Справа № 504/4118/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2016смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 розглянувши клопотання представника цивільного позивача, потерпілого адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про арешт майна, -

встановив:

До слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання представника цивільного позивача, потерпілого адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001662 від 17.09.2016 року за ч. 1 ст. 286 КК України. В обґрунтування клопотання посилався на те, що 16 вересня 2016 року біля 07 години 55 хв. На 29 км автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» в межах с. Свердлове Лиманського району Одеської області водій вантажного автомобілю «Internatijnal» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 1957 року народження внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Лиманської центральної районної лікарні з діагнозом черепно-мозкова травма. В зв`язку з чим винна особа має відшкодувати шкоду завдану потерпілому. За інформацією Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області власником транспортного засобу автомобілю «Internatijnal» реєстраційний номер НОМЕР_1 є ТОВ «Лиман Транс-Експрес». Вважаючи, що автомобіль «Internatijnal» реєстраційний номер НОМЕР_1 можливо зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, в подальшому необхідні для проведення експертних досліджень, просив слідчого суддю накласти на нього арешт.

В призначене судове засідання представник адвокат ОСОБА_2 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання в зв`язку з тим, що вказаний автомобіль не зберіг на собі слідів злочину, слідчим не планується призначення експертиз, він не може бути предметом арешту у якості забезпечення цивільного позову, оскільки винна особа не є власником автомобілю.

Розглянувши подане клопотання, матеріали додані до нього, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому розгляді слідчий суддя дійшов висновку про відмову у його задоволенні виходячи з такого.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходив з того, що воно не ґрунтується на вимогах закону виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч. 2. Ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ч. 5 ст. 170 КПК України випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Таким чином у представника потерпілого, цивільного позивача відсутні правові підстави для звернення з даним клопотанням, оскільки таке клопотання може бути подано лише з мотивів забезпечення цивільного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника цивільного позивача, потерпілого адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про арешт майна відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Слідчий суддя: ОСОБА_1