Справа № 467/618/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2017 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання старшого слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В :
26 червня 2017 року старший слідчий СВ Арбузинського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилався на те, що 08 листопада 2016 року до чергової частини Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_6 про те, що голова ФГ «Шепіт» ОСОБА_7 самовільно зайняв земельну ділянку площею 50 га, розташовану неподалік від с. Садове Арбузинського району Миколаївської області, яка належить ОСОБА_6
09 листопада 2016 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000432.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 надано право постійного користування земельними ділянками з кадастровим номером :04:000:0026 площею 24,1 га та з кадастровим номером :04:000:0027 площею 25,9 га, які розташовані на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області за межами населеного пункту. Вказані земельні ділянки самовільно зайняті головою ФГ «Шепіт» ОСОБА_7 , а саме : засіяні сільськогосподарськими культурами.
В клопотанні зазначено, що майно (врожай сільськогосподарських культур) являється предметом, що є об`єктом кримінально протиправних дій, набутим кримінально протиправним шляхом та у повному обсязі відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, які встановлені для речових доказів у кримінальному провадженні.
З метою виконання завдань кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно - врожаю сільськогосподарських культур, які знаходяться зазначених вище на самовільно зайнятих земельних ділянках, оскільки вказане майно є беззаперечним доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197 1 КК України та має важливе доказове значення для кримінального провадження.
Слідчий вважає, що існують реальні обставини, які підтверджують, що незастосування заборони відчуження, розпорядження та користування майном призведе до його псування або зникнення (втрати), що не забезпечить дієвості даного кримінального провадження. Незастосування арешту унеможливить виконання завдання кримінального провадження, встановлення винних осіб, внаслідок того, що вражай може бути відчужений, спотворений чи знищений.
Просить слідчого суддю накласти арешт на врожай сільськогосподарських культур, які знаходяться на самовільно зайнятих земельних ділянках з кадастровим номером :04:000:0026 площею 24,1 га та з кадастровим номером :04:000:0027 площею 25,9 га, які розташовані на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, заборонити будь-якій фізичній чи юридичній особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися врожаєм сільськогосподарських культур, які знаходяться на самовільно зайнятих земельних ділянках :04:000:0026 площею 24,1 га та з кадастровим номером :04:000:0027 площею 25,9 га, які розташовані на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, у тому числі здійснювати збір урожаю із застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки або без такої та надати дозвіл старшому слідчому СВ Арбузинського ВП Братського ГУНП в Миколаївській області капітану поліції ОСОБА_5 вилучити шляхом збирання і транспортування до місця зберігання врожай сільськогосподарських культур, які знаходяться на вказаних самовільно зайнятих земельних ділянках.
В судовому засіданні прокурор підтримав внесене слідчим клопотання повністю, посилався на його обґрунтованість, просив клопотання задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на його незаконність та безпідставність, а також пояснив слідчому судді, що ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні є лише свідком, а ніяк не підозрюваним чи обвинуваченим. Матеріали клопотання не містять відомостей про наявність цивільного позову та про оцінку майна, розмір шкоди не визначено. Зазначені у клопотанні земельні ділянки використовуються ФГ «Шепіт», членом якого є потерпілий ОСОБА_6 , який отримує 10 % доходу від обробітку земельних ділянок. Окрім того, слідчий невірно зазначив місце розташування земельної ділянки, оскільки 28.12.2016 року с. Садове ввійшло в склад Благодатненської сільської ради, в ньому залишився лише староста, а тому зазначеної слідчим у клопотанні адреси, на якій розташовані земельні ділянки не існує. При цьому потерпілий ОСОБА_6 порушив вимоги закону, оскільки на підставі одного державного акту на землю створив друге фермерське господарства «Ліспома». При цьому ОСОБА_7 працює на вказаних земельних ділянках законно, на підставі наданих ОСОБА_6 розписок, сплачує податки, а ОСОБА_6 хоче забрати в нього врожай. Таким чином, слідчим порушено вимоги ст.ст. 170, 98 КПК України при внесенні клопотання про арешт майна, а матеріали, додані до нього є сфальсифікованими.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що на зазначених в клопотанні земельних ділянках засіяно 38 га пшениці, 2 га гороху та соняшник. Він обробляє ці земельні ділянки на законних підставах, сплачує податки, будь-яких претензій з боку держави до нього не було. При цьому ОСОБА_6 залишається засновником фермерського господарства, в той час як він являється засновником вже реорганізованого фермерського господарства. Ніякого закону він не порушував.
Заслухавши позиції прокурора, захисника, свідка ОСОБА_7 , перевіривши доводи клопотання та його відповідність вимогам КПК України, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За правилами п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, слідчий зазначає, що майном, на яке він просить накласти арешт, є врожай сільськогосподарських культур, який, в свою чергу, являється предметом, що є об`єктом кримінально протиправних дій, набутим кримінально протиправним шляхом та у повному обсязі відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, які встановлені для речових доказів.

Однак наведене формулювання є суперечливим і не відповідає доктрині кримінального права, згідно якої об`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. В той час як предметом даного злочину є земельна ділянка, як об`єкт права власності чи користування.

Крім того, слідчим не зазначено та не обґрунтовано яким саме чином врожай сільськогосподарських культур відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, в контексті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України. Та не розкрито змісту доказового значення врожаю сільськогосподарських культур.

Імперативна норма ч.2 ст. 171 КПК України зобов`язує слідчого, прокурора у клопотанні про арешт майна зазначити :

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, при перевірці додержання слідчим вимог вказаної правової норми слідчим суддею було встановлено, що внесене клопотання наведеним вимогам не відповідає.

Зокрема, як на підставу застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчий посилається на те, що існують реальні обставини, які підтверджують, що незастосування заборони відчуження, розпорядження та користування майном з приводу якого внесене клопотання, призведе до його псування або зникнення (втрати). При цьому незастосування арешту, на думку слідчого, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, встановлення винних осіб, оскільки врожай може бути відчужений, спотворений чи знищений.

В той же час слідчий не наводить таких обставин, доказів на підтвердження їх існування не надає, що дає підстави вважати, що слідчий гіпотетично припускає наявність таких обставин, адже в разі їх реальності він мав би зазначити їх в клопотанні.

З огляду на таке, слідчим не дотримано вимоги п. 1 ч.2 ст. 171 КПК України щодо зазначення підстав та обґрунтування необхідності застосування арешту.

Окрім цього, слідчим не виконано вимоги п.2 ч.2 ст. 171 КПК України, оскільки в клопотанні не зазначено навіть назви сільськогосподарських культур, на які останній просить накласти арешт.

В судовому засіданні прокурор пояснив, що слідчий не є експертом, а тому на даний час неможливо точно встановити вид і назву сільськогосподарських культур, в подальшому з цього питання буде призначено експертизу.

На виконання вимог п. 3 ч.2 ст. 171 КПК України слідчий мав би надати документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Натомість матеріали, додані до клопотання, не містять достатньо достовірних та беззаперечних відомостей про те, кому належить врожай сільськогосподарських культур, або ж ким він використовується.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 та його захисник підтвердили, що сільськогосподарські культури засіяні ОСОБА_7 , однак будь-які інші докази на підтвердження цього в матеріалах клопотання відсутні.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що протокол допиту свідка є нечитаємим, оскільки ні прізвища свідка, ні дати його допиту, а так само і його показань розібрати неможливо.

Що стосується визначення розміру завданої шкоди, на яку звертав увагу захисник, то слідчий суддя звертає увагу, що обов`язок слідчого, прокурора зазначити розмір шкоди та підтвердити його, виникає у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу, в той час як слідчий вніс дане клопотання на підставі п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, що в судовому засіданні підтвердив прокурор.

За такого, слідчим при внесенні клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000432 від 09.11.2016 року не дотримано вимоги п.п. 1-3 ч.2 ст. 171 КПК України, що у відповідності до ч. 3 ст. 172 має наслідком повернення цього клопотання прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин.

При цьому, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя звертає увагу, що прокурор, слідчий при внесенні клопотання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, мають дотримуватись норм не лише глави 17 розділу ІІ Кримінального процесуального кодексу України, а й загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ч.3 ст. 132 КПК України, відповідно до яких застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що :

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відомостей щодо пред`явлення підозри особі, якій належать сільськогосподарські культури, до матеріалів клопотання також не додано.

За такого, клопотання старшого слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про арешт майна, внесеного в рамках кримінального провадження № 0000432 від 09.11.2016 року підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин.
На підставі викладеного, керуючись ст. 171, 172 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотаннястаршого слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про арешт майна, внесеного в рамках кримінального провадження № 0000432 від 09.11.2016 року повернути прокурору Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокурора тури Миколаївської області для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин.
Ухвала слідчого судді про повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків не може бути оскаржена в апеляційному порядку. Заперечення проти ухвали можуть бути подані від час підготовчого судового провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1