Справа № 464/2741/17
пр.№ 1-кс/464/794/17
У Х В А Л А
про скасування арешту майна

05 травня 2017 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Львівській області ОСОБА_3 , прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , розглянувши клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна,-
в с т а н о в и в :
Захисник ОСОБА_5 , діючи в інтересах ОСОБА_6 , 26 квітня 2017 року звернулась до суду з клопотанням, в порядку ч.1 ст.174 КПК України, про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 15 січня 2016 року на майно, а саме готівкові кошти в сумі 67 160 (шістдесят сім тисяч сто шістдесят) гривень купюрами різних номіналів, виявлені та вилучені в ході огляду транспортного засобу з пів причепом-цистерною.
В обґрунтування покликається на те, що 12-13 січня 2016 року старшим слідчим першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області ОСОБА_3 на виконання ухвали слідчого судді проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 . Під час вказаного обшуку за добровільною згодою водія проведено огляд сідлового тягача DAF XF 95.430 з державними номерними знаками НОМЕР_1 з пів причепом-цистерною з державними номерними знаками НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 . В результаті огляду виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 67 160 грн. купюрами різного номіналу, які знаходились в салоні вказаного автомобіля та належали ОСОБА_6 . Згідно ухвали слідчого судді від 15 січня 2016 року на вказані кошти накладено арешт. Оскільки на даний час жодних повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 як власнику коштів не оголошено, він перебуває у статусі свідка, тому просить клопотання задовольнити та скасувати арешт.
В судовому засіданні особа, яка подала клопотання ОСОБА_5 , клопотання підтримала, з мотивів, викладених в ньому. Вважає накладений арешт на кошти ОСОБА_6 необгунтованим.
Заслухавши думку слідчого та прокурора, котрі заперечили підставність клопотання, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного.
Встановлено, що 12.11.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за №000212, попередня правова кваліфікація за ч.1 ст. 204 КК України.
Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 15 січня 2016 року накладено арешт на готівкові кошти в сумі 67 160 (шістдесят сім тисяч сто шістдесят) гривень купюрами різних номіналів, виявлені та вилучені в ході огляду транспортного засобу з пів причепом-цистерною з метою подальшого його збереження та відшкодування завданої даним кримінальним правопорушенням шкоди державі та юридичним особам, а також з метою забезпечення в подальшому цивільного позову.
Згідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Встановлено, що у кримінальному провадженні №000212 від 12.11.2015 ухвалено вирок від 31.03.2016, іншу особу визнано винуватим за ч.1 ст.204 КК України і призначено покарання.
В ЄРДР зареєстровано 17 березня 2016 року кримінальне провадження за № 0000044 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України щодо невстановлених слідством осіб (матеріали виділені в окреме провадження). Підозра ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження не оголошено.
За змістом положень ст.3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначені положення Конституції України кореспондуються із ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Окрім цього, згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]), заява N 31107/96, п.58, ECHR 199-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п.42 та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спороннг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50, Series А N 98).
Частиною 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
В судовому засіданні встановлено, що станом на день розгляду клопотання про скасування арешту правова кваліфікація в даному кримінальному провадженні не змінена, процесуальний статус ОСОБА_6 на підозрюваного чи обвинуваченого не змінено, кошти не визнані речовими доказами.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про відсутність підстав для продовження арешту на кошти ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 91, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
Клопотання ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 15 січня 2016 року на майно, а саме готівкові кошти в сумі 67 160 (шістдесят сім тисяч сто шістдесят) гривень купюрами різних номіналів, виявлені та вилучені в ході огляду транспортного засобу з пів причепом-цистерною.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1