Справа № 152/1187/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Шаргород
Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
12 січня 2017 року до слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджене з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури юристом 2-го класу ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 .
Так, досудовим розслідуванням установлено, що 15 липня 2016 року, біля 6 години 20 хвилин, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла суперечка, з приводу того, що ОСОБА_5 у ранковий час проводив ремонтні роботи біля будинку, на подвір`ї за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_5 заважав відпочинку сім`ї ОСОБА_7 , які проживають у цьому ж будинку у квартирі АДРЕСА_2 . Під час суперечки, ОСОБА_5 узяв в руку камінь та намагався ним ударити ОСОБА_7 , проте останній ухилився від цього удару, спіймавши камінь та пошкодивши палець на лівій руці. Бажаючи припинити конфлікт, ОСОБА_7 зайшов до своєї квартири, проте одразу ж почув ще сильніший гуркіт, і тоді ОСОБА_7 , вийшовши на вулицю, знову зробив зауваження ОСОБА_5 , однак останній, схопивши металевий рівень довжиною 1,5 метра, яким він користувався при проведенні будівельних робіт, ударив ОСОБА_7 по лівій руці, якою той прикрився, захищаючись від удару в голову. Після цього, ОСОБА_5 наніс ще один удар ОСОБА_7 у голову.
Згідно з висновком експерта, отримані ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки в нижній третині, синців і крововиливів в області лівого передпліччя, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 дня) належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки не є небезпечними для життя в момент заподіяння, не супроводжувались небезпечним для життя явищем. Закрита черепно-мозкова травма, перелом кісток склепіння черепа (тім`яної, лобної кістки зліва); забій головного мозку легкого ступеня, належать до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння.
Зазначені тілесні ушкодження виникли не менше ніж від 2-х дій тупого твердого предмета (предметів) та могли утворитись 15 липня 2016 року.
Отже, своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.
24 листопада 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Окрім того, 6 грудня 2016 року підозрюваному ОСОБА_5 було відправлено повістку про прибуття для допиту в якості підозрюваного на 9 грудня 2016 року.
Однак, ОСОБА_5 на виклики не з`являвся, про поважні причини неприбуття не повідомив.
13 та 14 грудня 2016 року слідчим було здійснено виїзди до терапевтичного відділення Шаргородської ЦРЛ, де було вручено повістку ОСОБА_5 , проте ставити підпис на корінці повістки останній відмовився, мотивуючи це тим, що не вважає себе винним у вчиненні злочину.
Ухвалою слідчого судді від 16 грудня 2016 року до ОСОБА_5 було застосовано привід до слідчого для допиту в процесуальному статусі підозрюваного, однак виконати привід підозрюваного не вдалось, оскільки він був відсутній за місцем свого проживання, тобто по АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді від 5 січня 2017 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У зв`язку з тим, що місце знаходження ОСОБА_5 не було відоме, постановою слідчого від 10 січня 2017 року підозрюваного було оголошено у розшук.
Окрім того, ухвалою слідчого судді від 11 січня 2017 року слідчому СВ Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4 надано дозвіл на обшук квартири АДРЕСА_3 , з метою встановлення місцезнаходження розшукуваного підозрюваного ОСОБА_5 .
Також, у клопотанні зазначається, що ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинив умисний тяжкий злочин, за який відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, ніде не працює, проявляє ознаки агресії та насильства по відношенню до оточуючих, у зв`язку з чим на теперішній час є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інший злочин, незаконно впливати на потерпілого та свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності та послідуючого покарання за вчинення злочину.
Посилаючись на зазначене вище, слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах 60 днів, розмір застави визначити відповідно до закону.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали, посилаючись на обставини, зазначені у ньому та просили задовольнити його, обравши підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах 60 днів.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважали, що достатнім запобіжним заходом буде особисте зобов`язання.
При цьому ОСОБА_5 , зокрема пояснив, що винуватим себе у вчиненні злочину він не вважає, оскільки наносив удари потерпілому ОСОБА_7 у голову алюмінієвим рівнем виключно з метою захисту від нападу на нього самого потерпілого. Також підозрюваний пояснив, що від органів досудового розслідування та суду він переховуватися не планує та не планував. Те, що він практично не виходить зі своє квартири та ні з ким не спілкується, викликано сильною депресією, яка з`явилась у нього після смерті у 2014 році дружини. Його неявка за викликами до слідчого 27 листопада 2016 та 19 грудня 2016 року пояснюється тим, що він хворіє на гіпертонічну хворобу, у ці дні у нього був дуже високий тиск, що перешкоджало йому з`явитись у поліцію. Попередити слідчого про неможливість прибути до нього він не міг, оскільки не вміє користуватись телефоном. Окрім того, при зустрічі зі слідчим у лікарні, ОСОБА_5 просив його призначити йому адвоката, однак слідчий цього не зробив.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вирішуючи питання взяття ОСОБА_5 під варту, слідчий суддя виходить із такого.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частин 1 та 5 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого цим Кодексом, тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Частинами 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно із ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із протоколів допиту потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_5 дійсно 15 липня 2016 року, біля 6 години 20 хвилин, наніс потерпілому ОСОБА_7 два удари алюмінієвим рівнем, один з яких прийшовся у ліву руку ОСОБА_7 , оскільки той захищав голову, проте другий удар рівнем ОСОБА_5 наніс по голові потерпілого.
Згідно з висновком експерта, отримані ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки в нижній третині, синців і крововиливів в області лівого передпліччя, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 дня) належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки не є небезпечними для життя в момент заподіяння, не супроводжувались небезпечним для життя явищем. Закрита черепно-мозкова травма, перелом кісток склепіння черепа (тім`яної, лобної кістки зліва); забій головного мозку легкого ступеня, належать до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння.
24 листопада 2016 року слідчим було складено повідомлення про підозру, із якого вбачається, що у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підозрюється ОСОБА_5 . Повідомлення про підозру було направлено ОСОБА_5 , яке 30 листопада 2016 року останній отримав.
Отже, з урахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Окрім того, слідчим суддею установлено, що 6 грудня 2016 року підозрюваному ОСОБА_5 було відправлено повістку про прибуття для допиту в якості підозрюваного на 9 грудня 2016 року.
Однак, ОСОБА_5 на виклики не з`являвся, про поважні причини неприбуття не повідомив.
13 та 14 грудня 2016 року слідчим було здійснено виїзди до терапевтичного відділення Шаргородської ЦРЛ, де було вручено повістку ОСОБА_5 , проте ставити підпис на корінці повістки останній відмовився, мотивуючи це тим, що не вважає себе винним у вчиненні злочину.
Ухвалою слідчого судді від 16 грудня 2016 року до ОСОБА_5 було застосовано привід до слідчого для допиту в процесуальному статусі підозрюваного, однак виконати привід підозрюваного не вдалось, оскільки він був відсутній за місцем свого проживання, тобто по АДРЕСА_1 .
Наступні спроби, а саме 21 грудня 2016 року та 3 січня 2017 року вручити ОСОБА_5 повістки про виклик до слідчого також були невдалими, адже підозрюваний був відсутній за своїм місцем проживання.
Ухвалою слідчого судді від 5 січня 2017 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Із рапорту слідчого ОСОБА_4 , адресованого начальнику слідчого відділення Шаргородського ВП вбачається, що ОСОБА_5 на неодноразові виклики не з`являється, двері свого будинку не відчиняє, хоча і знаходиться постійно за місцем свого проживання.
У зв`язку з тим, що місце знаходження ОСОБА_5 не було відоме, постановою слідчого від 10 січня 2017 року підозрюваного було оголошено у розшук.
Окрім того, ухвалою слідчого судді від 11 січня 2017 року слідчому СВ Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4 надано дозвіл на обшук квартири АДРЕСА_3 , з метою встановлення місцезнаходження розшукуваного підозрюваного ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 запевнив слідчого суддю, що переховуватись від органів досудового розслідування та перешкоджати розслідуванню він не збирається та з`являтиметься за усіма викликами до слідчого, прокурора або ж суду.
Визначаючись щодо ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя виходить із такого.
ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав, що він двічі, знаючи про необхідність явки до слідчого, цього не зробив, однак це пояснюється його станом здоров`я та відсутністю захисника і коштів його найняти.
Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджаючи у такий спосіб кримінальному провадженню.
Водночас інших ризиків, на які посилались слідчий та прокурор у клопотанні та у судовому засіданні, такі як: вчинення інших злочинів, незаконний вплив на потерпілого та свідків, слідчий суддя не вбачає, оскільки твердження про їх існування ґрунтується виключно на нічим не підтверджених припущеннях сторони обвинувачення.
Постановляючи цю ухвалу, слідчий суддя враховує також, що ОСОБА_5 не одружений та не працює, є інвалідом 3 групи загального захворювання, нещодавно перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: стабільна стенокардія напруги ФК ІІІ; коронаросклероз; склероз аорти; атеросклеротичний міокардіосклероз СН ІІ ст. А ФК ІІ; гіпертонічна хвороба ІІ ст. ІІ ст. ризик високий; гіпертензивне серце (гіпертрофія лівого шлуночка); до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягувався, є собою похилого віку, має постійне місце проживання та постійний дохід у вигляді пенсії по інвалідності.
Таким чином, ураховуючи зазначене вище, на переконання слідчого судді, прокурором та слідчим при розгляді клопотання було доведено лише обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, проте не обґрунтовано та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Отже, ураховуючи те, що під час розгляду клопотання, прокурором та слідчим жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначеного ризику(пункт 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.
З огляду на викладене, відносно підозрюваного належить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, що обґрунтовується необхідністю профілактичного нагляду за ОСОБА_5 та задля недопущення вчинення ним інших злочинів.
Визначити строк дії ухвали - по 12 березня 2017 року включно.
Ухвалу в частині застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_5 направити для виконання до Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Згідно зі статтями 309, 392, 395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1