Справа № 333/1129/17
Провадження № 1-кс/333/240/17

УХВАЛА

Іменем України
02 березня 2017 року 18 год. 30 хв. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000906 та додані до нього матеріали, -

В С Т А Н О В И В:
02.03.2017 року старший слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000906 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. 28.11.2005 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

2. 12.04.2007 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі. 26.08.2011 звільнився по відбуттю строку покарання;

3. 04.01.2012 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

4. 14.08.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. 01.04.2016 звільнився по відбуттю строку покарання.

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 лютого 2017 року 09 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, знаходячись біля автомобільної стоянки Олександрівського ринку по вул. Чумаченко у м. Запоріжжі, через незачинені пасажирські двері проник до салону автомобілю ВАЗ 21043, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , таємно викрав автомобільну магнітолу «Pioneer DEH-2350UB», вартістю 1 000 грн., яка належить потерпілому ОСОБА_7 . Однак, у зв`язку з тим, що злочинні дії ОСОБА_6 були помічені потерпілим ОСОБА_7 , який зупинив його на відстані 3 м. від свого автомобілю та відразу ж повідомив до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про вчинене кримінальне правопорушення. Тобто, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки його дії були припинені працівниками міліції.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

28.02.2017 року ОСОБА_6 затримано в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

У зв`язку з викладеним, слідство прийшло до висновку, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_6 в слідчі органи і суд, можливості виконання у відношенні нього процесуальних рішень, необхідно обрати йому як запобіжний захід тримання під вартою з наступних підстав: ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років; зібрані слідством докази по справі, достатньо вказують на винність ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, направленого на таємне викрадення чужого майна, що підтверджується показами потерпілого та свідків, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження. Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотності покарання за його вчинення, існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого в рамках даного кримінального провадження, а також, що підозрюваний перешкоджатиме встановленню істини по справі, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, може без перешкод залишити теперішнє місце перебування, оскільки відсутні стійкі соціальні зв`язки, тому орган досудового розслідування просить суд застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання у повному обсязі та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого посилаючись на те, що останній має постійну реєстрацію та місце мешкання, на даний час оформлює інвалідність, тому в подальшому у нього буде джерело доходу, у в пред`явленій підозрі підозрюваний щиросердно розкаюється та своїми показаннями допоміг органам досудового розслідування у встановленні істинні по справі. Враховуючи вказані обставини просить застосувати суд більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_6 , у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного, його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід на підставі наступного.

Судом було встановлено, що 28.01.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого за ст. ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 0000906).

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 .

Разом із тим, клопотання не відповідає вимогам ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України. У ньому не міститься обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис ОСОБА_6 щодо вручення йому 02.03.2017 року о 13 год. 00 хв. копії клопотаня слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, враховуючи, що підозрюваного доставлено до слідчого судді о 17-00 год. 02.03.2017 року, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 28.02.2017 року, ОСОБА_6 був затриманий без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні злочину 28.02.2017 року о 09 год. 30 хв.

Під час судового засідання підтверджено, що ОСОБА_6 фактично був затриманий під час замаху на злочин. Враховуючи вимоги ст. 209 КПК України, на думку слідчого судді, датою затримання ОСОБА_6 є 09 год. 30 хв. 28.02.2017 року.

28.02.2017 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Статтею 177 КПК України зазначено мету та підстави застосування запобіжного заходу.
Крім показань підозрюваного, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, на думку слідчого судді, підтверджується:
-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення;
-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 28.02.2017 року;
-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 28.02.2017 року;
-повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 28.02.2017 року.
Таким чином, у ОСОБА_6 відсутня можливість знищити, сховати, будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину. Також, у підозрюваного відсутня можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.
ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , хворіє на відкриту форму туберкульозу, у зв`язку з чим проходить лікування у тубдиспансері, на даний час оформлює інвалідність, у пред`явленій підозрі ОСОБА_6 щиросердно розкаюється та своїми показаннями допомагав органу досудового розслідування.
Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».
Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.
Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.
Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, суд приходить до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Проте, вказаний ризик є настільки незначний, що застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є недоцільним.

Також, прокурором у судовому засіданні не було доведено недостатність застосування до ОСОБА_6 застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганню ризику, зазначеному у клопотанні.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, на думку слідчого судді запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, та саме вказаний запобіжний захід необхідно застосувати до ОСОБА_6 з обов`язками, передбаченими ст. 194 КПК України.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176-178, 181, 183, 184, 194, 196, 202 слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
У задоволені клопотання старшого слідчого СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором прокуратури Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000906 відносно ОСОБА_6 відмовити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з перебуванням останнього за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , строком на два місяці до 02 травня 2017 року.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати кожен день з 18 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. своє місце мешкання: АДРЕСА_1 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу для виконання передати до Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у якого перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя Комунарського
районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1

Ухвала мені оголошена та її копію отримано ____________________
З покладеними на мене обов`язками ознайомлений, обов`язуюсь їх виконувати у повному обсязі.
Мені роз`яснено, що у разі невиконання покладних на мене обов`язків, до мене може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на мене може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
_________________ ОСОБА_6