Справа № 0312/2159/2012 Провадження №11-кп/773/70/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:нововиявлені обставини Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2017 року місто Луцьк
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 на ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2016 року про залишення без задоволення заяв про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_11 ,
В С Т А Н О В И В:
Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року ОСОБА_11 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 20 лютого 2014 року апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, потерпілої та захисників в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишено без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_11 залишено без змін.

Заступник прокурора області, засуджений ОСОБА_11 , захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 звернулися до суду про перегляд вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_11 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2016 року у задоволенні заяв було відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що всі зазначені у заявах обставини були відомі судовим інстанціям, які розглядали та переглядали дане кримінальне провадження. Вказані обставини були досліджені у сукупності з іншими доказами та їм була дана належна оцінка при ухваленні вироку Нововолинським міським судом Волинської області від 12 грудня 2013 року та ухвали Апеляційного суду Волинської області від 20 лютого 2014 року. Тому зазначені у заявах факти неможливо розцінювати як нововиявлені обставини, що не були відомі судовим інстанціям при постановленні ними судових рішень. Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду та ухвалення нового рішення у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій вказує на неповноту судового розгляду. Стверджує, що нововиявленими обставинами є відомості, які стали відомі прокуратурі на підставі постанови старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Рівненської області у рамках кримінального провадження за обвинуваченням судово-медичного експерта Іваничівського відділу СМЕ ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 384 КК України, який виконував судово-медичну експертизу трупа потерпілого ОСОБА_13 . У зв`язку з вищенаведеним учасниками судового розгляду заявлялися клопотання про допит у якості свідка заступника начальника установи «Головне бюро СМЕ МОЗ України» ОСОБА_14 , яка також проводила судово-медичну експертизу за фактом смерті ОСОБА_13 , однак вказані клопотання судом були відхилені. Зазначає, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції послався на висновки експертиз, для яких вихідними даними були неналежно описані експертом ОСОБА_12 тілесні ушкодження на тілі потерпілого. З огляду на вищенаведене просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.
У поданій апеляції захисник ОСОБА_8 оскаржує рішення суду з мотивів незаконності, необґрунтованості та невмотивованості. Стверджує, що ні суду першої, ні апеляційної інстанції не було відомо, що опис тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_13 , наведений у висновку експерта № 68-ІІ, не відповідає «Правилам проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Просить визнати вказану обставину нововиявленою, переглянути вирок суду першої інстанції та ухвалити виправдувальний вирок щодо ОСОБА_11 .
Захисник ОСОБА_7 в апеляційних вимогах також вказує на те, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не знав, що висновок експерта не можна визнавати належним та допустимим доказом у справі. У зв`язку із наведеним просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, переглянути вирок за нововиявленими обставинами та ухвалити щодо ОСОБА_11 виправдувальний вирок.
Заслухавши доповідача, який доповів суть ухвали та виклав доводи апеляційних скарг, прокурора, захисників, які підтримали подані ними апеляції у повному обсязі, потерпілу та її представника, які заперечили апеляції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає повному задоволенню, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 частковому.
В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Даних вимог місцевим судом при постановленні судового рішення дотримано не було.
У заявах про перегляд вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами основною підставою стало те, що опис тілесних ушкоджень (як зовнішніх, так і внутрішніх) на трупі ОСОБА_13 , наведений у висновку експерта № 68-ІІ, не відповідає вимогам п. 2.1.12 та 2.2.18 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, і не дає підстав для категоричного висновку про механізм їх утворення.
Ці обставини були констатовані висновком експерта № 328/15 Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України. На думку експертів, використання опису тілесних ушкоджень при проведенні комплексних, комісійних, додаткових експертиз за матеріалами кримінальної справи без уточнення шляхом проведення судово-медичної експертизи ексгумованого трупа, є необґрунтованим.
За даним фактом 19 жовтня 2015 року до ЄРДР внесено відомості за № 0000210 щодо судово-медичного експерта ОСОБА_12 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 384 КК України.
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської від 09 грудня 2016 року ОСОБА_12 у вчиненні даних злочинів визнано невинуватим та виправдано, оскільки не доведено, що у його діянні є склад кримінальних правопорушень.
На думку апеляційного суду, місцевий суд, передчасно постановив судове рішення від 24 листопада 2016 року, за заявами про перегляд вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами, оскільки рішення суду про обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 384 КК України на час розгляду заяв за нововиявленими обставинами не було прийнято, а на даний час воно не набрало законної сили.
Крім того, місцевий суд в порушення вимог ст.ст. 370, 372 КПК України не навів мотивів прийнятого рішення, чому саме зазначені у заявах факти неможливо розцінювати як нововиявлені обставини.
На думку апеляційного суду, це є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та тягнуть за собою скасування судового рішення.
Апеляційний суд позбавлений можливості усунути дані порушення в апеляційному порядку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити повністю.
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 задовольнити частково.
Ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2016 року про залишення без задоволення заяв про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_11 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий
Судді