АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурорі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки строком на два місяці відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майдан-Гологірський, Золочівського району, Львівської області, громадянина України, раніше не судимого, працюючого начальником управління з громадської безпеки Національної гвардії України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41 ст. 340, ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 365 КК України.

З ухвали суду вбачається, що слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_9 підозрюється, конкретні обставини справи, існуючі ризики і дані про особу підозрюваного, на підставі чого прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистої поруки в змозі запобігти вказаним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з прийнятим рішення, прокурор подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на хибність висновків слідчого судді з приводу наявності підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Так, на думку прокурора, існування вказаних слідчим ризиків, а також того, що запобігти їм в змозі лише запобіжних захід у вигляді тримання під вартою, повністю підтверджується доводами клопотання та доданими до нього матеріалами. Зокрема, прокурор вказує на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_9 підозрюється, конкретні обставини справи, розмір покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведення його винуватості, а також на дані про особу підозрюваного, та його соціальні зв`язки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, підозрюваного, який підтримав позицію своїх захисників, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_9 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину, як зазначив суд, не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується.

Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про їх наявність з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести наявність заявлених ризиків.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 слідчий послався, як на докази існування заявлених ним ризиків, на тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких ОСОБА_9 підозрюється та розмір покарання, що загрожує останньому у разі доведення його винуватості, а також на те, що підозрюваний не з`являвся до слідчого на виклики та виїхав за межі України. Крім того, слідчий зазначає, що підозрюваний обіймає посаду начальника управління з громадської безпеки Національної гвардії України, перебуває у спеціальному званні генерал-майора, що на думку слідчого вказує на наявність ризику впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Проте, відповідно до вище наведених вимог закону, сама лише тяжкість кримінального правопорушення, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи. Що стосується доводів клопотання про те, що ОСОБА_9 не з`являвся до слідчого на виклики та виїхав за межі України, то, як встановлено в судовому засіданні підозрюваний повідомляв слідчого про виїзд за межі України з посиланням на те, що ця поїздка була пов`язана з терміновим його відрядженням до Італії на строк з 28 листопада по 01 грудня 2016 року. Саме в цей період підозрюваний викликався до слідчого.

Ті обставини, що ОСОБА_9 перебуває на посаді начальника управління з громадської безпеки Національної гвардії України та перебуває у спеціальному званні генерал-майора, є недостатньою підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Крім того, в клопотанні слідчого не зазначено всі обставини які відповідно до ст. 178 КПК України можуть бути враховані при розгляді вказаного клопотання, а саме наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, хворої дружини, яка не працює, він приймав участь в АТО, та є учасником бойових дій, має нагороди.

Таким чином, відповідно до вище наведеного, колегія суддів враховує в сукупності ті обставини, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Проте, також колегія суддів приймає до уваги і ті обставини, що ОСОБА_9 раніше не судимий, працює, має міцні соціальні зв`язки, має родину, реєстрацію і постійне місце проживання, характеризується виключно позитивно, приймав участь в АТО, є учасником бойових дій, приймаючи до уваги спосіб життя взагалі, колегія суддів вважає, що такий вид запобіжного заходу, як особиста порука, в змозі запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Такий запобіжний захід відповідає особі підозрюваного, та є співмірним з існуючими ризиками.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що ні слідчий в поданому клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій, не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого, як особиста порука.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 180, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки строком на два місяці відносно: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4445/2016 Категорія ст. 183 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_12
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1