Дата документу Справа № 331/1621/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/445/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/1621/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000959 від 19 березня 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не залишати місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 20 години по 06 годину ранку, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

2) з`являтися до органів досудового слідства і суд, за першим викликом в призначений час;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці, тобто до 14.06.2017 року.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжною заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0000959, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 березня 2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_11 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, з урахуванням обставин злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вважав достатнім застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді не законною та не необґрунтованою. Вважає, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Судом також не в повному обсязі досліджено матеріали кримінального провадження, не враховано те, що підозрюваний з 15.02.2017 року був оголошений в розшук у зв`язку з переховуванням від органу досудового розслідування та місцезнаходження останнього встановлено співробітниками Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області тільки в ході виконання ухвали слідчого судді щодо дозволу на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, зазначає, що підозрюваний може вчинити інший злочин, оскільки ОСОБА_7 на протязі 2016 року за місцем свого мешкання зберігав особливо великий розмір наркотичних речовин, тому існують достатні підстави вважати, що підозрюваний становить суспільну небезпеку та потребує ізоляції від суспільства для того, щоб запобігти вчиненню ним інших злочинів.

Враховуючи викладене, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, відповідно до якої задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, і представлених органом досудового розслідування доказів.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які неможливо запобігти шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, а тому прийшов до висновку про те, що менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт, може вважатись достатнім для виконання покладених на ОСОБА_7 обов`язків.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінальною

правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та наявність постійного місця проживання, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, відсутність судимостей, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж утримання під вартою, ніж прохала сторона обвинувачення у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати усунення або ж суттєве зменшення ризиків.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків вказаних в клопотанні.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

До того ж, слід зауважити, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ризик продовження кримінальної діяльності та ризик перешкоджання встановленню істини у провадженні, не може оцінюватися виключно на підставі припущень, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків або свідчити про такий значний їх ступінь, який може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

Зазначений у апеляційній скарзі ризик переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим він був з 15.02.2017 року оголошений в розшук, у світлі встановлених у суді апеляційної інстанції обставин, свого безумовного підтвердження не знайшов.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на строк 2 місяці до 14.06.2017 року, - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4