Справа № 168/442/17
Провадження № 1-кс/168/107/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2017 року смт. Стара Вижівка
Старовижівський районний суд Волинської області, слідчий суддя ОСОБА_1 , секретар с/з ОСОБА_2 ,
особи, у якої вилучено майно ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в смт. Стара Вижівка клопотання слідчого слідчого відділення Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про арешт майна,
10 липня 2017 року слідчим слідчого відділення Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 було подано клопотання, погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «Оpel Zafira-A», чорного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .
Своє клопотання обґрунтовує тим, що 06 липня 2017 року о 06 год. 50 хв. до Старовижівського відділення поліції через служби «102» надійшло повідомлення, від начальника відділу прикордонної служби ОСОБА_5 пункт пропуску «Ягодин», про те, що в ході пошукових заходів виявлено можливе місце зльоту та посадки літального апарату, який може бути причетним до незаконного перетину кодону, а також виявлено автомобіль «Опель Зафіра», номерний знак НОМЕР_1 , водій якого може бути причетний до вчинення злочинів передбачених статтями 332, 334 КК України. Крім того, 06 липня 2017 року в чергову частину Старовижівського ВП від Державної прикордонної служби України надійшло письмове повідомлення про виявлення кримінальних правопорушень передбачених статтями 332, 334 КК України.
Зазначає, що в ході проведеного досудового розслідування встановлено, що підрозділами Державної прикордонної служби України та Прикордонної варти Республіки Польща зафіксовано факти порушення державного кордону малим літальним апаратом (за попередніми даними мотодельтоплан) та встановлено можливе місце злету та посадки зазначеного малого літального апарату, а також виявлено транспортний засіб марки «Оpel Zafira-A», чорного кольору, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , в якому знаходився один громадянин, який в той час спав та виявлено увімкнену радіостанцію марки «Baofeng» чорного кольору, одну пластикову каністру білого кольору місткістю 30 л., на дні якої знаходиться рідина зовні схожа на бензин, одну пластикову каністру червоного кольору місткістю 20 л. заповнену рідиною зовні схожою на бензин та 12 світодіодних ліхтарів, які можуть використовуватися для освітлення злітно-посадкових смуг та для нічних стрибків з парашутом.
Вищезазначений автомобіль було вилучено та поміщено на зберігання на території Старовижівського ВП. Зазначає, що 10 липня 2017 року був проведений огляд автомобіля та виявлені дві клейкі стрічки скотчу синього кольору, який ззовні схожий на скотч, вилучений під час огляду місця події ймовірного місця зльоту літального апарату.
Враховуючи, що вказаний тимчасово вилучений автомобіль відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, для речових доказів, а тому 06 липня 2017 року вони визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.
Під час огляду місця події та огляду автомобіля ОСОБА_4 заперечив належність йому речей, які знаходились в салоні автомобіля.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з підстав наведених у ньому та просив його задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що даний автомобіль був та є у його правомірному користуванні; скотч в автомобілі лежить постійно, підстав для накладення арешту не вбачає, а тому в задоволенні клопотання просив відмовити.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з вимогами частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Вимогами частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно зі статтею 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз зазначених норм закону дає підстави зробити висновок про те, що арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому статтею 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, однак не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
В судовому засіданні встановлено, що в даному кримінальному провадженні на момент розгляду клопотання підозра щодо конкретної особи не оголошувалась, ОСОБА_4 підтверджено правомірність користування автомобілем, на який просять накласти арешт та зазначено коло осіб, які мають право користуватися даним автомобілем, в матеріалах справи відсутні докази про визнання автомобіля речовим доказом, лише постановою слідчого від 06 липня 2017 року даний автомобіль залишено на зберігання Старовижівському ВП, хоча клопотання про арешт обґрунтоване необхідністю збереження речових доказів.
Враховуючи викладені норми закону та обставини справи, а також те, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, зокрема ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що слідчим не доведено необхідності такого арешту та наявності ризиків передбачених абзацом другим частини 1 статті 170 КПК України, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 371, 372, 376, 392- 395 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль марки «Оpel Zafira-A», чорного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , - відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
У відповідності до вимог частини 3 статті 173 КПК України, автомобіль марки «Оpel Zafira-A», чорного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , негайно повернути особі, у якої таке майно вилучено - ОСОБА_4 .
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1