Справа № 346/1161/16-к
Провадження № 11-кп/779/203/2017
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого востаннє 12.01.2016 р. Коломийським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, покарання не відбув, на утриманні нікого немає, депутатом не обирався,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.190, ч.2 ст.389, ч.1 ст.296, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.185 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Коломия, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_4 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.190, ч.2 ст.389, ч.1 ст.296, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання

- за ст. 125 ч.1 КК України - 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт;

- за ст.190 ч.2 КК України у виді 1 (одного ) року обмеження волі;

- за ст.389 ч.2 КК України у виді 1 (одного ) року 6 (шість) місяців обмеження волі;

- за ст.296 ч.1 КК України у виді 2 (двох ) років обмеження волі;

- за ст.185 ч.2 КК України у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі;

- за ст.185 ч.3 КК України у виді 4 (чотирьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_7 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох ) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду від 12 січня 2016 року у виді 88 годин громадських робіт та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох ) років 10 (десять) днів позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 15 000 гривень завданої моральної шкоди.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 тримання під вартою, залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту затримання 16 год.00 хв. 25 листопада 2016 року з розрахунку до дня набрання вироком законної сили відповідно до вимог ст.72 КК України - один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

За цим же вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, та примінивши ст.75 КК України звільнено його від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 під час іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди, відмовлено.

За цим же вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох років) позбавлення волі, та примінивши ст.75 КК України звільнено його від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_10 під час іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що:

обвинувачений ОСОБА_7 будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, під час непогашеної судимості вчинив: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю; таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, сховище; таємне викрадення чужого майна, повторно; заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повторно; а також спричинив умисне легке тілесне ушкодження; ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт;

обвинувачений ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище;

обвинувачений ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

02.02.2016 року біля 18.00 год. обвинувачений ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в АДРЕСА_5 , де діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, протиставляючи себе загально визнаним у суспільстві правилам поведінки та моралі безпричинно побив неповнолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_6 . В ході цього обвинуваченим ОСОБА_12 наносились удари руками по обличчю та тілу, в результаті чого спричинено неповнолітньому потерпілому ОСОБА_14 тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянці верхньої губи, котре згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 09.02.2016 року близько 23.00 год. обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою, перебуваючи біля господарства по АДРЕСА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, а обвинувачений ОСОБА_12 повторно, через незачинену металеву хвіртку проникли у огороджене господарство за АДРЕСА_8 , де проживає потерпілий ОСОБА_11 . Знаходячись у вказаному господарстві обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_9 відчинили капот автомобіля марки ВАЗ 2105 д.н.з. « НОМЕР_1 », червоного кольору, власником якого є потерпілий ОСОБА_15 , звідки обвинувачений ОСОБА_16 таємно викрав акумуляторну батарею бувшу у використанні, чорного кольору, марки «Сада Профі» вартістю 750 гривень. Після чого обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_16 з викраденою акумуляторною батареєю місце вчинення кримінального правопорушення покинули, розпорядившись нею на власний розсуд чим спричинили потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 750 гривень.

10.02.2016 року продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_15 , близько 01.00 год. обвинувачений ОСОБА_12 повторно, за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_16 , повернулися до господарства по вулиці Гагаріна с. Угорники з метою продовження таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, проникли у огороджене господарство №12А, через незачинену на замок металеву хвіртку, де проживає потерпілий ОСОБА_15 . Знаходячись у вказаному господарстві обвинувачений ОСОБА_12 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, знаходився на території огородженого господарства та спостерігав поблизу автомобіля чи немає сторонніх осіб, які б могли перешкодити обвинуваченому ОСОБА_16 у вчиненні викрадення чужого майна, а обвинувачений ОСОБА_16 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_15 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, із автомобіля марки ВАЗ 2105, червоного кольору, який був не зачинений на замок, таємно викрав авто магнітолу, бувшу у використанні марки «Піонер», вартістю 450 гривень та барсетку, бувшу у використанні чорного кольору, вартістю 100 гривень, в якій знаходився фотоапарат бувший у використанні марки «BENQ», чорного кольору, вартістю 750 гривень, USB-провід бувший у використанні чорного кольору, вартістю 25 гривень та документи належні потерпілому ОСОБА_15 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1325 гривень.

Таким чином своїми злочинними діями обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_16 спричинили потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 2075 гривень. Завдану злочином майнову шкоду в сумі 2075 відшкодовано в повному обсязі шляхом повернення викраденого майна потерпілому ОСОБА_15 . Обвинуваченим ОСОБА_16 в ході розгляду справи добровільно відшкодовано потерпілому ОСОБА_15 суму завданої ним останньому моральної шкоди внаслідок своїх злочинних дій, визначеної у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди. Обвинувачений ОСОБА_12 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 15 000 грн. потерпілому ОСОБА_15 визнав у повному обсязі.

Продовжуючи злочинну діяльність у обвинуваченого ОСОБА_16 , який проходячи по вул..Ризи в с.Угорники Коломийського району, виник умисел на вчинення крадіжки твердопаливного котла марки «КСТ-16», власником якого є потерпілий ОСОБА_17 , із господарства ОСОБА_18 по АДРЕСА_9 , де зберігався згаданий котел.

10 лютого 2016 року біля 23 год. обвинувачений ОСОБА_16 повідомив про свій злочинний намір товаришам обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , а саме: здійснити крадіжку твердопаливного котла з господарства по АДРЕСА_9 , на що останні погодилися діяти спільно з обвинуваченим ОСОБА_16 та бути співвиконавцями, усвідомлюючи, що спільними діями вони вчиняють кримінальне правопорушення і бажали настання його суспільно небезпечних наслідків.

Так, реалізовуючи спільний злочинний намір, 11 лютого 2016 року приблизно о 00 год. 40 хв. обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 за попередньою змовою між собою, діючи умисно, а обвинувачені ОСОБА_16 і ОСОБА_12 повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, керуючись корисливими мотивами, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули разом до господарства ОСОБА_20 по АДРЕСА_9 , та переконавшись у відсутності сторонніх осіб, усвідомлюючи, що господарство оснащене засобом охорони від доступу сторонніх осіб огорожею, та скориставшись відсутністю частини огорожі, проникли крізь вказаний отвір на територію господарства, де із застосуванням фізичної сили таємно викрали твердопаливний котел марки «КСТ-16» вартістю 1600 грн., яким розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили власнику потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду в розмірі 1600 грн. Обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_19 в ході досудового слідства добровільно відшкодовано потерпілому ОСОБА_21 завдану злочином майнову шкоду в сумі 1400 гривень.

Крім того обвинувачений ОСОБА_12 19.02.2016 року близько 22.00 год., перебуваючи в смт. Отинія, вул. Свободи, 11 В, поблизу Отинійського відділення Івано-Франківської філії ПАТ КБ «Приватбанк», разом із своєю бабусею потерпілою ОСОБА_22 , достовірно знаючи, що на рахунку банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить його бабусі ОСОБА_22 , знаходились грошові кошти, керуючись умислом на незаконне заволодіння чужим майном грошовими коштами, шляхом обману, повідомивши неправомірні відомості про наявність на рахунку його власних коштів та зловживаючи довірою бабусі, діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, незаконно заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_22 , 1951 року народження в сумі 5400 гривень, чим спричинив останній матеріальну шкоду на згадану суму.

Крім того, 28.02.2016 року близько 18.00 год. обвинувачений ОСОБА_12 , перебуваючи в будинку своєї бабусі потерпілої ОСОБА_22 в АДРЕСА_10 , в той час, коли потерпіла ОСОБА_23 знаходилася на подвір`ї та поралася по господарству, зрозумівши, що за його діями ніхто не спостерігає, почав перевіряти вміст сумки, яка знаходилась на дверці шафи та виявив картку ПриватБанку із номером № НОМЕР_2 пін-код якої йому був відомий. Після цього обвинувачений ОСОБА_12 викрав дану карту та пішов до банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований у кафе «Дублін» в смт. Отинія, вул. Шевченка, 47, Коломийського району, перевіривши залишок на даній карті, діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, спрямованими на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом зняття грошових коштів із пластикової карти ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 таємно викрав із даної картки грошові кошти в сумі 650 гривень після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув, розпоряджаючись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_12 спричинив потерпілій ОСОБА_22 майнову шкоду на загальну суму 6050 гривень.

Продовжуючи злочинну діяльність обвинувачений ОСОБА_12 15.03.2016 приблизно о 16.00 год., перебуваючи на вул. Січових Стрільців в смт. Отинія Коломийського району, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителем АДРЕСА_11 , студентом І курсу Отинійського ПЛЕТ, в ході котрого обвинувачений ОСОБА_12 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_24 декілька ударів руками та один удар ногою по голові, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді синця лобної ділянки голови, котре відповідно до висновку експерта від 23.03.2016, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Під час даного конфлікту обвинувачений ОСОБА_12 , продовжуючи свої протиправні дії через раптово виникнувші особисті неприязні відносини, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень побив потерпілого ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_12 , студента ОСОБА_26 курсу Отинійського ПЛЕТ, в ході котрого наніс потерпілому три удари долонею руки по обличчю, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянках носа та верхньої губи, котрі відповідно до висновку експерта від 23.03.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 , будучи засуджений вироком Коломийського міськрайонного суду від 12.01.2016 р. за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, умисно не виконує визначене судом покарання у виді громадських робіт, тобто ухиляється від покарання не пов`язаного з позбавленням волі. Вирок суду вступив в законну силу 12.02.2016р.

Так, з 16.02.2016 р. обвинувачений ОСОБА_12 перебуває на обліку в Коломийському міськрайонному відділі кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області. 01.03.2016 з обвинуваченим ОСОБА_12 проведена індивідуально-профілактична бесіда, в ході якої його було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, про що в нього відібрано підписку, а також попереджено про те, що в разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Того ж дня, у відповідності з ч. 3 ст. 13 Кримінально-виконавчого кодексу України, щодо засудженого ОСОБА_12 винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію та днем реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції визначено другу середу кожного місяця. Для відбуття покарання у виді громадських робіт, обвинуваченому ОСОБА_27 видано направлення в Угорницьку сільську раду Коломийського району Івано- Франківської області, у якому вказано, що він повинен приступити до роботи з 02.03.2016р.

Розпорядженням Угорницької сільської ради Коломийського району № 6 від 02.03.2016 «Про прийняття на громадські безоплатні суспільно корисні роботи», обвинуваченого ОСОБА_12 прийнято на громадські роботи.

Засуджений вироком Коломийського міськрайонного суду від 12.01.2016р. до громадських робіт на строк 120 годин, обвинувачений ОСОБА_12 , будучи належно ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт і правовими наслідками в разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ухилився від виконання даного покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_12 на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, допустив порушення порядку і умов відбування покарання, а саме: не з`явився та не приступив до відбування громадських робіт на території Угорницької сільської ради Коломийського району, де повинен був їх виконувати, зокрема, з 04.03.2016 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 04.04.2016, з 06.04.2016 по 30.04.2016.

В період часу з 02.05.2016 по 25.05.2016 обвинувачений ОСОБА_12 взагалі не виходив на громадські роботи без поважних причин, тим самим ухилився від обов`язку працювати за своїм місцем роботи протягом встановленого судом строку, тобто ухилявся від покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Станом на 13.02.2017 року з призначених згідно вироку Коломийського міськрайонного суду ІваноФранківської області від 12.01.2016р. - 120 годин громадських робіт, обвинувачений ОСОБА_12 відпрацював 32 години громадських робіт, тобто невідбуте покарання становить 88 годин.

Крім того 09.09.2016 року в період часу о 03.00 год. обвинувачений ОСОБА_12 , перебуваючи у смт. Отинія на вул. Загребля Коломийського району, підійшов до господарства потерпілої ОСОБА_28 , біля якого випасалася, належна останній свійська корова, де діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, таємно викрав належну потерпілій ОСОБА_29 свійську корову червоно-рябої масті, трирічного віку, живою вагою 412 (чотириста дванадцять) кг, вартістю 10 300 (десять тисяч триста) гривень. Викрадену корову обвинувачений ОСОБА_12 повів на пасовище у с. Ворона Коломийського району, де маючи можливість нею розпорядитись, намагався її продати. Викрадена корова працівниками поліції виявлена та повернута потерпілій ОСОБА_30 .

Продовжуючи злочинну діяльність обвинувачений ОСОБА_12 03.10.2016 близько 23.00 год., перебуваючи на стаціонарному лікуванні в приміщенні палати № 7 Коломийської ЦРЛ в м. Коломия, по вул. Родини Крушельницьких 26, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив - таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, із кишені сорочки потерпілого ОСОБА_31 таємно викрав грошові кошти в сумі 700 (сімсот) гривень, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Після скоєного обвинувачений ОСОБА_12 місце вчинення злочину покинув та викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Крім того обвинувачений ОСОБА_12 під час непогашеної судимості вчинив нові кримінальні правопорушення за наступних обставин. 17.11.2016 р. приблизно о 17.30 год. обвинувачений ОСОБА_12 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом віджиму металевої скоби з навісним замком із вхідних дверей, незаконно проник всередину підсобного приміщення (стодоли) в господарстві, що знаходиться в АДРЕСА_13 , та яке належить потерпілому ОСОБА_32 , звідки таємно викрав: чотири металеві пластини із завісами на кінці довжиною 1 метр кожна, загальною вартістю 160 (сто шістдесят) гривень; два металевих кутники довжиною 1 метр кожен, загальною вартістю 90 (дев`яносто) гривень; п`ять металевих пластин довжиною 1 метр кожна, загальною вартістю 200 (двісті) гривень; металевий лом довжиною 1,5 метра, вартістю 60 (шістдесят) гривень; одні металеві обценьки вартістю 35 (тридцять п`ять) гривень, три металеві трубки довжиною 0,5 метра кожна, загальною вартістю 150 (сто п`ятдесят) гривень та три металеві пластини квадратної форми розмірами 0,5x0,5 метра, загальною вартістю 90 (дев`яносто) гривень, після чого місце скоєння кримінального правопорушення покинув разом з викраденим майном та розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_12 спричинив потерпілому ОСОБА_33 майнову шкоду на суму 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень.

Окрім того, 19.11.2016 приблизно о 22.20 год., обвинувачений ОСОБА_12 , перебуваючи в будинку потерпілого ОСОБА_34 в АДРЕСА_14 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належний останньому бувший у користуванні мобільний телефон марки «SONY XPERIA Z 2», чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 , у металевому чохлі чорного кольору, вартістю 2150 гривень, після чого з викраденим майном покинув місце скоєння кримінального правопорушення, чим спричинив потерпілому ОСОБА_35 майнову шкоду на згадану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає призначене йому покарання надто суворим.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції не врахував ряд пом`якшуючих покарання обставин, зокрема: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, добровільне відшкодування потерпілим завданої злочином шкоди. Вказує, що на злочин його спіткало скрутне матеріальне становище, оскільки з 2015 року він є повною сиротою, а через перенесену ним у вересні 2015 року операцію фізично працювати не може. Просить вирок суду скасувати та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, звільнити його від відбування покарання згідно з положеннями ст.75 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, вважає, що суд призначив обвинуваченому законне та обґрунтоване покарання, а тому просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зазначений вирок суду відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не оскаржувався. Апеляційну скаргу подано обвинуваченим ОСОБА_7 . Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, доведеність його вини та кваліфікація дій за статтями КК України, за якими він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється. В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 висловив свою незгоду щодо призначеного йому покарання, тому колегія суддів перевіряє оскаржуваний вирок в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, дотримався вказаних вимог закону.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що призначене йому покарання є надто суворим.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, та призначаючи покарання ОСОБА_7 , врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання в силу ст. ст.66, 67 КК України.

Зокрема, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання щиросердечне каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування завданих збитків.

Водночас судом першої інстанції не встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.

При цьому, як вбачається з вироку, судом першої інстанції враховано те, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку нарколога та психіатра, тяжких наслідків не наступило, частково добровільно відшкодував заподіяні збитки, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого і призначив у межах санкції не найсуворіший вид покарання, у його мінімально можливих межах та не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що сукупність встановлених судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного,який раніше неодноразово був засуджений за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, не свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дає підстав для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції частини статті Особливої частини КК України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В даному випадку, враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і знову вчинив злочини, свідчить про те, що він не став на шлях виправлення, тому колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого неможливо без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4