АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №623/1994/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/873/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17.08.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 29.01.1996 року Ізюмським міським судом Харківської області, за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 11.06.1996 року із Жовтневої виправної колонії №17 Харківської області на підставі указу Президента України про амністію від 16.04.1996 року (ст.4); 2) 26.11.1997 року Ізюмським міським судом Харківської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 06.07.2000 року із Олексіївської виправної колонії №25 Харківської області по відбуттю строку покарання; 3) 25.03.2002 року Ізюмським міським судом Харківської області за ч.3 ст.185, ст.15, ч.3 ст.185, ст.69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 23.11.2004 року із Харківського СІЗО № 27 по відбуттю строку покарання; 4) 02.06.2008 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 10.01.2013 року із Олексіївської виправної колонії №25 Харківської області по відбуттю строку покарання; 5) 29.04.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ст.395, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.12.2015 року звільнений 05.01.2016 року згідно ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 23 дні;
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 ч.2 ст.190 КК України, та засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст.71, ч.4 ст.81 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.04.2013 року у виді 1 року позбавлення волі та остаточно призначено до відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі. Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 26.07.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як встановлено вироком, 08.03.2016 року, близько 17 години, ОСОБА_7 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, перебуваючи з дозволу ОСОБА_9 у приміщенні будинку на території садової дільниці АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власника дільниці ОСОБА_9 , таємно викрав портативний телевізор марки «JinLipu 1902» вартість якого складає 250 грн. та бензопилу «Vorskla», модель ПМЗ 52-3,5 вартість якої складає 1540 грн., які належали ОСОБА_9 , чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1790 грн.
На підставі викладеного ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
25.04.2016 р. приблизно о 02 годині ОСОБА_7 , повторно, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, діючи із корисливих мотивів, перебуваючи на площі ім. П.В. Волоха, що розташована по пр. Незалежності в м. Ізюм Харківської області, скориставшись особливо довірливими стосунками, що склалися в ході знайомства з потерпілим ОСОБА_10 , зловживаючи його довірою, взяв у нього мобільний телефон марки «Samsung GT-E 2252», вартість якого складає 283 грн., для того щоб подзвонити своєму знайомому, після чого звернув його на власну користь, тим самим шахрайським шляхом заволодів вищезазначеним телефоном, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
На підставі викладеного ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.
25.04.2016 року, близько 2 год. 5 хв., ОСОБА_7 , повторно, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи із корисливих мотивів, перебуваючи на площі ім. П.В. Волоха, що розташована по пр. Незалежності в м. Ізюм Харківської області, сів на велосипед марки «Shimano Deore LX, Cr-mo», вартість якого складає 6983 грн., що належав ОСОБА_10 , та почав виїжджати з площі, не звертаючи уваги на вимогу потерпілого зупинитися, після чого втік з місця події, тим самим відкрито викрав велосипед, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
На підставі викладеного ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 оскаржив вирок.

В апеляційній скарзі він просить вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17.08.2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати, та призначити більш м`яке покарання.
Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає що на його думку судом не повною мірою враховано, що він щиро розкаявся, активно допомагав слідству, вину повністю визнав, тому провадження було розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КК України.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляції; обвинуваченого та захисника, які підтримали скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Обгрунтованість засудження Славгородського за вказаною вище статтею ніким не оспорюється, тому апеляційний суд відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає судове рішення суду 1 інстанції тільки в межах апеляційної скарги, в обсязі, що стосується правильності призначення покарання.
Покарання призначається відповідно до ст.ст. 65-67 КК України з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Як видно з вироку, ОСОБА_11 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, раніше був неодноразово судимий, тому суд призначив йому покарання у виді реального позбавлення волі, остаточне покарання призначено на підставі ст. 71 КК України, оскільки засуджений в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком скоїв злочин, за який він засуджений.
Крім того, суд прийняв до уваги, що Славгородський щиро покаявся, допомагав слідству, вину визнав повністю, тому покарання по вказаним статтям призначено не в максимальних межах вказаних вище статей.
Наведені дані спростовують доводи апеляції, що суд не в повній мірі врахував його розкаяння, допомогу слідству та визнання вини.
Районний суд, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахував строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 26.07.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Але, у зв`язку зі змінами в ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення 1 до 2 необхідно зараховувати тільки до 21.06.2017 року, тому в цій частині апеляційний суд вносить зміни у вирок районного суду.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію обвинуваченого залишити без задоволення.
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17.08.2016 р. щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
В порядку ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 26.07.2016 р. по 20.06.2017 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 р. з розрахунку 1 день за 1 день.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: