Cправа № 750/2082/17
Провадження № 1-кс/750/498/17

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора щодо нездійснення ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, означеною ним самим, як «скарга на бездіяльність прокурора Чернігівської місцевої прокуратури щодо встановлення строків проведення процесуальних дій по кримінальному провадженню за № 0008655».

У скарзі ним зазначено, що 21.12.2016, він, у порядку ст. 308 КПК України, звернувся до прокурора Чернігівської області зі скаргою, щодо встановлення строків за його клопотаннями, яка 29.12.2016 була направлена за належністю до Чернігівської місцевої прокуратури, проте в порушення вимог чинного законодавства його в установлені строки не було повідомлено про її розгляд, крім того 25.01.2017 ним, з метою реалізації свого конституційного права на вільне отримання інформації щодо реалізації своїх прав та законних інтересів був направлений запит до прокурора Чернігівської місцевої прокуратури «у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» для отримання інформації про результати розгляду скарги». На підставі цього, у скарзі робиться висновок про те, що «наведені аргументи свідчать про бездіяльність прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 щодо розгляду скарги в порядку вимог ст. 308 КПК України». Разом з тим, у подальшому міститься прохання до суду про зобов`язання тим «прокурора Чернігівської місцевої прокуратури», але вже без зазначення прізвища взагалі, встановити обов`язкові строки щодо проведення допиту учасників кримінального провадження, проведення перевірки діяльності підприємства, перекваліфікації злочинних діянь та вручення підозри.

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, разом з тим до початку судового засідання від нього надійшло клопотання, в якому він зазначив про розгляд скарги в його відсутність, а також підтримав свої вимоги та просив задовольнити скаргу.

Прокурор в судовому засіданні, заперечував проти задоволення скарги, зазначивши, що ОСОБА_4 звернувся до суду з такою на бездіяльність прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , котрий є керівником, означеної прокуратури, разом з тим, той саме, як керівник прокуратури, не входить до групи прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні № 0008655, оскільки не призначався, а відповідно і не являється процесуальним прокурором чиї дії або ж бездіяльність можливо оскаржити, на підтвердження чого надав в судовому засідання витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008655 від 05.11.2015. Крім того, пояснив, що якщо особа, яка подала скаргу, в дійсності мала на увазі не керівника прокуратури, а безпосередньо прокурора, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, що неможливо визначити з тексту скарги, то саме такий прокурор не наділений правом встановлення таких строків, котрі зазначені у ст. 308 КПК України, що також не може слугувати законною підставою для задоволення скарги.

Заслухавши пояснення прокурора та дослідивши в судовому засіданні надані матеріали скарги, суд доходить висновку, що за результатами розгляду скарги, належить відмовити в її задоволенні.

Кримінальне провадження було здійснене на основі принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів, а також диспозитивності, разом з тим, особа, яка подала скаргу, не довела обґрунтованість тієї. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не перебираючи на себе цю частину процесу.

Суд наголошує на тому, що відповідно до положень ст. 303 КПК України існує виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час проведення досудового розслідування слідчому судді, а саме глава 26 КПК України у ч. 1 ст. 303 КПК розмежовує 8 позицій щодо можливого абсолютно різного за правовим змістом оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, де у пунктах 1-8 цієї норми закону перераховані наступні, такі як:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - що може бути оскаржено заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слід зазначити, що виходячи з викладено вище, таке, відповідно передбачає окремий специфічний вид розгляду кожної із скарг у судових засіданнях, котрі відрізняються колом учасників процесу, порядком розгляду, строком того, а крім того, відповідно до положень ч.1 ст. 304 КПК України передбачається і строк, протягом якого можливе подання такої скарги щодо названих рішень, дій чи бездіяльності (протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії, або бездіяльності). Але особа, яка подала скаргу взагалі уникла посилань на спеціальні норми, ряд з яких і містить ст. 303 КПК України, тобто відсутнє посилання на конкретні пункти частини 1 цієї норми закону, однак, як зазначено вище, саме ці конкретні норми, передбачені у ст. ст. 303, 304 КПК України і є визначальними для суду в частині встановлення порядку розгляду.

В судовому засіданні встановлено, що особа, яка подала скаргу, дійсно спочатку зверталась до прокурора Чернігівської області зі скаргою у порядку ст. 308 КПК України, котра такою прокуратурою була скерована до Чернігівської місцевої прокуратури. Однак, особа, яка подала скаргу, при зверненні до суду так і не визначилась із суб`єктом оскарження, оскільки в одному разі зазначає таким «прокурора Чернігівської місцевої прокуратури», в іншому «прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 », більш того, сама скаргу містить посилання, як на положення ст. 303 КПК України, так і Закону України «Про доступ до публічної інформації», що також передбачає різні процедури розгляду скарги. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, керівник Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , до котрого звернулась особа, яка подала скаргу, не був визначений таким прокурором у даному кримінальному порядку, як це передбачено у ст. 37 КПК України, а відповідно ще і це унеможливлює задоволення скарги з невизначеним обсягом вимог.

Враховуючи, що викладені вище обставини були встановлені лише в судовому засіданні, тобто те, що ОСОБА_4 звернувся зі скаргою, в котрій належно не сформулював вимоги, передбачені діючим законодавством, відповідно такі, які повинні підпадати під визначені у ч. 1 ст. 303 КПК України, що регламентує розгляд всіх рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора під час досудового розслідування, а суд самостійно не може визначити у якому порядку повинна бути розглянута така скарга, та не має законних підстав перебирати на себе подібне визначення, за умови існування інституту диспозитивності, визначеного ст. 26 КПК України, в задоволенні скарги належить відмовити.

Законом не передбачені інші форми реагування суду на таку ситуацію, як пересилання скарги, виділенні її в частині, усунення недоліків, тощо, в зв`язку з тим, що це не є компетенцією суду і не може бути виконане тим, оскільки є предметом волевиявлення саме особи, яка подала скаргу і не перешкоджає її праву на подальший судовий захист у встановленому законом порядку, тобто поданню скарги з точно визначеним предметом оскарження.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 26, 303, 306, 307, 309 КПК України,
у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1