Справа № 23062017
Провадження № 1-кп/487/337/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженеця міста Миколаєва, українеця, громадянина України; маючий середню - спеціальну освіту; неодруженого; на утриманні малолітніх дітей не маючого; офіційно не працюючого; зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 22.01.2010 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; 20.02.2012 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ч. З ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяця; 10.05.2012 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців
в скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -
02.03.2017 року в денний час, ОСОБА_4 з ОСОБА_7 знаходились на парковому майданчику для автомобілів, біля торгового центру «Кит», який розташований за адресою: вулиця Мала Морська, 108/5 в місті Миколаєві, де помітили купівельний візок об`ємом 100 л, який належить ПП «Таврія Плюс». У цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаного майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб та працівників торгового центру «Кит», ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_7 , повторно таємно викрали вищевказаний візок, після чого, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 спричинили ПП «Таврія Плюс» матеріальний збиток на загальну суму 1 497 гривень 43 копійки.
Таким чином, суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
На підставі ч.1 ст. 474 КПК України до суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про примирення від між представником потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.
Відповідно до даної угоди представник потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 .
Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 2 рік. Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимоги п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України
Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.
Сторони кримінального провадження просять затвердити вказану угоду.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору, для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 просить затвердити угоду, в якій він беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Представник потерпілого ОСОБА_6 також просить затвердити угоду про примирення з підозрюваним ОСОБА_4 і розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, підтвердив суду, що не має до підозрюваного матеріальних претензій. Матеріальну шкоду йому відшкодовано в повному обсязі.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, в скоєнні якого ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним, згідно з вимогами ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди згідно зі ст. 66 КК України судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.
Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Керуючись Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угоди", статтями 314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про примирення від 25.05.2017 р., укладену між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про примирення від 25.05.2017 року покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 2 рік.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимоги п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1