АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/809/17 Справа № 209/46/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002416, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської обл., зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду скасувати та зарахувати йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.02.2015 р. у період з 01.02.2016 р. до 16.06.2016 р.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком суду, невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.11.2016 р., остаточно призначене ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 6 місяців.

Вирішені питання про запобіжний захід, речові докази, процесуальні витрати, зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 до строку відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, близько 13:00 годин 16.11.2016 р., перебуваючи на території ринку «Пасаж» по б-ру Будівельників у м. Кам`янське Дніпропетровської обл., діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав належне ОСОБА_9 майно вартістю 1.889, 50 грн., заволодівши яким, з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Дії обвинуваченого були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, з чим погодився суд в оскаржуваному вироку.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що він перебував під вартою у межах даного провадження період з 01.02.2016 р. до 16.06.2016 р., та не зарахував йому цей період до строку відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її необґрунтованість; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, а також вид та міра призначеного йому покарання в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується доводів обвинуваченого про необхідність зміни вироку суду, то вони не є достатньо обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не зарахував йому у строк відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України час тримання його під вартою у період з 01.02.2016 р. до 16.06.2016 р.

Разом з тим, згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року, який набрав чинності 24.12.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому до строку попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , було вчинене останнім 16.11.2016 р., відомості про нього були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у той самий день (т. 1 а.с. 1), а отже перебування обвинуваченого під вартою у період з 01.02.2016 р. до 16.06.2016 р., на яке він посилається в апеляційній скарзі, не є попереднім ув`язненням у даному кримінальному провадженні у розумінні ч. 5 ст. 72 КК України.

Крім того, згідно довідці про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності (т. 1 а.с. 34), останній у період з 04.02.2016 р. тримався під вартою у кримінальній справі, що перебувала у провадженні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., та був звільнений у залі суду згідно вироку, ухваленого у зазначеній справі 16.06.2016 р.

Даний строк тримання обвинуваченого під вартою був врахований Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області під час ухвалення вироку від 10.11.2016 р. при визначенні розміру невідбутої частини покарання за вищезазначеним вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 16.06.2016 р., яка частково приєднувалася на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до нового покарання.

Таким чином, цей строк зарахуванню до строку відбування покарання у даному кримінальному провадженні за правилами ч. 5 ст.72 КК України не підлягає, а підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається, як не встановлено колегією суддів під час апеляційного перегляду й інших обставин, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. ст. 87, 412 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року та зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - за період з дня ухвалення оскаржуваного вироку до дня набрання ним законної сили, щодо якого питання судом першої інстанції не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення, а саме строк перебування його під вартою з 16 лютого 2017 року по 18 квітня 2017 року включно, у строк відбування покарання, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4