Номер провадження: 11-сс/785/8/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

адвоката - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районого суду м. Одеси від 23 листопада 2016 року про задоволення клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке узгоджено з прокуром Одеської місьцевої прокуратури № 3 м. Одеси ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з матеріалів судової справи, на теперішній час, в слідчому відділі Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007106 від 09.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В рамках проведення досудового розслідування за даним кримінальним провадженням слідчий звернувся до суду з клопотання про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Як вважає досудове слідство, даний об`єкт нерухомого майна може служити речовим доказом в рамках досудового слідства, яке проводиться по кримінальному провадженню, так як на даний час є підстави вважати, що ця квартира придбана за кошти, якими ОСОБА_9 заволоділа шляхом обману та зловживаючи довірою Патріка Кізел Отто, тобто за грошові кошти. які отримані злочинним шляхом.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2016 року клопотання слідчого було задоволено і накладено арешт на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 з забороною будь якого відчуження, а також обмеження права розпорядження нерухомим майном.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_11 подали апеляційну скаргу, в який просять ухвалу слідчого судді про арешт майна скасувати на тій підставі, що його накладено з порушенням вимог, передбачених ст.ст. 170, 171 КПК України і арештоване майно не відповідає підставам, які передбачені законодавством для накладення арешту на майно, так як відсутні наявні свідчення того, що воно видобуто злочинним шляхом.

Також доводить, що квартира на яку було накладено арешт була куплена на грошові кошти, які належали саме ОСОБА_9 і ніякого відношення до кримінального провадження не має.

Крім звертають увагу на те, що ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні не є підозрюваною і їй про підозру не повідомлялось.

В зв`язку з цим ОСОБА_9 і адвокат ОСОБА_8 просять після скасування ухвали слідчого судді постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Також апелянти вважають, що вони не пропустили строк для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді так як вони не були присутні в судовому засіданні при розгляді слідчим суддею клопотання про накладення арешту на майно, про його існування дізнались випадково, звертались до суду першої інстанції з заявою про надання їм копії ухвали, але так його і не отримали, після чого подали апеляційну скаргу.

Судова колегія вважає, що апелянти не пропустили строк для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, так як дійсно вони були відсутні в судовому засіданні при накладення арешту на майно, копії ухвали слідчого судді не отримали, а згідно з вимогами ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує… то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Вислухавши доповідача, адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до статті 167 КПК України, підставами для тимчасового вилучення майна мають бути :

2. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частина 2 ст. 170 КПК України свідчить про те, що слідчий суддя може накласти арешт на майно у вигляді речей, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним в частині другої ст. 167 КПК України, а також з метою забезпечення цивільного позову.

Мотивуючи своє рішення про необхідність накладення арешту слідчий суддя постався на те, що вилучене майно має всі ознаки речового доказу, що відповідає вимогам ст. 98 КПК України, воно необхідне необхідне для подальших слідчих дій спрямованих на розкриття кримінального правопорушення, зокрема може мати значення речового доказу по справі в зв`язку з чим є підстави для накладення на нього арешту.

Як пояснив суду прокурор, під час проведення досудового слідства, було набуто інформацію про можливу причетність ОСОБА_9 до скоєння кримінального правопорушення, пов`язаного з заволодінням грошовими коштами ОСОБА_12 , на даний час проходить перевірку слідчим з вирішення питання про визнання його речовим доказом по справі і його арешт необхідний органам досудового слідства в рамках розслідування кримінального провадження внесеного в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.190 КК України і своєю метою носить запобіганню його перепродажу і уникнути можливості розпорядження.

Судова колегія також приймає до уваги те, що на даний час, коли проводиться досудове слідство, та немає відповіді на всі питання з приводу придбання квартири на яку накладено арешт, є достатні підстави вважати, що дане майно могло бути придбано з використанням грошових коштів отриманих шахрайським шляхом, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для слідчого звертатись з клопотанням про арешт майна.

Судова колегія не може погодитись з доводами адвоката про те, що арештована квартира була придбана ОСОБА_9 за власні кошти, так як слідчим суддею приймалось рішення на тих підставах, що органи досудового слідства вважають це майно набутим за допомогою шахрайських дій і відмова в накладенні арешту на квартиру, може призвести до її пошкодження, знищення, подальшого перепродажу, що буде перешкоджати проведенню досудового слідства та встановлення істини по справі, або зробить неможливим виконання подальших процесуальних судових рішень, а саме забезпечення цивільного позову.

За таких обставин, а також з врахуванням документів, що містяться в матеріалах судової справи, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, про необхідність накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 п. 1, 419 , 422 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке узгоджено з прокуром Одеської місьцевої прокуратури № 3 м. Одеси ОСОБА_7 про накладення арешту на обєкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 - залишити без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області :

ОСОБА_13 ОСОБА_3 ОСОБА_4