА_6 написати розписку щодо відсутності претензій до працівників поліції, та написання такої розписки на новому аркуші паперу, наданому ОСОБА_8 , співробітниками правоохоронного органу ОСОБА_4 та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою потерпілому ОСОБА_6 були спричинені відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 28-Е від 18.03.2016 тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з переломами 5-го та 6-го ребер зліва по лівій передньо-пахвовій лінії, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я на більш ніж 21 добу; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з раною на шкірі обличчя справа, гематом на шкірі обох повік правого ока, саден на шкірі обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шести діб, але не більше 21 доби; тілесні ушкодження у вигляді гематом на шкірі спини, лівого стегна, саден на шкірі спини, нижніх кінцівок відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, або при співударі о такий (такі) в строк, що може відповідати строку, вказаному в описовій частині постанови.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися в катуванні, тобто в умисному заподіянні потерпілому сильного фізичного болю, фізичного, морального страждання шляхом нанесення побоїв, інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать їх волі, вчинені за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч.2 ст. 127 КК України.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, з метою залякування потерпілого і примусу до певних дій, кваліфікуються за ч. 2 ст. 122 КК України.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися в перевищенні влади, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством та погрозою застосування насильства, застосуванням спеціальних засобів, кваліфікуються за ч.2 ст. 365 КК України.

29.06.2015р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 127 та ч. 2 ст. 365 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2016р. ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.08.2016р.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 10 свого листа від 04.04.2013р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» вказує на те, що суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, зокрема й стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися). Суд повинен враховувати й дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Слідчий суддя бере до уваги те, що підозрюваний дотримується умов попередньо застосованого запобіжного заходу. Втім, одне лише само по собі виконання умов попередньо застосованого запобіжного заходу не є привілеєм підозрюваного, а є його обов`язком, покладеним на нього судом. Виконання цього обов`язку не є виключною підставою ставити питання про зміну запобіжного заходу, з огляду підстав його обрання, встановлених законом.

Стосовно доводів сторони захисту про те, що підозра, яка стала підставою для обрання запобіжного заходу, не є обґрунтованою, оскільки матеріали провадження не містять достатніх доказів, що підтверджують вину ОСОБА_4 , слід зауважити, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, дотримання підозрюваним умов застосованих раніше запобіжних заходів, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Крім формальних вимог, у КПК України визначено, що повідомлення повинно містити стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру (п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України). В даному пункті мова і йде про наявні докази, зібрані для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, а не про докази, які підтверджують вину підозрюваного.

Згідно із ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Частиною 3 даної статті передбачено, що до клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання.

Суд критично ставиться до доводів захисників про те, що за повідомленням КЗ «Верхньодніпровська ЦРЛ» ДОР» від 01.08.2016р., потерпілий ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у психіатричному відділенні, тому при його показання при допиті можуть не відповідати дійсності. Адже в повідомленні не зазначено не періоду, не діагнозу. З цих відомостей неможливо взагалі встановити, яким чином психіатрична хвороба вплинула на показання потерпілого, так як дане питання є предметом дослідження експертизи.

Стороною захисту не надано жодних інших матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання. В судовому засіданні захисниками лише повідомлено, що докази, які спростовують вину існують, але наразі не можуть бути надані.

Враховуючи викладене, а також оцінуючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявні докази, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 є не доцільним.

З огляду на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , на те, що перелік обставин, які слід враховувати при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу не є вичерпним, приходжу до висновку, що обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не підлягає зміні, оскільки він відповідає наявним у кримінальному провадженні ризикам, є достатнім для запобігання цим ризикам, визначеним у ст. 177 КПК України. Тому у клопотанні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 178 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвокату ОСОБА_3 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який відмовити.

Залишити ОСОБА_4 попередній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1