АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11 кп /796/1903/2016Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 186, ч.2 КК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2016 року місто Київ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
При секретареві ОСОБА_5 ,
За участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула матеріали кримінального провадження № 0001580 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 5 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимий: 1) 15 квітня 2016 року Шевченківським районним судом міста Києва за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; 2) 18 травня 2016 року Шевченківським районним судом міста Києва за ч.3 ст. 185; ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць
засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.

Справу розглянуто в порядку ст. 349 КПК України.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу обвинуваченого, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 засуджений за відкрите викрадення чужого майна, яке він, за вироком, вчинив 18 лютого 2015 року, приблизно о 18 год. 10 хв., за попередньою змовою із не встановленим слідством особами на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись біля ломбарду «Скарбниця», за адресою: м. Київ, бульвар Чоколівський, 21, де невстановленими слідством особами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було застосовано до потерпілого ОСОБА_11 насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. В той час обвинувачений ОСОБА_7 , діючи спільно та узгоджено зі вказаними невстановленими слідством особами, згідно відведеної йому злочинної ролі, знаходився поруч та спостерігав за навколишньою обстановкою, а також скориставшись тим, що після нанесення одного з ударів ОСОБА_11 , у останнього з рук випала сумка марки «Армані», вартістю 3000 гривень, у якій знаходилися гроші у сумі 1000 гривень, він підняв її з землі і разом з невстановленими слідством особами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Діями обвинуваченого ОСОБА_7 та невстановленими слідством особами потерпілому ОСОБА_11 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 4000 гривень, яка відшкодована шляхом повернення викраденого.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій не піддаючи сумнівам правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи і юридичної кваліфікації скоєного, водночас, посилається на те, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що на його утриманні знаходиться мати пенсіонерка, ліквідатор Чорнобильської аварії, яка за станом здоров`я не може обходитися без постійної допомоги, просить пом`якшити йому покарання до мінімально можливого.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора проти задоволення апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши апеляційні вимоги в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.

Висновки суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_7 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та правильність юридичної кваліфікації скоєного були отримані в порядку застосування положень ст. 349 КПК України, порушень процедури застосування цієї правової норми не виявлено і скарг в апеляційне засідання щодо таких порушень не надходило, ніким ці висновки не піддаються сумнівам, а тому, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог, судова колегія їх не досліджує, не оцінює та погоджується із ними.

Що ж стосується виду, міри покарання, визначених винуватцеві, можливості їх пом`якшення, про що просить апелянт, то при вирішенні цих питань суд першої інстанції, і це прямо вказано у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, відомості про особу винуватця, його перебування на спеціальному обліку у лікаря нарколога з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, синдром залежності, і на цих підставах визнав за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі за скоєне з приєднанням частини покарання, не відбутого ним за попереднім вироком, на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

При цьому, за ч.2 ст. 186 КК України суд визначив ОСОБА_7 покарання близьке до мінімального, передбаченого санкцією вказаної правової норми, а за сукупністю вироків до цього покарання приєднав покарання лише у виді позбавлення волі на один місяць.

Маючи на увазі, що ОСОБА_7 , хоча й не мав судимості на період вчинення кримінального правопорушення, за яке його засуджено цим вироком, в силу ст. 89 КК України, але двічі: 15 квітня та 18 травня 2016 року був засуджений за таємні викрадення чужого майна до позбавлення волі строками відповідно на три роки і три роки один місяць, що вказує на підвищену ступінь його соціальної небезпечності, судова колегія визнає, що призначене йому оскарженим вироком покарання слід визнати таким, що в цілому відповідає ступеню тяжкості скоєного та відомостям про особу засудженого і є справедливим, а достатніх підстав для його пом`якшення, навіть з урахуванням доводів апеляційної скарги, нема.

До того ж, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості щодо наявності на утриманні ОСОБА_7 матері-пенсіонерки, ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС, яка потребує його постійної допомоги та догляду, з урахуванням також, що офіційного працевлаштування та офіційних доходів він не мав.

За таких обставин судова колегія апеляційну скаргу залишає без задоволення, бо відносно ОСОБА_7 ухвалено законний, обґрунтований та справедливий вирок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 5 вересня 2016 року відносно нього залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування ОСОБА_7 покарання зарахувати попереднє ув`язнення у зв`язку з цим кримінальним провадженням з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 5 вересня по 14 грудня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, вона може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення, а засудженим, оскільки він утримується під вартою, в той же строк від дня отримання ним копії цієї ухвали.

Судді: