Провадження № 1-кп/643/1027/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.12.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

за участі обвинуваченої ОСОБА_4 ,

за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0008733, за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ков`яги, Валківського району, Харківської області, громадянки України, раніше не судимої, не заміжньої, вірменки, з середньою освітою, студентки 2-го курсу заочного відділення Національного фармацевтичного Університету, інваліда 3-ї групи, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384 КК України, -

в с т а н о в и в :

21.09.2016 року, точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні Московського ВП ГУНП в Харківській області, за адресою : м. Харків, вул. Халтуріна 30, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину за ст. 383 КК України звернулась до Московського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про те, що 10.09.2016 року близько 12:00 годин малознайомий на ім`я ОСОБА_6 знаходячись біля будинку №160 по вул. Академіка Павлова м. Харкова із погрозою застосування предмета, схожого на ніж, заволодів її золотими виробами, чим спричинив матеріальну шкоду.

За вказаним фактом 21.09.2016 слідчим відділом Московського ВП ГУНП в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України за № 0007344.

Однак, під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0007344 встановлено, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи неправдивість свого повідомлення, та бажаючи, щоб його визнали за правдиве, діючи умисно, з метою приховання від батьків достовірної інформації про факт добровільної передачі золотих виробів раніше знайомому їй ОСОБА_7 , подала до Московського ВП ГУНП в Харківській області заяву, яка містить завідомо неправдиві відомості про вчинення відносно неї тяжкого кримінального правопорушення ОСОБА_7 , чим зробила завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

В ході проведення розслідування по кримінальному провадженню № 0007344 розслідування встановлено, що 10.09.2016 ОСОБА_4 добровільно, на прохання ОСОБА_7 , передала останньому належні їй вироби із золота, які останній заклав до ломбардних установ, запевнивши ОСОБА_4 про повернення через певний час боргу в грошовому еквіваленті. В подальшому, ОСОБА_4 не отримавши від ОСОБА_7 грошових коштів, будучи розлюченою на останнього та бажаючи приховати від батьків факт відсутності належних їй золотих виробів, подала до Московського ВП ГУНП в Харківській області заяву, яка містить завідомо неправдиві відомості про вчинення відносно неї ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.

Крім того, 24.09.2016 року, ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні кабінету слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , за адресою: м. Харків, вул. Халтуріна 30, в період часу з 09 години 00 хвилин по 10 годину 30 хвилин, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, а саме за завідомо неправдиве показання потерпілого,під час допиту у якості потерпілої по кримінальному провадженню № 0007344 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, діючи умисно, надала слідчому по провадженню ОСОБА_8 завідомо неправдиві показання про те, що 10.09.2016 року близько 12:00 годин, малознайомий на ім`я ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №160 по вул. Академіка Павлова м. Харкова, із погрозою застосування предмета, схожого на ніж заволодів її золотими виробами, чим спричинив матеріальну шкоду.

Однак, в ході проведення розслідування по кримінальному провадженню № 0007344 встановлено, що 10.09.2016 ОСОБА_4 добровільно, на прохання ОСОБА_7 передала останньому належні їй вироби із золоту, які останній заклав до ломбардних установ, запевнивши останню про повернення через певний час боргу в грошовому еквіваленті. В подальшому, ОСОБА_4 не отримавши від ОСОБА_7 грошових коштів, будучи розлюченою на останнього та бажаючи приховати від батьків факт відсутності належних їй золотих виробів, подала до Московського ВП ГУНП в Харківській області заяву, яка містить завідомо неправдиві відомості про вчинення відносно неї ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, а в подальшому надала слідчому завідомо неправдиві показання, в яких підтвердила факт вчинення ОСОБА_7 відносно неї тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 383 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину, поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому злочину, та за ч. 2 ст. 384 КК України, тобто завідомо неправдиве показання потерпілого під час провадження досудового слідства, поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому злочину.

21.12.2016 року в даному кримінальному провадженні між прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 , відповідно до вимог ч.2 ст. 468 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості, за якою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.2 ст.383, ч.2 ст. 384 КК України, щодо узгодженого покарання в вигляді: за ч.2 ст. 383 КК України - 2 років обмеження волі, ч.2 ст. 384 КК України - 1 рік шість місяців обмеження волі, ст. 71 КК України - за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточного призначення покарання у вигляді двох років обмеження волі. Враховуючи, що в ході досудового розслідування встановлені обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , той факт, що нею вчинено кримінальні правопорушення, що не є тяжкими, враховуючи беззастережне визнання нею своєї провини, щире розкаяння у вчиненому та сприяння проведенню досудового розслідування, данні про її особистість, сторони погоджуються на можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та із застосуванням визначених судом обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні просила затвердити укладену угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст. 384 КК України в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просить суд угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченої не заперечувала проти затвердження угоди на вище визначених умовах.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скаргу обвинувачена під час кримінального провадження не подавала.

Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст.383, ч.2 384 КК України є правильною. Злочини у вчиненні яких обвинувачена визнала себе винуватою, відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості і відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Таким чином, у суду є обґрунтовані підстави вважати, що сторони при укладенні угоди діяли добровільно. Взяті обвинуваченою на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384 КК України. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачена підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирались, суд також не вбачає за потрібне обирати стосовно неї запобіжні заходи до набрання вироком законної сили.

Судових витрат по справі немає.

Речових доказів по справі немає.

Керуючись ст.ст.370,373,374,475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21.12.2016 року, укладену між прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 .

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України і призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 21.12.2016 року покарання:

за ч.2 ст. 383 КК України - у вигляді двох років обмеження волі;

за ч.2 ст. 384 КК України - у вигляді одного року шести місяців обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді двох років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів через районний суд.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1