АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/928/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.289 КК України
УХВАЛА
Іменем України
06 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.01.2017р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Коробочкине Чугуївського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має чотирьох дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

-27.01.2003р. Чугуївським міським судом Харківської області за ч.1 ст.185, ч.3 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі;

-26.03.2003р. Чугуївським міським судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі;

-11.06.2009р. Червонозаводським районним судом м. Харків за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком два роки;

-14.12.2011р. Богодухівським райсудом Харківської області за ст. ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання згідно Закону України «Про амністію» від 08.04.2014р.,

засуджений за ч.2 ст.289 КК України до 5(п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним строком 2 (два) роки та покладанням обов`язків передбачених ст..76 КК України.

Згідно вироку, 24.10.2014р. близько 21год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в гаражному боксі, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Охтинська, 30, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 залишив власний автомобіль «Opel Vectra В», р.н. НОМЕР_1 , вартістю 61022грн. 33коп., та ключі від нього для проведення авторемонтних робіт, вирішив таємно незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом. Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи повторно, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить потерпілому ОСОБА_8 , за відсутності власника автомобілю, без його відома, впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, в супереч його волі, за допомогою ключа від замку запалювання запустив двигун, після чого на вказаному автомобілі направився в район вулиці Миру в м. Харкові, після чого повертаючись до гаражного боксу, на Московському проспекті м. Харкова, не впорався з керуванням, внаслідок чого, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив автомобіль. В результаті незаконного заволодіння автомобілем «Opel Vectra В» обвинувачений спричинив матеріальну шкоду власнику автомобілю ОСОБА_8 на загальну суму 61022грн. 03коп.

У поданій апеляції не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію прокурор звертає увагу на те, що призначено занадто м`яке покарання, в зв`язку з чим він просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити 5 років 3 місяці позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію обвинуваченого, який заперечував, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вироку (т.1 а.с.69-71) фактичні обставини справи встановлені на підставі ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх

Оскільки ОСОБА_7 діючи умисно незаконно заволодів транспортним засобом, повторното суд першої інстанції вірно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.289 КК України.

Звідси, колегія суддів перевіряючи вирок суду лише в частині призначення покарання виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Згідно ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, одружений та має на утриманні чотирьох малолітніх дітей 2007р.н., 2009р.н., 2010р.н. та 2012р.н.; повне визнання вини, щире каяття та часткове відшкодування спричиненої шкоди потерпілому суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання, а вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння обставиною, що обтяжує покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , районний суд послався на вищезазначені обставини, а також врахував фактичні обставини даної справи і прийшов до висновку, що виправлення цього обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства тобто прийшов до висновку про можливість виправлення цього обвинуваченого без реального відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Наведене обґрунтування, колегія суддів находить таким, що відповідає вимогам процесуального закону, оскільки з роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» випливає, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених фактичних даних та особи обвинуваченого, який працює та утримує свою сім`ю в якій четверо дітей, приймаючи до уваги позицію самого потерпілого щодо цього злочину, колегія суддів приходить до висновку про правомірність застосування положення ст.75 КК України до ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, а встановлений іспитовий строк буде додатковим стимулом для його виправлення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.01.2017р. відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді