Провадження № 11-кп/792/420/17
Справа № 686/7332/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0007072 від 04 листопада 2016 року за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 04 травня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нове Поріччя Городоцького району, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, підприємця, неодруженого, мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого-
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, то становить 3400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3466 грн. 52 коп. процесуальних витрат.
Питання про речові докази вирішено на підставі ст. 100 КПК України.

За вироком суду 04 листопада 2016 року біля 17 год. 30 хв. ОСОБА_8 , керуючи автобусом «Volkswagen LT35» д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Молодіжній в м. Хмельницькому в напрямку від вул. Інститутської до вул. Тернопільської, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований на вул. Молодіжній неподалік зупинки громадською транспорту "Поліклініка №4", на якому перебував пішохід, в порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України не зменшив швидкість руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину вулиці Молодіжної по вказаному нерегульованому пішохідному переходу з ліва на право по ходу руху автомобіля, та скоїв на неї наїзд.
Внаслідок цього пішохід ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодженн, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити і виключити з вироку додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Просить врахувати, що він щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, повністю визнав свою вину, примирився з потерпілою і повністю відшкодував їй завдані збитки, будь-які претензії зі сторони потерпілої відсутні, а також те, що він працює водієм транспортного таксі і позбавлення його права керування означає позбавити його заробітку, через що і його сім`я залишиться без доходів і засобів до існування.

Потерпіла ОСОБА_7 також, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати, звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Зазначає, що після вчинення дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_8 відразу зупинився та надав їй першу медичну допомогу, викликав карету швидкої допомоги.
Наступного дня обвинувачений прийшов до неї додому відшкодував усі завдані моральні та матеріальні збитки та фактично примирився з нею, жодних претензій до обвинуваченого у неї немає.
Окрім того, ОСОБА_8 і по сьогоднішній день продовжує допомагати їй матеріально, купує ліки та продукти харчування, так як проживає вона сама.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_7 , кожного на підтримання доводів своєї апеляційної скарги, прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до норм, передбачених ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілом середнього степеню тяжкості тілесні ушкодження, ґрунтується на зібраних у справі доказах, не оспорюється в апеляційних скаргах, як не оспорюється апелянтами і правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному, не заперечував факту вчинення злочину.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які в подальшому не могли бути оспорені в апеляційному порядку, обмежився лише допитом обвинуваченого, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.286 КК України.

У зв`язку з цим фактичні обставини справи не є предметом розгляду в апеляційній інстанції.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його.

При цьому суд першої інстанції в повній мірі врахував те, що ОСОБА_8 щиро розкаявся, повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував потерпілій збитки і остання просить його суворо на карати, а тому призначив мінімальне покарання передбачене санкцією ч.1 ст. 286 КК України.

Призначаючи додаткове покарання суд врахував і те, що ОСОБА_8 хоча в силу ст.89 КК України є не судимим, проте раніше вже допускав порушення правил дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого, за що засуджувався до реального відбування покарання у виді позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами. І знову допустив грубе порушення правил дорожнього руху України, а саме скоїв наїзд на пішохода, який перетинав проїзну частину дороги по перегульованому пішохідному переходу.

За таких обставин підстав для зміни вироку та виключення з додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, про що порушено питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

Посилання потерпілої в апеляційній скарзі про необхідність застосування ст.46 КК України та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим не можуть бути задоволені, оскільки цей вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується до осіб, які вперше вчинили злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості..

Проте ОСОБА_8 раніше вчиняв аналогічний злочин зі смертельними наслідками і засуджувався до реальної міри покарання.

За таких обставин апеляційна скарга потерпілої не підлягає до задоволення.

Призначене покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 04 травня 2017 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .