Провадження №11-кп/772/55/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2016 року в кримінальному провадженні № 0005768, по обвинуваченню ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яким:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яришівка Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
03.11.2006 року вироком Тиврівського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік шість місяців;
12.12.2007 року вироком Тиврівського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ст.. 71 КК України до покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі;
19.03.2008 року вироком Тиврівського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ст.. 70 КК України до покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі;
31.05.2011 року вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ст.. 71, 72 КК України до одного року позбавлення волі;звільненого 21.12.2011 року по відбуттю строку покарання;визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту затримання, тобто з 22.10.2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_10 в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 22.10.2015 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гнівань Тиврівського р-ну , Вінницької обл., громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого, визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію у кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Яришівка Тиврівського р-ну Вінницької області, громадянина України, учня 9 класу Яришівської ЗОШ, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію у кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирішено питання з речовими доказами та витратами за проведені експертизи.
з участю секретаря: ОСОБА_11 ,
прокурора: ОСОБА_12 ,
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2016 рокуОСОБА_10 визнано виним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_10 в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 22.10.2015 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію у кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію у кримінально-виконавчу інспекцію.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що 30 серпня 2015 року приблизно о 23:40 год. ОСОБА_10 , з метою відкритого викрадення чужого майна, вступив в попередню змову із неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .
Перебуваючи у підземному переході залізничного вокзалу станції Вінниця, розташованого на площі Г.Сталінграду, 1 у м. Вінниці, маючи умисел на відрите викрадення чужого майна із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_13 , на плечі у якого знаходилася сумочка чорного кольору з особистими речами.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та з корисливих спонукань, перебуваючи у попередній змові, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 пішли за ОСОБА_13 . Коли останній наблизився до будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 наздогнали потерпілого. Бажаючи закінчити свої злочинні наміри до кінця, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, використовуючи чинник раптовості, нанесли по два і більше (декілька) ударів руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_13 . Однак останній чинив опір, утримував свою сумочку на плечі, не даючи можливості її викрасти. В цей час ОСОБА_10 підняв із землі два каменя, якими жбурнув в бік ОСОБА_13 , при цьому влучив один раз в область лівого плеча позаду. В результаті даного удару ОСОБА_13 перестав пручатися та чинити опір. Після цього ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відкрито заволоділи належною ОСОБА_13 матерчатою сумочкою чорного кольору із вставками зі шкіри, вартість якої складає 450 гривень, в якій знаходилися: мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 4S», black, 16 Gb, ІМЕІ № НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта № 2011/15-21 від 09.11.2015 року складає 5267,10 гривень, сім картку оператора Лайф № НОМЕР_3 , яка вартості для потерпілого не представляє, чоловіче портмоне чорного кольору фірми «Braun Buffel», вартістю 400 гривень, в середині якого знаходилися гроші у сумі 150 гривень. Крім того, в портмоне знаходилися наступні речі та документи: 1) посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 21.06.2002 року на ім`я ОСОБА_13 ; 2) Талон до посвідчення водія серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_13 ; 3) пластикова картка СК «Провідна» № НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_13 ; 4) пластикова картка «ФІШКА» №654; 5) пластикова картка добровільного медичного страхування «PZU» на ім`я ОСОБА_13 ; 6) пластикова картка «Інтернаціонал» банк № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_13 ; 7) візитівки у кількості 11 штук: УПСК на ОСОБА_14 ; АВТОЗАПЧАСТИНИ; журнал Вінниця; магазин ОСОБА_15 ; ЛДЦ «Центр-В»; « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; Итальянские ресторани; готель «Добродій»; ресторан Касабланка; ОСОБА_16 , Развал-Схождение и ремонт ходовой; 8) обпалений фрагмент медичної довідки на право керування транспортним засобом із фотокарткою особи чоловічої статі; 9) три однакових ключі на металевому кільці; 10) ключ із пластмасовою ручкою на кільці із зажимом; 11) зв`язка ключів на кільці, де прикріплено жовтого кольору магніт на 4 ключі, які вартості для потерпілого не представляють.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .ОСОБА_13 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: трьох синців в правій надбрівній ділянці, в ділянці зовнішнього краю правої очиці, в ділянці спинки носа, підшкірного крововиливу на задній поверхні шиї, садна на тлі синця в лопатковій ділянці зліва, садна на тлі синця в підлопатковій ділянці зліва, двох підшкірних крововиливів на задній поверхні грудної клітки справа, трьох підшкірних крововиливів на передній поверхні лівого плеча, дванадцяти підшкірних крововиливів в ділянці зовнішнього краю великого грудного м`яза зліва, в черевній ділянці зліва, на передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва, в черевній ділянці справа, садна на тлі синця на задній поверхні середньо-нижньої третини правого передпліччя, синця на передній поверхні правої гомілки Відповідно до висновку експерта № 1227 від 31.08-30.09.2015 року дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після скоєного ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 6267,10 гривень.
Крім того, 31 серпня 2015 року приблизно о 14:50 год. ОСОБА_10 , з метою відкритого викрадення чужого майна, вступив у попередню змову із неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .
Перебуваючи навпроти приміщення відділення «УкрСибБанк», який розташований по вулиці Островського, 1 у м. Вінниці, маючи умисел на відрите викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підшуковували особу жіночої статі, яку можна було б пограбувати без застосування насильства. Помітивши раніше незнайому їм ОСОБА_17 , у якої на шиї був золотий ланцюжок із кулоном, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вирішили вчинити стосовно неї злочин, при цьому розподілили між собою ролі наступним чином: ОСОБА_10 повинен був залишатися на місці, контролювати перехожих, допомогти та забезпечити безпечні умови для відходу спільників, у разі виникнення перешкоди зі сторони громадян або ж появи правоохоронців, а ОСОБА_8 з ОСОБА_6 повинні були підбігти ззаду та зірвати ланцюжок з потерпілої.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно та з корисливих спонукань, перебуваючи у попередній змові, ОСОБА_10 залишився біля вищевказаного відділення банку, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 пішли за потерпілою ОСОБА_17 через пішохідний перехід та вздовж проїжджої частини вулиці Островського, вибираючи вдалий момент для заволодіння майном останньої. Проходячи повз центральний вхід до Управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області, розташованого по вулиці Островського, 2 у м. Вінниці, ОСОБА_8 залишився наглядати за перехожими, а ОСОБА_6 наздогнав потерпілу ззаду та, схопивши рукою, зірвав з її шиї золотий ланцюжок з кулоном.
Таким чином ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 відкрито заволоділи золотим ланцюжком 500 проби, вагою 5,35 грамів, вартістю 2009,89 гривень (за курсом НБУ вартість складає 375,68 гривень за 1 грам брухту золота) та золотою підвіскою 585 проби, вагою 1,62 грамів, вартістю 712,05 гривень (за курсом НБУ вартість складає 439,54 гривень за 1 грам брухту золота).

Після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, а саме: ОСОБА_10 заклав викрадені золоті вироби до двох ломбардів на свій паспорт, а виручені від закладу грошові кошти ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 поділили між собою.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 спричинили потерпілій ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 2721,94 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_10 не погоджуючись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2016 року відносно нього скасувати та направити справу на новий судовий розгляд для з`ясування нових обставин і встановлення істини по справі.

Апеляційні вимоги мотивовано тим, що були порушені його права на захист так як у нього не було можливості поспілкуватись з адвокатом, а оскільки він не має юридичної освіти нерозумів деяких пунктів обвинувачення і не тільки. На час його затримання співробітниками поліції він просив захисника на що йому відповіли, що закон не передбачає безкоштовного захисника.

Також в апеляційній скарзі зазначає, що потерпіла ОСОБА_17 , при її допиті в судовому засіданні повідомила суду, що на момент коли була скоєна крадіжка обвинуваченого ОСОБА_10 вона не бачила взагалі, але суд не взяв цього до уваги керуючись свідченнями ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Вказує, що на відеозаписах, які були долучені як докази, його не було, натомість суд опираючись на свідчення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які вказують, що він на момент скоєння крадіжки знаходився на лавочці навпроти СІЗО, але на даній будівлі також є камери відеоспостереження, які можуть свідчити, що його там не було.

Також обвинувачений стверджує, що йому не давали можливості бути присутнім в судових засіданнях, незважаючи на те, що конвой його доставляв до суду.

Адвокат ОСОБА_9 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, у якій вказує, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Під час апеляційного розгляду змінила апеляційні вимоги , просить скасувати вирок суду і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції з стадії підготовчого судового засідання.

Адвокат ОСОБА_5 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, у якій вказує, що вирок суду є незаконним оскільки призначене покарання неповнолітньому ОСОБА_6 є занадто суворим і не відповідає ступені тяжкості скоєного ним злочину і щодо його особи, оскільки після вчинення злочину ОСОБА_6 повністю визнав себе винним, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Добровільно мав намір розрахуватись з потерпілою за свою частку нанесеної її матеріальної та моральної шкоди, але ОСОБА_17 відмовилась від надання ОСОБА_6 допомоги. Окрім , суд при частковому задоволенню цивільного позову потерпілої ОСОБА_17 , стягнувши солідарно майнову шкоду в розмірі 9000 грн. не звернув увагу, що моральна шкода заявлена потерпілою не підтверджена доказами . За таких обставин адвокат вважає, що вирок суду за розміром є явно несправедливим через суворість.

Просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2016 року змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`яке покарання та мінімальне стягнення матеріальної та моральної шкоди .

Захисник неповнолітнього ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з вироком суду подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України змінити в частині призначеного покарання неповнолітньому ОСОБА_8 через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та призначити йому за ч. 2 ст. 186 КК України мінімальну міру покарання. На підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком, меншим ніж зазначено у вироку суду. У задоволенні позовних вимог у частині відшкодування витрат на отримання правової допомоги та стягненні моральної шкоди відмовити за їх недоведеністю.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд призначаючи покарання ОСОБА_8 у вигляді 5 років позбавлення волі не взяв до уваги те, що неповнолітній ОСОБА_8 під час досудового та судового слідства вину визнав в повному обсязі та щиросердечно розкаявся у вчиненому. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до обвинувального акту, є активне сприяння розкриттю злочину. Ще однією з обставин, що пом`якшує покарання неповнолітньому ОСОБА_8 є вчинення злочину в неповнолітньому віці. Також зазначає, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, виховується в неповній сім`ї.

Щодо задоволення судом цивільного позову потерпілої ОСОБА_17 адвокат вказує, що судом не обґрунтовано прийняте рішення про стягнення на користь потерпілої моральної шкоди в розмірі 9000 грн., так як потерпілою не надано жодного доказу в підтвердження позовних вимог морального характеру.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_18 подала заперечення на апеляційні скарги захисників та обвинуваченого ОСОБА_10 , в яких вказує, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК України та призначив необхідну та достатню міру покарання для їх виправлення та попередження нових злочинів, оскільки враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, відомості, що характеризують особу винних. Вважає, що апеляційні скарги захисників обвинувачених та обвинуваченого ОСОБА_10 не підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції без змін .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та обвинуваченого, пояснення обвинувачених та захисників, які підтримали подані апеляційні скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників та обвинуваченого є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_8 кримінальних правопорушень передбачених за ч.2 ст. 187 КК України при обставинах викладених у вироку суду та кваліфікація їх дій за вказаними статтями, в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення полягає в тому, що воно повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вина ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в скоєнні інкримінованого їм злочину доказана та підтверджується наданими суду доказами.

Дії ОСОБА_10 досудовим слідством вірно кваліфіковані по епізоду з потерпілим ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно та по епізоду з потерпілою ОСОБА_17 , за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Дії ОСОБА_6 досудовим слідством вірно кваліфіковані по епізоду з потерпілим ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 186 КК України грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, та по епізоду з потерпілою ОСОБА_17 , за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Дії ОСОБА_8 досудовим слідством вірно кваліфіковані по епізоду з потерпілим ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, та по епізоду з потерпілою ОСОБА_17 , за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинувачених та на кваліфікацію їх дій, не виявлено

Як встановлено перевіркою матеріалів справи, судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону. Таких порушень цього закону, які були б істотними та потягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновки про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, суд зробив на підставі ретельно досліджених в судовому засіданні і детально викладених у вироку доказів.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 2 ст. 186 КК України - грабіж , поєднаним з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого , вчинений за попередньою змовою групою осіб , повторно є обґрунтованими.

Посилання в апеляційних скаргах засудженого та його захисника ,що судовий розгляд проведені неповно, не об`єктивно та упереджено, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на припущеннях та на суперечливих і недостатніх, зібраних з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства доказах є безпідставними.

Викладені у вироку висновки суду про винність ОСОБА_10 у вчиненні вказаних злочинів відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку .

Суд ретельно перевірив у судовому засіданні доводи засудженого ОСОБА_10 та його захисника, аналогічні тим, які викладені в апеляційних скаргах, про те, що ОСОБА_10 не вчиняв інкримінованих йому злочинів.

Так, зокрема, мотивуючи висновки про винність ОСОБА_10 у вчиненні грабіж , поєднаним з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого , вчинений за попередньою змовою групою осіб , повторно, суд обґрунтовано послався на показання потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , свідка ОСОБА_19 .

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_10 вини у вчиненні злочину передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується зібраними у вставленому порядку доказами, а саме:

- витяг з кримінального провадження від 24.05.2016 року;

- висновок експерта № 1227 від 30.09.2015 року, згідно якого у ОСОБА_13 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: трьох синців в правій надбрівній ділянці, в ділянці зовнішнього краю правої очиці, в ділянці спинки носа, підшкірного крововиливу на задній поверхні шиї, садна на тлі синця в лопатковій ділянці зліва, садна на тлі синця в підлопатковій ділянці зліва, двох підшкірних крововиливів на задній поверхні грудної клітки справа, трьох підшкірних крововиливів на передній поверхні лівого плеча, дванадцяти підшкірних крововиливів в ділянці зовнішнього краю великого грудного м`яза зліва, в черевній ділянці зліва, на передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва, в черевній ділянці справа, садна на тлі синця на задній поверхні середньо-нижньої третини правого передпліччя, синця на передній поверхні правої гомілки Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
- протокол проведення слідчого експерименту від 07.12.2015 року за участю ОСОБА_8 з фототаблицею, згідно якого останній розповідав про події, які відбувалися 30.08.2015 року та показував на місцевості, де саме вони відбувалися;
- протокол проведення слідчого експерименту від 07.12.2015 року за участю ОСОБА_6 з фототаблицею, згідно якого останній розповідав про події, які відбувалися 30.08.2015 року та показував на місцевості, де саме вони відбувалися;
- протокол проведення слідчого експерименту від 07.12.2015 року за участю ОСОБА_8 з фототаблицею, згідно якого останній розповідав про події, які відбувалися 31.08.2015 року та показував на місцевості, де саме вони відбувалися;
- протокол проведення слідчого експерименту від 07.12.2015 року за участю ОСОБА_6 з фототаблицею, згідно якого останній розповідав про події, які відбувалися 31.08.2015 року та показував на місцевості, де саме вони відбувалися;
- протокол одночасного допиту ОСОБА_13 та ОСОБА_10 від 10.12.2015 року;

- протокол огляду місця події від 31.08.2015 року, згідно якого оглядалася територія поблизу будинку №1 по вул. Фурманова в м. Вінниці;

- протокол огляду місця події від 01.09.2015 року з фототаблицею, згідно якого оглядалася територія залізничного вокзалу ст.. Вінниця, що на площі Г. Сталінграду, 1 в м. Вінниці, де біля колії під камінням були знайдені викрадені речі потерпілого;

- протокол огляду предмету від 07.09.2015 року, згідно якого оглядалися викрадені речі потерпілого;

- протокол огляду від 31.08.2015 року, згідно якого оглядалася територія на перехресті вулиць Привокзальна та Островського, під час якого було вилучено диск з відеозаписом з камери спостереження встановленої на будівлі УВП №1;

- довідка з ПТ «Ломбард «Швидка допомога» № 95-ОД від 02.09.2015 року, в якій зазначено, що між Відокремленим відділення №2 Ломбарду та ОСОБА_10 укладений договір фінансового кредиту та договір закладу майна;

- специфікація договору № 2.15.536 від 31.08.2015 року, згідно якого позичальник ОСОБА_10 заставив золото 585 проби вагою 1,62 г, за що отримав кредит в сумі 67 грн.;

- довідка з ПТ «Ломбард «Швидка допомога» № 97-ОД від 08.09.2015 року, в якій зазначено, що майно закладене ОСОБА_10 , а саме золотий підвіс, було реалізоване;

- довідка з ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» № 8954/9 від 03.09.2015 року, в якій зазначено, що до Ломбарду звертався ОСОБА_10 з приводу закладу майна, в тому числі 31.08.2015 року з золотим ланцюгом;

- супровідний лист з ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім», згідно якого слідчому надавався відеозапис з камер відео спостереження;

- довідка Управління НБУ у Вінницькій області № 90-02/11-013/68017 від 21.09.2015 року, згідно якої станом на 31.08.2015 року вартість одного грама золота 500 та 585 проби у брухті становила 375,68 та 439,54 грн.

- протокол огляду предмету від 03.09.2015 року, згідно якого оглядався DVD-R диск з відеозаписом з камер спостереження;

- протокол огляду предмету від 05.09.2015 року, згідно якого оглядався DVD-R диск з відеозаписом з камер спостереження;

- протокол огляду предмету від 21.10.2015 року, згідно якого оглядався мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 4S»,;

- висновок експерта № 2011/15-21 від 09.11.2015 року, згідно якого ринкова вартість телефону мобільного зв`язку (смарфону) торгової марки «Apple» моделі «iPhone 4S» (при умові робочого стану та збереження усіх функцій) станом на 30.08.2015 року складала 5267,10 грн.

Також в судовому засіданні були оглянуті диски з відеозаписами з камер спостереження, з яких вбачається , що на диску з камери спостереження розміщено на будівлі Вінницької УВП №1 видно, як повз управління ДпТС проходить жінка, схожа на потерпілу ОСОБА_17 , а за нею слідує двоє хлопців, схожих на ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Один з яких випереджає іншого, зникає з поля дії камери, інший хлопець чекає. Через кілька секунд обоє хлопців біжать у протилежний бік, за ними біжить потерпіла.

З відеозапису з камери спостереження, що розміщена на магазині «Лакомка» вбачається, як повз магазин пробігають хлопці ззовні схожі на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

З відеозапису з камери спостереження, що розміщена у ПТ «Ломбард «Заставно-кредитний дім» вбачається, як хлопець ззовні схожий на ОСОБА_10 перебуває в приміщенні ломбарду, підписує документи та передає працівнику ломбарду речі.
Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні
інкримінованих їм злочинів доведена досудовим розслідуванням та знайшла своє
підтвердження в судовому засіданні. Обвинувачений ОСОБА_10 відмовився надавати суду показання, а обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтвердили факт скоєння ними грабежів. При цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 надали чіткі, послідовні, логічні показання, які узгоджуються як між собою, так і з показаннями потерпілих, та викривають злочинні дії ОСОБА_10 . Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 повідомили, що обидва злочини скоювали разом з обвинуваченим ОСОБА_10 , при цьому саме останній запропонував їм вчинити грабежі, тобто був ініціатором. З показань ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вбачається, що при пограбуванні потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_10 першим почав наносити удари потерпілому та спонукав їх також це робити. В подальшому, викрадене у потерпілого майно було розподілене між всіма нападниками.Такі показання підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який повідомив, що нападників було троє, ОСОБА_10 першим наніс йому удар та вимагав віддати гроші, він же став кидати камінням, влучив в потерпілого і таким чином подолав його опір, та показаннями свідка ОСОБА_20 , який стверджував, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 приносили йому мобільний телефон потерпілого з метою його продажу. Таким чином ОСОБА_10 , викравши телефон у потерпілого, намагався його продати, розуміючи, що діє незаконно.
Крім того, в своїх показаннях ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зазначають, що перед пограбуванням потерпілої ОСОБА_17 вони домовилися з ОСОБА_10 та розподілили ролі для скоєння злочину. Таким чином, ОСОБА_10 також брав участь у скоєні даного грабежу, спостерігаючи за навколишньою обстановкою. В подальшому викрадене майно ОСОБА_10 здавав у ломбарди, що підтверджується відповідними довідками з ломбардів та відеозаписом з камери спостереження, що розташована у приміщенні ломбарду.
Також, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 надавали аналогічні покази під час досудового розслідування, а саме під час проведення слідчих експериментів 07.12.2015, із застосуванням фотозйомки, де останні чітко розповідали про події,що трапились 30.08.2015 та 31.08.2015 відповідно, розподіл ролей та місце .
Окрім з матеріалів кримінального провадження вбачається , що на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду обвинувачені були забезпечені адвокатами які здійснювали їх захист .Таким чином, колегія суддів вважає, що твердження ОСОБА_10 про порушення права на захист являються безпідставними.Тому, скасування вироку першої інстанції, з підстав, що судовий розгляд проведено неповно, не об`єктивно та упереджено, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на припущеннях та на суперечливих і недостатніх, зібраних з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства доказах, які викладені у апеляції обвинуваченого ОСОБА_10 колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Колегія суддів, розглянувши матеріали кримінального провадження не знайшла підстав передбачених ст. 415 та п.п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Тому вимоги апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_9 в частині призначення нового судового розгляду не підлягають до задоволення.

Щодо задоволення цивільного позову потерпілих, колегія суддів приходить до наступних висновків. До початку судового розгляду потерпілою ОСОБА_17 заявлено цивільний позов до ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди в сумі 2721,94 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відкрито заволоділи її майном, а саме золотим ланцюжком та золотою підвіскою. Таким чином майнова шкода заподіяна позивачу складається з вартості втраченого майна станом на час вчинення злочину, за курсом НБУ, та складає 2721,94 грн. (відповідно до довідки Управління НБУ у Вінницькій області № 90-02/11-013/68017 від 21.09.2015, згідно якої станом на 31.08.2015 вартість одного грама золота 500 та 585 проби у брухті становила 375,68 та 439,54 грн, що надана суду стороною обвинувачення та зазначена у вироку), що узгоджується з сумою майнової шкоди, завданій потерпілій злочином та вказаній в обвинувальному акті.

Тому колегія суддів вважає, що позов про стягнення майнової шкоди з обвинувачених суд першої інстанції задовольнив правомірно, у зв`язку з доведеністю вини обвинувачених та обґрунтованості позову.

Потерпілою було заявлено у цивільному позові вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінила в 50000 грн., мотивуючи це тим, що внаслідок злочину вона пережила стрес, моральне потрясіння, фізичний біль, була змушена змінювати свої життєві плани, звертатися за допомогою до правоохоронних органів і суду. На даний час вона хвилюється, переживає, втратила спокій та нормальний сон.

Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідачів на її користь витрати, які вона понесла на отримання правової допомоги в сумі 1000 грн.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, при винесенні вироку враховано, що безумовно потерпіла зазнала моральних страждань внаслідок вчинення відносно неї злочину та має право на відшкодування такої шкоди. Однак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд у вироку вказує, що потерпілою моральна шкода оцінена невірно. Оскільки , оцінюючи моральну шкоду в значну суму - 50000 грн., потерпілою, не надано жодного доказу в підтвердження позовних вимог морального характеру. Тому суд оцінює моральну шкоду спричинену потерпілій в 9000 грн. та вважає, що ця сума підлягає стягненню в солідарно з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , оскільки між понесеними потерпілою моральними стражданнями та протизаконними діями обвинувачених є прямий причинний зв`язок.

Також, позивачем ОСОБА_17 було витрачено кошти на отримання правової допомоги, а саме в сумі 1000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Суд вказав, що цю суму витрат слід стягнути з відповідачів на користь позивача, в якості відшкодування витрат на правову допомогу.

Крім того, під час судового засідання обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 позов визнали. Решта учасників процесу не заперечували проти задоволення позову.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про часткове задоволення матеріальної та моральної шкоди потерпілій.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Суд першої інстанції призначаючи обвинуваченим покарання належним чином виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 Про практику призначення судами кримінального покарання, а саме відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, молодий вік обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , наявність ряду пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та звільнено від відбування покарання з випробуванням, оскільки їх виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, при призначенні покарання судом враховано неодноразове вчинення однорідних корисливих тяжких злочинів групою осіб, за одним з епізодів поєднаним з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, що унеможливлює призначення мінімальної міри покарання.

Крім того, судом враховано думку потерпілої ОСОБА_17 , яка просила суд обвинувачених покарати суворо.

Тому суд вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, так як вина ОСОБА_10 повністю доведена і підстав для закриття кримінального провадження або направлення справи на новий судовий розгляд колегія суддів не вбачає.

Щодо апеляційних скарг адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 про суворість призначеного обвинуваченим покарання та прохання про його пом`якшення та зменшення суми цивільного позову не підлягає до задоволення, так як покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів , а рішення про задоволення частково позовних вимог потерпілих відповідає вимогам цивільного кодексу України .

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про винуватість та призначене покарання обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, є законними, обґрунтованими та належним чином мотивованими у вироку.

Керуючись, ч. 2 ст. 376, 404,405,407,419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2016 року в кримінальному провадженні № 0005768, по обвинуваченню ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_10 , неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 3-х місяців до касаційної інстанції.

Судді: З оригіналом згідно суддя