Справа № 183/6626/16
№ 1-кп/183/1015/16
В И Р О К
іменем України
23 грудня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000097 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/204 та мобілізаційної Директиви Начальника Генерального штабу Збройних Сил України №0189 «ОКП» від 18 березня 20014 року військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_4 призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 25 березня 2014 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (яка дислокується у АДРЕСА_2 ) та призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 №64 від 26 березня 2014 року на посаду номера обслуги 2 самохідно-артилерійського взводу 4 самохідно-артилерійської батареї 2 самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .
За наведених обставин, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
18 серпня 2014 року солдату ОСОБА_4 командування частини надало звільнення, згідно якого останній повинен був прибути до військової частини 23 серпня 2014 року.
Однак 23 серпня 2014 року солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , нез`явився вчасно на службу до військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження військової служби до 18 листопада 2016 року.
18 листопада 2016 року солдат ОСОБА_4 усвідомивши протиправність своїх дій прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 нез`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза межами військової частини НОМЕР_1 у період з 23 серпня 2014 року по 18 листопада 2016 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, за місцем мешкання служби характеризується задовільно, раніше не судимий, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на сході країни, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1