Справа № 713/1869/16-к
Провадження №1-кп/713/36/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.02.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000549 від 07.10.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Кути Косівського району Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянство України, непрацюючої, одруженої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з освітою повною загальною середньою, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 06.10.2016 року, біля 13.20 год., перебуваючи на території свого господарства, по АДРЕСА_1 , побачивши, що ОСОБА_5 , яка проживає по АДРЕСА_2 з якою тривалий час перебувала в неприязних стосунках, та яка рухалася на велосипеді повз її господарство, вийшла на зустріч останній та тримаючи в руках дерев`яну палицю спочатку штовхнула, внаслідок чого ОСОБА_5 впала з велосипеда. Після чого нанесла декілька ударів дерев`яною палицею по різним частинам тіла, внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді гематоми в ділянці лівого плечового суглобу, синців на задній поверхні лівого плеча у верхній третині, у правій надплічній ділянці, на задній поверхні лівого передпліччя по зовнішній поверхні, по задній поверхні грудної клітки в ділянці 7-9 ребер, стан після перенесеної ЗЧМТ, які згідно висновку СМЕ №148 від 06.10.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення за ст.125 ч.2 КК України відповідно до обвинувального акту згідно вимог ч.1 ст.337 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що 06.10.2016 року біля 11.00 год. приїхала сестра її чоловіка ОСОБА_9 із своїм чоловіком ОСОБА_10 і забрали її до себе. Привезли додому біля 17.00 18.00 год. Стверджувала, що проживає по сусідству з потерпілою. Ніяких конфліктів з потерпілою у неї не було і того дня потерпілу не бачила. Щодо нанесених потерпілій ушкоджень пояснити нічого не може.

В основу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення прокурором покладено: покази потерпілої ОСОБА_5 , свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , висновок експерта №148 від 06.10.2016 року.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 06.10.2016 року прийшла з сільської ради, де вирішувала питання щодо приватизації земельної ділянки. О 13.00 год. проїжджала на велосипеді повз господарство обвинуваченої. Раптово до неї підбігла обвинувачена, штовхнула її з велосипеда і почала наносити удари палицею по різних частинах тіла. Вона підняла велосипед і пішла, а обвинувачена продовжувала її бити, кричати та ображати. Свідок ОСОБА_12 бачила це і покликала її сина, який завів велосипед і сказав їхати в лікарню.

Побачивши сина, обвинувачена втекла у своє подвір`я. Підтвердила, що раніше з чоловіком обвинуваченої були конфлікти, які виникли давно. Через 10-15 хвилин приїхала ОСОБА_9 і стала сміятися з обвинуваченою, а її чоловік ОСОБА_10 сидів у машині. Після побиття обвинувачена до неї не підходила і з нею не розмовляла.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що 06.10.2016 року, біля 12.30 год. дня залишив автомобіль біля воріт і пішов віднести кошика ОСОБА_12 . Повертаючись почув, як ОСОБА_7 кричала і бачив, як била палицею маму. Він їх розборонив, викликав поліцію, і сам повіз маму до відділення поліції. Підтвердив, що ОСОБА_7 втекла у будинок. Як розпочався конфлікт не бачив. Коли сіли з мамою в машину, то побачив, як до обвинуваченої приїхали ОСОБА_9 з ОСОБА_10 . У них з ОСОБА_7 погані відносини. Побиття тривало на протязі 5-ти хвилин.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що 06.10.2016 року в обід їй приніс кошика ОСОБА_11 і вона бачила, як ОСОБА_7 била палицею потерпілу. Чула, як ОСОБА_7 кричала на ОСОБА_5 і запитувала, чому вона б`є її дітей. Стверджувала, що ОСОБА_11 сказав, що б`ють маму і побіг на крик. Мама йшла по дорозі з велосипедом, а ОСОБА_7 наносила їй удари палицею по плечах і ногах, особисто бачила 2-3 удари. Підтвердила, що також бачила, як приїхали на автомобілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і запитували, що сталося. Шелофастову біля автомобіля не бачила, оскільки вона зайшла у подвір`я.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що 06.10.2016 року біля 12.00 год. приїхала з чоловіком до ОСОБА_7 і забрала її до себе додому. ОСОБА_7 була у них до 17.00-18.00 год. Вечором зателефонувала ОСОБА_7 і сказала, що до неї приходила поліція. За конфлікт між обвинуваченою та потерпілою їй нічого не відомо.

Також суд допитав викликаних за клопотанням сторони захисту свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , а також викликаного за клопотанням представника потерпілої експерта ОСОБА_16 ..

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що конфлікту між обвинуваченою та потерпілою не бачив і про даний конфлікт нічого не відомо. Підтвердив, що бачив, як 06.10.2016 року, біля 11.00 год. ОСОБА_7 сідала у автомобіль із сумками і поїхала у невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 з усіма сусідами має конфлікти. Про конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 їй відомо зі слів, оскільки бачила, як до останньої приходив працівник поліції. Самого конфлікту не бачила, криків не чула. Того дня біля 11.00 год. бачила, як ОСОБА_7 з сумками сідала у автомобіль до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 і поїхала з ними.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що того дня біля 11.00-12.00 год. на автомобілі поїхали з дружиною до ОСОБА_7 і забрали її до себе. Біля 17.00-18.00 год. відвезли ОСОБА_7 назад додому. Конфлікту не бачив. Через день йому сказала дружина, що ОСОБА_5 написала заяву у поліцію.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що нічого не чула про конфлікт між обвинуваченою та потерпілою. Їй розповіла сестра ОСОБА_9 , що того дня ОСОБА_7 була у неї вдома і ОСОБА_5 написала заяву в поліцію.

Експерт ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що експертиза була розпочата 07.10.2016 року. Підтвердив, що станом на 07.10.2016 року у потерпілої були наявні тілесні ушкодження, зазначені у його висновку. У висновку помилково зазначено, що експертиза проведена 06.10.2016 року.

Також суд безпосередньо дослідив при розгляді даної справи надані стороною обвинувачення письмові докази, зокрема:

- витяг з ЄРДР №0000549 від 07.10.2016 року;

- висновок СМЕ №148 від 06.10.2016 року, згідно якого у ОСОБА_5 наявні тілесні ушкодження: гематома в ділянці лівого плечового суглобу, синці на задній поверхні лівого плеча у верхній третині, у правій надплічній ділянці, на задній поверхні лівого передпліччя по зовнішній поверхні, по задній поверхні грудної клітки в ділянці 7-9 ребер, стан після перенесеної ЗЧМТ.

Тілесні ушкодження у вигляді гематоми та синців виникли в результаті дії твердих тупих предметів або удару об такі, можливо їх виникнення внаслідок нанесення ударів дерев`яною палицею, при обставинах і в строк вказаних в фабулі постанови і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що привели до короткочасного розладу здоров`я.

Суд, заслухавши показання обвинуваченої ОСОБА_7 , яка вину не визнала, захисника ОСОБА_8 , який просив виправдати обвинувачену, прокурора ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_5 , її представника ОСОБА_6 , які вважали обвинувачення доведеним, свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , експерта ОСОБА_16 , дослідивши та вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до таких висновків.

В основу вироку Суд кладе покази потерпілої ОСОБА_5 , оскільки вони дані в судовому засіданні, узгоджуються з висновком СМЕ №148 від 06.10.2016 року та показами свідка ОСОБА_12 .. Підстав для обмови обвинуваченої свідком ОСОБА_12 та потерпілою ОСОБА_5 судом не встановлено.

Зазначені докази є належними, оскільки у своїй сукупності прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, та є допустимими, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

До показів свідка ОСОБА_11 суд відноситься критично, оскільки він є сином потерпілої.

До показів свідка ОСОБА_9 суд також відноситься критично, оскільки вона є рідною сестрою чоловіка обвинуваченої.

Покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , хоча і є допустимими, однак є неналежними доказами, оскільки не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому судом до уваги не приймаються.

Інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України стороною обвинувачення не надано.

Ухвалюючи вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_7 суд дійшов висновку, що сукупністю наданих стороною обвинувачення належних та допустимих доказів, з достатньою повнотою встановлено, що 06.10.2016 року, біля 13.20 год. на вул. Гагаріна с. Чорногузи подія кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, мала місце, вину обвинуваченої ОСОБА_7 повністю доведено, а вчинене обвинуваченою діяння вірно кваліфіковано за даною статтею, оскільки ОСОБА_7 умисно нанесла ОСОБА_5 декілька ударів дерев`яною палицею по різним частинам тіла, внаслідок чого отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Невизнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї вини, є обраним способом захисту і свідчить про її бажання уникнути відповідальності за вчинене.

Доводи захисника обвинуваченої про те, що остання під час вчинення правопорушення перебувала в іншому місці, а свідок ОСОБА_12 у цей час могла бути на роботі в м. Вижниця ґрунтуються на припущеннях, спростовуються показами потерпілої, свідків, які підтвердили факт приїзду свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі, які могли помилитися в часі, і доказів протилежного ним суду не представлено.

Твердження захисника про неналежність як доказу висновку експерта з підстав його не підписання лаборантом, неправильної дати закінчення експертизи спростовуються показами експерта ОСОБА_16 , наданими у судовому засіданні.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_7 покарання суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує, що:

згідно копії паспорту серія НОМЕР_1 від 07.04.2005 року, виданого Косівським РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Кути Косівського району Івано-Франківської області, зареєстрована в с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області;

згідно характеристики виконавчого комітету Чорногузівської сільської ради №1379 від 01.11.2016 року, ОСОБА_7 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , одружена, на даний час не працює, виховує з чоловіком двох неповнолітніх дітей, скарг не надходило, поведінка задовільна;

згідно довідки виконавчого комітету Чорногузівської сільської ради №2916 від 01.11.2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_7 №1380 від 01.11.2016 року вона зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять чоловік ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та брат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

згідно довідки КУ «Вижницька центральна районна лікарня» №01-22/1328 від 02.11.2016 року ОСОБА_7 на «Д» обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває;

згідно довідки №2 від 23.01.2017 року ОСОБА_7 перебуває в стані вагітності.

згідно довідки про судимість №132-01112016/73011 від 01.11.2016 року обвинувачена ОСОБА_7 раніше не судима.

Відповідно до ст.66 КК України за обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 суд визнає стан вагітності.

Відповідно до ст.67 КК України за обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Таким чином судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше не судима, вчинила умисний злочин невеликої тяжкості, вину не визнала, за місцем проживання характеризується позитивно, одружена, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

З урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, думки прокурора та потерпілої, даних про особу обвинуваченої, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у межах мінімальної санкції, передбаченої ст.125 ч.2 КК України, що буде в даному випадку законним та справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, а також за своїм розміром здатним сприяти виправленню ОСОБА_7 попередженню скоєння нових правопорушень, як обвинуваченою, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Що стосується заявленого цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , про стягнення з обвинуваченої матеріальної шкоди в сумі 311,00 грн., моральної шкоди у сумі 5000,00 грн., та витрат на адвоката у сумі 500,00 грн. то суд прийшов до висновку про його часткове задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року (із змінами і доповненнями), передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом установлено, що згідно наданої довідки КУ «Вижницька ЦРЛ» №01-22/1503 від 21.12.2016 року ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні не перебувала, їй було призначено лікування, однак доказів придбання зазначених у довідці медичних препаратів потерпілою та її представником суду не надано.

Тому підстав для стягнення матеріальної шкоди у сумі 311,00 грн. у суду немає.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" та ч.3 ст.23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках.

Суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода, але в меншому розмірі ніж 5000,00 грн., і при встановленні розміру завданої моральної шкоди бере до уваги обставини справи, ступінь фізичних і моральних страждань потерпілої, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, визначає її в сумі 1000,00 гривень.

При визначенні заподіяної моральної шкоди суд враховує, що потерпіла ОСОБА_5 перенесла фізичний біль, страждання внаслідок неправомірних дій обвинуваченої, які призвели до ушкодження здоров`я, був порушений нормальний порядок та спосіб її життя.

Також підлягають стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої 500,00 грн. витрат на правову допомогу на підставі ст.88 ЦПК України, що відповідає положенням ч.5 ст.128 КПК України.

Таким чином Суд дійшов висновку, що заявлений по справі цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих злочином, а також витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню. Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (вісімсот пятдесят) 850,00 грн. в дохід держави.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 1000,00 грн. моральної шкоди та 500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1