Єдиний унікальний номер 243/809/17
Номер провадження 11-кп/775/464/2017

У Х В А Л А

Іменем України

2 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

у складі: головуючогосудді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду Донецької області у м. Бахмуті за допомогою відеоконференцзв`язку

кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0003277,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9

на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07.03.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , освіта вища, не одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. В силу ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням протягом одного року шести місяців. На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покладено обов`язки.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин за таких обставин.

20 грудня 2015 року о 19 годині 40 хвилин водій ОСОБА_10 , керуючи технічно справним належним йому автомобілем ВАЗ-210700-20 реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул.. Леніна смт. Билбасівка Слов`янського району з боку м. Слов`янська в напрямку вул..Калініна смт. Билбасівка Слов`янського району. В районі автобусної зупинки «Селищна рада» на вул. Леніна смт. Билбасівка Слов`янського району, всупереч вимог п. 12.2 ПДР України «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», п. 12.3 ПДР України «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортній події, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не забезпечив безпечний рух, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вжив заходів до зменшення швидкості або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, скоїв наїзд передньою центральною частиною кузову керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину вул. Леніна смт. Билбасівка Слов`янського району зліва направо по ходу руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 заподіяно закритий перелом зовнішнього мищелку правої великогомілкової кістки, які віднесені до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п. 12.2,12.3 ПДР України знаходились в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Прокурор у апеляційній скарзі не погодився з вироком та вважає що вирок є незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що судом не дотримано вимоги закону та постанови Пленуму Верховного Суду України, не надано належної оцінки ступеню тяжкості, характеру суспільної небезпеки вчиненого злочину та особі обвинуваченого.Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді 4 місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримував доводи апеляційної скарги, потерпілу, яка питання про призначення покарання залишила на розсуд суду, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши докази, про дослідження яких заявили клопотання сторони, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Висновки суду, що обвинувачений ОСОБА_7 за встановлених у вироку обставин, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило заподіяння потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, наведеними у вироку суду першої інстанції.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_11 за ч.1 ст. 286 КК.

Фактичні обставини вчинення злочину, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій в апеляції не оспорюються і відповідно до вимог ст.404 КПК вирок суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного судом покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами та безпідставне звільнення обвинуваченого у відповідності з вимогами ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням у вигляді обмеження волі є безпідставними.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_11 основне покарання у вигляді обмеження волі та додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами у відповідності з вимогами статті 65 КК України у межах санкції ч.1 ст.286 КК. Як вбачається з вироку, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного.

Згідно ч.1 ст.286 КК, обмеження волі є найбільш тяжким основним видом покарання відповідно до санкції вказаної статті. Тому доводи апеляційної скарги прокурора, що обране покарання є несправедливим внаслідок м`якості і не відповідає степеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є безпідставними. Всупереч зазначеним у мотивувальній частині апеляційної скарги доводам прокурор у частині апеляційної скарги, яка містить вимоги про скасування вироку, поставив питання про призначення ОСОБА_11 більш м`якого покарання, ніж призначив суд першої інстанції, а саме арешту.

Доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне звільнення ОСОБА_11 у відповідності з вимогами ст. 75 КК від основного покарання у вигляді обмеження волі колегія суддів також вважає необгрунтованими.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_11 у відповідності з вимогами ст.75 КК України має бути звільнений від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи є підстави для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування ним покарання. Це підтверджується матеріалами кримінального провадження, які дослідив апеляційний суд, та з яких вбачається, що ОСОБА_11 раніше не судимий ( а.с.229), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 230). Довід апеляційної скарги прокурора, що ОСОБА_11 веде паразитичний спосіб життя, ні чим не підтверджений і є безпідставним припущенням. Потерпіла ОСОБА_6 подала письмову заяву, в якій просить не призначати ОСОБА_7 суворе покарання.(а.с.249). З пояснень потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що вона просила залишити без змін вирок у частині позову про відшкодування шкоди, а питання щодо правильності звільнення ОСОБА_11 від покарання залишила на розсуд апеляційного суду.

Кримінальне провадження було розглянуте судом першої інстанції у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 7 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді: