Провадження № 1-в/317/1288/2016
Справа № 317/4592/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 УДПтС України в Запорізькій області в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, гр.України, освіта незакінчена вища, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 1 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.

ОСОБА_6 засуджений 12.10.2009р. вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 1 ст. 115 КК Україи до 12 років позбавлення волі.

Початок строку: 22.04.2008р.

Кінець строку: 31.08.2018р.

Клопотання мотивоване тим, що на переконання ОСОБА_6 він довів своє виправлення, добросовісно себе поводить, відбув вже більшу частину покарання.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково з підстав, визначених в клопотанні.
Захисник в судовому засіданні підтримала клопотання засудженого, зазначивши, що ОСОБА_6 довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Представник адміністрації колонії ОСОБА_4 висловив думку, щодо відсутності підстав для задоволення клопотання, адже засуджений не в повній мірі довів своє виправлення.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пославшись на те, що засуджений не довів свого виправлення.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_6 , його захисника, представника адміністрації колонії, думку прокурора, суд вважає, що в клопотанні слід відмовити з наступних підстав.
У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_6 відбув.
Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
Відповідно до наданої суду характеристики, підписаної начальником Біленьківської ВК № 99, ОСОБА_6 під час знаходження у Вільнянському слідчому ізоляторі допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання, яке виразилось у зберігання заборонених предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО.
Покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області відбував з 25.01.2010 р., порушень установленого порядку відбування покарання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.
З 18.06.2010 року тримався в Вільнянському слідчому ізоляторі порушень установленого порядку відбування покарання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.
З 05.09.2010 року відбував покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №99, допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання, яке виразилось в антисанітарному стані ліжка, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення СПС. Заохочень не мав.
З 18.12.2011 року тримався в Київському слідчому ізоляторі, порушень установленого порядку відбування покарання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.
З 05.02.2012 року відбував покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №99, допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання, яке виразилось у порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення СПС. Заохочень не мав.
З 14.06.2013 року відбував покарання в Темнівській виправній колонії УДПтС України в Харківській області №100, порушень установленого порядку відбування покарання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.
З 07.07.2013 року відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №99, допустив 1 порушення установленого порядку відбування покарання, яке виразилось у порушенні форми одягу, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення СПС. Заохочень не мав.
З 28.10.2016 року проходив курс лікування в Бучанській виправній колонії УДПтС України в Київській області №85, порушень установленого порядку відбування покарання не допускав та заохочень не мав.
З 25.11.2016 року відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №99, порушень установленого порядку відбування покарання не допускав та заохочень не мав.
На виробництві колонії не працевлаштований.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, з метою встановлення з ними неслужбових стосунків, до виконання передбачених законом вимог персоналу, ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд.
Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного виконання не має.
Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок прагнення не має. У роботі самодіяльних організацій участі не бере, до складу самодіяльних секцій не входить. Провину в скоєному злочині і дотепер не визнає, вважає, що вирок відносно нього винесений незаконно.
31.03.2016р. колонією відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_6 не має жодного заохочення, однак має чотири стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.
Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він досі не заслуговував на заохочення. Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом цього періоду відбування покарання. На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 , оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про його умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1