Справа №766/9118/16-к
н/п 1-кс/766/2792/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2017 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участі секретаря: ОСОБА_2 , слідчого: ОСОБА_3 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області, юристом 2 класу ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просив: накласти арешт на майно, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що в провадженні СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000662 від 04.02.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

03.02.2015 року до ЧЧ Суворовського РВ надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що посадові особи ПАТ "Діамантбанк", розташованого в м. Херсоні, шахрайським шляхом заволоділи житловими квартирами за наступними адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 .

21.02.2015 року до ЧЧ Комсомольського РВ надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом намагаються заволодіти його майном. Відомості з вказаного приводу внесені 22.02.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000712 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України.

03.03.2015 року до ЧЧ Комсомольського РВ надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій останній просить вжити заходів до невстановленої особи, яка шахрайським шляхом заволоділа його особистим майном, чим спричинила матеріальний збиток потерпілому. Відомості з вказаного приводу внесені 04.03.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000844 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

17.07.2015 року до ЧЧ Суворовського РВ надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що 08.01.2015 року невстановлена особа підробила підпис його доньки гр. ОСОБА_6 на звітах про оцінку квартир, що надало можливість здійснити продаж квартир без згоди власника квартир. Відомості з вказаного приводу внесені 17.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004123 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні відповідно до свідчень гр. ОСОБА_5 , було встановлено, що у 2011 році, він будучи директором ПП "Стевлалі", обслуговувався у відділенні "Діамантбанку", керуючим якого на той момент був ОСОБА_7 .

Його дружина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно свідоцтва на право власності від 19.01.2015 року виданого фондом комунального майна в м. Херсон, та відповідно до розпорядження № 16975-ж від 19.01.2005 року (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 31.03.2011 року) будучи власницею квартири по АДРЕСА_4 , 04.04.2011 року, відповідно договору дарування ? частини квартири подарувала вказану частину квартири нашій дочці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 18.10.2012 року ОСОБА_9 довірила мені та дружині управляти та розпоряджатись усім належним їй майном, в тому числі і нерухомим.

26.01.2015 року в ході спілкування з нотаріусом ОСОБА_10 , стало відомо про те, що до неї від його імені і посилаючись на довіреність звертався ОСОБА_7 , з проханням надати йому копії документів на квартири за адресою ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Відповідно до даних з нотаріального реєстру, 06.01.2015 року ОСОБА_7 , продав квартиру за адресою ОСОБА_11 своїй матері (оцінивши її в 149 500 грн.). Після чого, 06.01.2015 року мати ОСОБА_7 , подарувала вказану квартиру синові ОСОБА_7 , (за ціною 459 809 грн.). Зазначені договори оформив нотаріус ОСОБА_13 .

Також встановлено, що під час оформлення довіреності від його імені на ім`я ОСОБА_7 , нібито з метою реструктуризації овердрафту, нотаріус ОСОБА_14 , видав по суті генеральну довіреність від його імені на ім`я ОСОБА_7 .

Дізнавшись про те, що його квартири продані, він відразу ж прибув до ЖЕКу, для того щоб дізнатися яким чином було виписано з квартири його неповнолітню дитину. У ході спілкування з працівником ОСОБА_15 , ОСОБА_16 дізнався, про те, що в грудні 2014 року, а також у подальшому, в ЖЕКу від його імені хтось брав довідки про склад сім`ї. Оглянувши журнал реєстрації видачі довідок, він побачив, що згідно із записами з журналу 19.12.2014 року за довідками звертався він і його дочка, проте дочки в той момент в Україні не було, вона була в Лондоні. Також в графі підпис, стоїть не його, а підпис ззовні схожий на підпис ОСОБА_17 .

На підставі викладеного, враховуючи те, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, і те, що незастосування заборони на розпорядження, реєстрацію, перереєстрацію даним майном може призвести до його подальшого незаконного продажу чи перереєстрації на третіх осіб, що може перешкодити кримінальному провадженню, виникла необхідність у накладенні арешту на дане майно.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити.
Дослідивши клопотання та додані до нього документи, заслухавши пояснення слідчого, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого про арешт вказаної квартири подане з метою збереження її як речового доказу, однак до клопотання не надано постанови про визнання квартири речовим доказом та згідно пояснень слідчого вона таким доказом не визнавалася, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, суддя
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання - відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області.

СуддяОСОБА_1