Справа №577/4563/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/107/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" січня 2017 р. колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/4563/16-к за апеляційною скаргою прокурора Конотопської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2016 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сахюрта Агінського району Читинської області Російської Федерації, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 14.08.2006 Апеляційним судом Кіровоградської області за ст.304, ч.4 ст.187, п.п.6 і 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією майна. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.04.2016 звільнений умовно-достроково на 3 роки 7 місяців 6 днів

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі прокурор Конотопської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість і ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_10 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць, на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2006 у виді одного року семи місяців позбавлення волі, та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки вісім місяців. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було призначено ОСОБА_10 остаточне покарання на підставі ст.71 КК України, яке є меншим ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Крім того, зазначає, що ОСОБА_10 раніше судимий та вчинив злочин під час відбування покарання за попереднім вироком.

За вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.11.2016 ОСОБА_10 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2006 у виді одного року позбавлення волі, та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Вироком ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 263, 88 грн.

Відповідно до вироку суду 08.10.2016 близько 20-00 години ОСОБА_10 , перебуваючи біля магазину по АДРЕСА_2 , таємно, повторно викрав належний ОСОБА_12 велосипед вартістю 850 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила скасувати вирок суду і ухвалити новий вирок, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , який заперечив проти апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційному суді є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно п.3 ч.1 ст.413 цього Кодексу неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення є неправильне тлумачення закону, який суперечить його точному змісту.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вони на думку колегії суддів, є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.11.2016 ОСОБА_10 був визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст.71 цього Кодексу, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2006 у виді одного року позбавлення волі, та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишився строк, на який ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.04.2016 ОСОБА_10 був звільнений умовно-достроково від відбування покарання за вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2006, внаслідок чого обвинуваченому було призначено остаточне покарання (позбавлення волі на строк три роки), яке є меншим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком три роки сім місяців шість днів, а тому в цій частині апеляційна скаргу прокурора підлягає задоволенню.

В той же час, доводи прокурора про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.185 КК України, суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування завданої шкоди. Обтяжуючою покарання обставиною судом було встановлено рецидив злочинів, за вчинення яких він був засуджений цим вироком та попереднім вироком (п.п.6 і 12 ч.2 ст.115 КК України).

Що стосується доводів прокурора про те, що ОСОБА_10 раніше судимий та вчинив злочин під час відбування покарання за попереднім вироком, то в даному випадку ці обставини, на думку колегії суддів, суттєво не впливають на призначене йому покарання за ч.2 ст.185 КК України.

Таким чином, визначивши ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-67 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Призначене обвинуваченому покарання, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діяння, є справедливим за своїм видом і розміром, а також є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування більш суворого покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині застосування закону України про кримінальну відповідальність скасувати і ухвалити в цій частині свій вирок, а в іншій частині вирок суду залишити без змін, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Конотопської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2016 року відносно ОСОБА_13 в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність скасувати і ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_13 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.08.2006 у виді двох років шести місяців позбавлення волі, та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

В іншій частині вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_14 залишити тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору і не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5