Справа № 1-кс/331/2688/2017
331/4968/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000378, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про часткове скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000378, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначила, що 14.08.14 р. ухвалою слідчого судді Ленінського районному суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000378 від 13.08.14 було задоволено клопотання слідчого ЗМУ ГУМВС в Запорізькій області ОСОБА_6 про накладання арешту на належне ТОВ «КАТАРИНА ЛТД» майно - майновий комплекс, розташований у АДРЕСА_1 , та автомобіль Volkswagen caddy, д/н НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , у вигляді застосування заборони на розпоряджання цим майном.

Вважає, що встановлене обтяження повинно бути частково скасоване, оскільки, порушує права законного власника майна та була прийнята без додержання вимог ст. 132, 170, 173 КПК України.

Так, згідно до протоколу №232684 її було визначено переможцем електронних торгів від 04.01.17 р. з продажу арештованого майна лоту №188568 - легковий вантажопасажирський автомобіль Volkswagen caddy, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 року випуску.

На підставі зазначеного протоколу, Більмацьким районним відділом державної виконавчої служби, згідно до п. 14 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Мінюста України від 29.09.2016 № 2831/5, було складено Акт про проведені торги за фіксованою ціною від 20.02.2017 р.
Згідно п. 18 зазначеного Порядку, Акт про проведені торги за фіксованою ціною є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.
Таким чином, з 20.02.2017 р. вона є законним власником автомобілю Volkswagen caddy, д/н НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 .

Фактично отримавши зазначений автомобіль і звернувшись до територіального органу, що здійснює реєстрацію прав на автотранспорт, їй стало відомо про вищезазначену ухвалу якою було накладено арешт на автомобіль.
Наявність зазначеного арешту порушує її права, як власника транспортного засобу, передбачені ст.ст. 316, 317 ЦК України.

На підставі викладеного, просить суд скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2014 року, на автомобіль Volkswagen caddy, д/н НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 .

Представник заявника у судовому засіданні у повному обсязі підтримав клопотання та просив суд його задовольнити.

Слідчий та прокурор, кожен в окремості, в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Проте, одразу після повідомлення слідчого про розгляд вищенаведеного клопотання, останньою надано слідчому судді копія постанови від 05 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000378, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2014 року.

Частиною ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

З матеріалів справи вбачається, що слідчий та прокурор належним чином повідомлялися про розгляд скарги, про що свідчать матеріали справи.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого та прокурора не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, а також копію постанови від 05 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000378, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2014 року, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав його задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходилося кримінальне провадження № 0000378, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 185 КК України.

З метою забезпечення дієвості кримінального провадження у серпні 2014 року слідчий СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на майно, в тому числі: на автомобіль Volkswagen caddy, д/н НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2014 року накладено арешт на належне ТОВ «Катарина ЛТД» майно, а саме:
- на обєкт нерухомості майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з нерухомого майна: літ.А склад, літ. М вбиральня-душ, літ Н-2 адміністративна будівля - у вигляді заборони на розпорядження цим майном;
- на автомобіль Volkswagen caddy, д/н НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 - у вигляді заборони на розпорядження цим майном.

Постановою старшого слідчого СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 від 05 листопада 2015 року кримінальне провадження № 0000378, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 185 КК України, закрито у звязку з відсутністю події злочину (відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформованого станом на 10 квітня 2017 року вбачається, що постанова старшого слідчого СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 від 05 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000378, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2014 року, є чинною та прокурором чи слідчим суддею не скасовувалася.

Згідно до протоколу №232684 ОСОБА_4 було визначено переможцем електронних торгів від 04.01.17 р. з продажу арештованого майна лоту №188568 - легковий вантажопасажирський автомобіль Volkswagen caddy, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 року випуску.

На підставі зазначеного протоколу, Більмацьким районним відділом державної виконавчої служби, згідно до п. 14 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Мінюста України від 29.09.2016 № 2831/5, було складено Акт про проведені торги за фіксованою ціною від 20.02.2017 р.
Згідно п. 18 зазначеного Порядку, Акт про проведені торги за фіксованою ціною є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що станом на липень 2017 року відпала потреба застосування арешту майна, накладеного на автомобіль Volkswagen caddy, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , сірого кольору, 2004 року випуску, власником якого станом на липень 2017 року є ОСОБА_4 , яка набула право власності на арештований автомобіль, шляхом його придбання з електронних торгів арештованого майна, організатором яких є Державне підприємство «СЕТАМ».

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Коментована стаття закріплює загальні засади кримінального провадження, які у своїй основі співзвучні з нормами Конституції України, що визначають сутність взаємин людини і громадянина з державою (її органами), закріплюють права, свободи і обов`язки людини і громадянина у таких взаєминах, встановлюють основи організації і діяльності правоохоронних, правозахисних органів і суду та визначають основні засади судочинства, зокрема в кримінальному провадженні.

Засади кримінального провадження - це закріплені у Конституції України, загальновизнаних міжнародних актах та у кримінальному процесуальному законодавстві фундаментальні (базові) керівні для учасників провадження положення, що виражають і визначають найістотніші властивості провадження, вимоги до правил і способу діяльності, насамперед, органів і службових осіб, які ведуть кримінальне провадження, та є гарантіями забезпечення дотримання прав, свобод, законних інтересів тих учасників провадження, які залучаються до нього, а в підсумку виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000378, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 185 КК України - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2014 року на автомобіль Volkswagen caddy, д/н НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , у вигляді застосування заборони на розпоряджання цим майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1
20.07.2017