Справа № 460/1366/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1133/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 29 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно вимог ст.89 КК України не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років.

Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 до строку відбування покарання термін попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день тримання під вартою за два дні покарання у вигляді позбавлення волі з часу фактичного затримання, сааме - з 18 год. 20 хв. 06.02.2015 року, тобто з часу його фактичного затримання в порядку ст. 208 КПК України, по час набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання визначено рахувати ОСОБА_8 з 06.02.2015року з 18 год. 20 хв., тобто з часу його затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Вироком суду визнано винним та засуджено ОСОБА_8 за те, що він 05 лютого 2015 року, близько 22 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по місцю свого тимчасового проживання в квартирі АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_10 , на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_11 , що виникли під час суперечки, керуючись раптово виниклим умислом спрямованим на вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 , завдав йому удар кухонним ножем в область яремної вирізки посередині та верхнього краю грудини, спричинивши останньому рану в яремній ділянці, що проникає в праву грудну порожнину, яка спричинила ушкодження правого венозного плечоголовного стовбура, правої верхньої порожнистої вени та верхньої частки правої легені з крововиливом в праву грудну порожнину, від яких останній помер, та дані ушкодження перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 .

На вирок судузахисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржуваний вирок суду є незаконним та необгрунтованим, та таким, що підлягає зміні. Зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваному вироку суду опущено виклад пояснень експерта ОСОБА_12 , які він давав в судовому засіданні. Крім того, стороною обвинувачення не було представлено суду першої інстанції жодних доводів, які б спростували покази обвинуваченого про те, що потерпілий ОСОБА_11 сам наткнувся на ніж. Зазначену версію також не спростовано судом першої інстанції задля усунення суперечностей та сумнівів у даному кримінальному провадженні в розумінні доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушеня. Вважає, що в даному конкретному випадку в діях ОСОБА_8 мається склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, а не ч. 1 ст. 115 КК України.

Просить змінити даний вирок суду в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення, перекваліфікувавши дії ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України із призначенням покарання в межах санкції ст. 119 ч. 1 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які просили задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність його вини ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 115 КК України доводиться доказами по справі, які перевірено судом, а саме: показами потерпілої ОСОБА_13 , показами свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , даними в судовому засіданні, показами судово-медичного експерта ОСОБА_23 , показами лікаря судово-медичного експерта - криміналіста ОСОБА_24 , протоколом огляду місця події, а саме: квартири АДРЕСА_2 від 06.02.2015 року, фототаблицями до протоколу огляду місця події, протоколом огляду місця події від 06.02.2015 року, протоколом огляду місця події від 06.02.2015, висновком експерта № 49/2015 від 06.02.2015 року, висновком експерта № 48/2015 від 06.02.2015 року, висновком експерта № 47/2015 від 06.02.2015 року, лікарським свідоцтвом про смерть № 21/2015 від 06.02.2015 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_11 став напад з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження, протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 06.02.2015 року, протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні злочину від 06.02.2015 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 07.02.2015 року з участю підозрюваного ОСОБА_8 під час, якого ОСОБА_8 розказав та показав обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 із диском відеозапису, який був оглянутий в судовому засіданні, покази якого збігаються з показами даними у судовому засіданні, та іншими зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Також судом взято до уваги протокол огляду місця події, а саме: квартири АДРЕСА_2 від 06.02.2015 року, фототаблиці до протоколу огляду місця події, протокол огляду місця події від 06.02.2015року, протокол огляду місця події від 06.02.2015, висновок експерта № 49/2015 від 06.02.2015 року, висновок експерта № 48/2015 від 06.02.2015 року, висновок експерта № 47/2015 від 06.02.2015 року, лікарське свідоцтвом про смерть № 21/2015 від 06.02.2015 року, протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 06.02.2015 року, протокол затримання підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні злочину від 06.02.2015 року, протокол проведення слідчого експерименту від 07.02.2015 року з участю підозрюваного ОСОБА_8 під час, якого ОСОБА_8 розказав та показав обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 із диском відеозапису, який був оглянутий в судовому засіданні, покази якого збігаються з показами даними у судовому засіданні.

Вказані докази судом вірно визнано допустимими, належними та такими, що за своїм змістом відтворюють фактичні обставини подій, які мали місце 05 лютого 2015 року за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_11 та які встановлені стороною обвинувачення.

Переконання колегії суддів щодо винуватості ОСОБА_8 в інкримінованому злочині базується також на висновках інших проведених експертиз та характеризуючих даних, які досліджувалися в судовому засіданні, зокрема: висновку експерта № 26 від 19 лютого 2015 року та таблицею № 1 до протоколу ОМП від 06 лютого 2015 року року та дактилокарт ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , згідно якого встановлено, що 6 слідів пальців рук перекопійованих на відрізках прозорої липкої стрічки № 1, № 3, № 4, № 5,№ 6, № 7, № 9, вилучені 06 лютого 2015 при огляді місця події, за фактом вбивства ОСОБА_11 придатні для ідентифікації особи, а два сліди папілярних ліній перекопійованих на відрізки прозорої липкої стрічки № 2, № 8 для ідентифікації особи не придатні. Один слід долоні та 4 сліди пальців рук перекопійованих на відрізки прозорої липкої стрічки № 1, № 3, № 5, № 6, № 7, вилучені 06 лютого 2015 при огляді місця події, за фактом вбивства ОСОБА_11 залишені долонею лівої руки, вказівним, безіменним та середніми пальцями правої руки ОСОБА_14 .. Один слід пальця руки, перекопійований на відрізку прозорої липкої стрічки № 9, вилучений 06 лютого 2015 року при огляді місця події, за фактом вбивства ОСОБА_11 залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_8 . Один слід пальця руки, перекопійований на відрізку прозорої липкої стрічки № 4 вилучений 06 лютого 2015 року при огляді місця події, за фактом вбивства ОСОБА_11 залишений не ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , а іншою особою, висновком експерта №187/2015-ім від 26 лютого 2015 року, згідно якого встановлено, що у слідах на курці підозрюваного ОСОБА_8 виявлено кров людини і антигени В і Н, що не виключає можливості походження виявленої крові від особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-а з супутнім антигеном Н за ізосерологічною ситсемою АВ0, в тому числі від трупа ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . В слідах на кофті, светрі, штанях з ременем речах підозрюваного ОСОБА_8 крові не виявлено, висновком експерта № 191/2015-ім від 26 лютого 2015 рорку, згідно якого встановлено, що в слідах на двох марлевих тампонах зі змивами з правої і лівої рук підозрюваного ОСОБА_8 знайдена кров, висновком експерта № 193/2015-ім від 05 березня 2015 року згідно, висновку експерта № 36-мк від 25 лютого 2015 року, висновком судово-психіатричного експерта № 43 від 18 березня 2015 року, згідно якого, ОСОБА_8 в період інкримінуваних йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, клінічних ознак хронічного алкоголізму або наркоманії не виявлено. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, висновком експерта № 21/2015 від 27 березня 2015 року.

Також судом прийнято до уваги висновок лікаря судово-медичного експерта - криміналіста ОСОБА_24 № 144/2016-мк від 09 червня 2016 року, який вказав, що на підставі ухвали колегії суддів Яворівського районного суду Львівської області від 04 березня 2016 року, було призначено судово-медичну криміналістичну експертизу та 12 травня 2016 року цією ж колегією суддів було винесено ухвалу про проведення слідчого експерименту - відтворення обставин події, яка мала місце 05 лютого 2016 року, близько 22 год., за адресою: АДРЕСА_3 за участю ОСОБА_8 , де він брав безпосередню участь. Під час даного експерименту обвинувачений розказав та показав за яких обставин було спричинено колото-різане ушкодження ОСОБА_11 .. Даний слідчий експеремент було зафіксовано на відеокамеру та зроблено фотографії ці матеріали було переглянуто у відділенні судово-медичної криміналістики, що й відображено у висновку експерта, який вважає, що беручи до уваги розташування колото-різаного ушкодження на одязі та на тілі потерпілого ОСОБА_11 , хід раневого каналу та покази, на яких наполягає ОСОБА_8 при відтворенні з ним обставин події, можна вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 правильно вказав на місце розташування ушкодження на тілі потерпілого та орієнтовано вірно вказав під яким кутом знаходиться ніж при зануренні його в тіло і не згадав яким саме чином був повернений клинок ножа(розташування обуха та леза по відношенню до тіла). Проте, при відтворенні даної події обвинувачений не міг (з його слів) пригадати момент коли саме, і як клинок ножа ввійшов в тіло потерпілого. Також у з`вязку з тим, що ножа яким було заподіяно тілесне ушкодження, не було надано на експертизу, а ОСОБА_8 не може точно його описати, то категорично стверджувати про можливість ОСОБА_11 наткнутися на ніж, за обставин, на які вказує ОСОБА_8 , не надається можливим. Для заподіяння тілесного ушкодження при обставинах, на які вказує обвинувачений необхідно, щоб клинок ножа був відносно товстий, не піддавався згинанню, зі значно гострим точковим вістрям, а потерпілий та обвинувачений в момент нанесення ушкодження здійснили назустріч один одному різкий рух, а рука, в якій знаходився ніж, була зафіксована (значно притиснена до тіла), що унеможливлює відхилення її до заду, висновком експерта № 658/2015-т від 02 березня 2015 року, висновком експерта № 49/2015-мк від 20 березня 2015 року, висновком експерта № 291/2015-ім від 26 лютого 2015 року, висновком експерта з фототаблицями № 751/2015 року від 27 березня 2015 року, протоколом огляду предметів від 21 квітня 2015 року, протоколом № 5 засідання експертної комісії з питань таємниць Яворівського РВ ГУМВС України від 10 квітня 2015 року та матеріалами проведення негласних слідчих дій, актом амбулаторної судово-психологічної експертизи від 29 жовтня 2015 року, проведеної на підставі ухвали колегії суддів від 22 вересня 2015 року, згідно якого ОСОБА_8 під час інкримінованих йому дій не перебував у стані фізіологічного афекту та не перебував у будь-якому іншому емоційному стані, який міг би слугувати психологічною підставою для юридичного висновку про стан сильного душевного хвилювання, тому що клінічний перебіг подібних емоційних реакцій передбачає відсутність активної поведінки суб`єкта після скоєння інкримінованих йому дій, який був поставлений стороною захисту під сумнів, актом амбулаторної судово-психологічної експертизи від 04 травня 2016 року, проведеного відповідно до ухвали колегії суддів від 04 березня 2016 року, згідно якого, судовий експерт психолог аналізуючи матеріали справи, первинне клінічне інтерв`ю та експериментально-психологічне дослідження ОСОБА_8 зробила висновок проте, що під час вчинення правопорушення він не перебував в стані психологічного афекту. Стан фізіологічного афекту виключає вживання алкоголю, внаслідок чого відбувається певна фрагментарність, відтворення подій ОСОБА_8 .. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що за результатами медичного огляду, проведеного 06 лютого 2015 року об 17 год.15 хв. ОСОБА_8 виявляв залишкові явища після вживання алкоголю та правильно сприймав дану ситуацію. Під час вчинення правопорушення ОСОБА_8 не перебував в стані фізіологічного афекту, протоколом проведення слідчого експеременту відповідно до ухвали колегії суддів від 12 травня 2016 року із диском запису, покази якого збігаються з показами даними у судовому засіданні ОСОБА_8 .

Що ж стосується зазначених твердження захисника ОСОБА_9 в частині, що в обвинуваченого не було умислу на заподіяння смерті ОСОБА_11 , то колегія суддів такі до уваги не приймає, оскільки вважає, що саме з таким умислом він взяв ножа та наніс удар в яремну ділянку тіла ОСОБА_11 .

Так, з огляду на обвинувачення, яке доводиться прокурором, досліджених в судовому засіданні доказів, і в першу чергу показів обвинуваченого, суд, з урахуванням ст. 129 Конституції України, відповідно до якої, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду доказів і у доведенні перед судом переконливості, вважає доведеним висунуте прокурором обвинувачення.

До такого висновку колегія суддів також приходить, допитавши в судовому засіданні з приводу обставин справи обвинуваченого ОСОБА_8 та судово-медичного експерта ОСОБА_12 , проаналізувавши наявність та локалізацію тілесного ушкодження на тілі трупа ОСОБА_11 , яким є смертельна рана, що беззаперечно підтверджується висновком експертизи та результатами відтворення, які не викликають у колегії суддів жодного сумніву.

При цьому, суд критично ставиться до показів ОСОБА_8 та твердження його захисника в частині того, що потерпілий ОСОБА_11 сам наткнувся на ніж, отримавши тілесне ушкодження, яке призвело до смерті, оскільки за повідомлених ОСОБА_8 обставин, суд визнає неможливим те що ОСОБА_11 міг сам наткнутися на ніж, заподіявши ушкодження, яке призвело до смерті, зважаючи, що для цього потрібні були значні зусилля або упор для рукоятки ножа.

Таким чином, на підставі досліджених судом доказів пояснень учасників процесу, показів свідків, потерпілої та експерта, а також часткове визнання вини обвинуваченого, колегія суддів вважає доведеним те, що ОСОБА_8 вчинив умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , тобто умисне вбивство - злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України.

З урахуванням перевірених судом доказів, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання сторони захисту щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України.

Крім цього, колегія суддів вважає безпідставним твердження захисту про те, що органом досудового слідства не доведено умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого та вважає такі непереконливими, виходячи з наступного.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» передбачено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

На думку колегії суддів, стороною обвинувачення доведено перед судом, що причиною вбивства був незначний привід - словесні образи, шарпанина, конфлікт, який виник на побутовому рівні, а смерть потерпілого настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення в область яремної вирізки посередині та верхньому краю грудини.

Тобто, виходячи з локалізації, характеру, ступеня тяжкості та механізму утворення тілесних ушкоджень, а також характеру, хронології і послідовності дій обвинуваченого, та об`єктивної спроможності дорослої осудної людини оцінювати життєву ситуацію, на думку колегії суддів, дає підстави вважати, що ОСОБА_8 дійсно вчинив злочин умисно. Сила та напрям завданого обвинуваченим удару ножем, його раптовість, неможливість адекватного захисту від таких дій, оскільки, з метою уникнення конфлікту ОСОБА_8 міг не виламувати двері, а навпаки, спокійно сидіти на кухні, оскільки такі відкривались в коридор і жодної небезпеки для нього не було, так як ОСОБА_11 тримав двері закритими, а не виривав їх, вриваючись на кухню до ОСОБА_8 . Такі дії обвинуваченого вказують на те, що ОСОБА_8 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, тобто діяв з прямим умислом.

Поєднання обставин, обстановки та умов, за яких було вчинено вбивство ОСОБА_11 , дає підстави вважати, що вчинення такого було викликане бажанням ОСОБА_8 вчинити розправу над потерпілим. Сукупність таких обставин виключає кваліфікацію умисного вбивства у стані необхідної оборони чи в стані сильного душевного хвилювання, оскільки такі не знайшли свого підтвердження.

Твердження обвинуваченого про те, що він не хотів позбавити життя ОСОБА_11 а хотів лише налякати його ножем, судом розцінюється, як бажання применшити свою участь у вчиненні злочину, уникнення від відповідальності.

Проаналізувавши зібрані та досліджені по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, прийшов до вірного висновку, що вина ОСОБА_8 доведена повністю, оскільки обвинувачений умисно, протиправно заподіяв смерть потерпілому, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, адже саме від нанесеного обвинуваченим удару виникло тілесне ушкодження у потерпілого і при цьому наявний причинний зв`язок - настання смерті потерпілого.

Що стосується призначеного виду та розміру покарання, то, на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, згідно якої при призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який частково визнає свою вину та шкодує про те, що сталося, та його молодий вік.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені апелянтами у апеляціях доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є необґрунтованими.

При цьому суд першої інстанції підставно керувався нормами ст. 50 КК України, у відповідності до якої покарання має на меті не тільки кару, а й запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику обвинуваченого ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_9 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Яворівського районного суду Львівської області від 29 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді