Справа № 555/228/17
Номер провадження 1-кп/555/81/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2017 рокум. Березне
Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2 ,
з участю прокурораОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4
ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
- у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,
27 грудня 2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за попередньою домовленістю перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_6 , який розміщується по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, викрали, належну останньому банківську картку «ПриватБанк» та посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_1 від 20.04.2016 року виданого на ім`я ОСОБА_6 , яке являється важливим особистим документом, які знаходились в середині серванту, що розміщувався в кухні у вище вказаному будинку.
Того ж дня, приблизно о 20.30 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, повернувшись до вищевказаного житлового будинку, щоб спільно здійснити крадіжку мобільного телефону, належного ОСОБА_6 , з метою змінити пароль на банківській карті та зняти з неї грошові кошти. У зв`язку з чим, пересвідчившись у відсутності власника та сторонніх осіб, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 проникли через вхідні двері до середини житлового будинку ОСОБА_6 , звідки викрали мобільний телефон марки «Nокіа 3510i», вартістю 300 гривень, в якому містилася сім карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 гривень, який знаходився на дивані в кухні у даному житловому будинку.
Після чого обоє відправилися до банкомату «ПриватБанк», який розміщується по вул. Буховича в м. Березне Рівненської області, де із вкраденої банківської карти зняли грошові кошти в сумі 700,00 гривень, належні ОСОБА_6 , та з банкомату «Укргазбанк», який розміщується по вул. Буховича в м. Березне Рівненської області, картки ОСОБА_4 зняв грошові кошти в сумі 90,00 гривень, заподіявши при цьому потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1 115,00 гривень.
Вказані дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та викрадення важливого особистого документу.
Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст. 471 КПК України, виклали формулювання підозри та правову кваліфікацію дій підозрюваних за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір майнової шкоди, яку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 добровільно відшкодували у повному обсязі під час досудового слідства, при цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень та правову кваліфікацію їх дій за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.
Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке повинні понести за вчинення кримінальних правопорушень обвинувачені, а саме:
ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців;
за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити у вигляді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк один рік шість місяців.
На підставі п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців;
за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , визначити у вигляді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк один рік шість місяців.
На підставі п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченим.
Розглядаючи, в порядку встановленому п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даних угод про примирення, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даних угод про примирення між потерпілим та підозрюваними дотримані вимоги і правила кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, просить суд затвердити дані угоди і призначити обвинуваченим узгоджене в угодах покарання та інші, передбачені угодах заходи.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні просив затвердити угоди про примирення, укладені між ним та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та призначити останнім узгоджену ними міру покарання, при цьому підтвердив, що йому роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження йому права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили суд вказані угоду, укладені між ними та потерпілим ОСОБА_6 затвердити і призначити їм узгоджену в угоді міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 беззастережно визнали себе винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 357 КК України, в обсязі підозри, дали згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, крім того зазначили, що виконають всі покладенні на них обов`язки.
Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочини, передбачені ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 357 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 беззастережно визнали себе винуватими, відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості.
Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнають себе винуватими, цілком розуміють свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Крім того, потерпілий ОСОБА_6 в свою чергу цілком розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.
Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст. 65 КК України.
На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даних угод.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та викрадення важливого особистого документу, а тому їх дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 357 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обвинуваченого.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обвинуваченого.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись вимогами ст.ст. 122, 314, ч. 1, 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 30 січня 2017 року покарання,
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців;
за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_4 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк один рік шість місяців.
На підставі п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 30 січня 2017 року покарання,
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців;
за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити, за сукупністю злочинів ОСОБА_5 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк один рік шість
На підставі п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
На вирок суду може бути подана апеляцiя до апеляцiйного суду Рiвненської областi через Березнівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1