АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Староміського райсуду м. Вінниці від 01.04.2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, 25.10.2013 року звільнений по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки. Запобіжний захід у виді застави скасовано.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.09.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання за злочин у даному кримінальному провадженні, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.09.2015 і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців. Запобіжний захід у виді застави скасовано.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вступили між собою у попередню злочинну змову направлену на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.
Реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна 08.09.2014 близно 13 год. 30 хв., прибувши до будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою у групі осіб, переслідуючи корисні цілі та маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в житло, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, обвинувачені піднялись на 15 поверх, де, впевнившись, що в квартирі нікого не має, ОСОБА_9 за допомогою металевого ключа, який мав при собі пошкодив замок вхідних дверей кВ. АДРЕСА_4 , з метою проникнення до вищевказаної квартири та викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_10 та знаходилось у вищевказаній квартирі.
Однак, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані на місці вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжк), вчиненаповторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, однак з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинувачених та правильність кваліфікації їх дій, порушує питання про скасування вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року в частині призначеного покарання ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого, просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання ч. 3ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції внаслідок формального підходу дійшов помилкового висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, не врахував тяжкість злочину та особу обвинуваченого.

Вирок щодо ОСОБА_6 не оскаржувався.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, які учасниками судового провадження не оскаржуються, відповідно до положень ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б істотно вплинути на висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій за ч. 3ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 3ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, наявність пом`якшуючої обставини - щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Разом із цим, з огляду на тяжкість злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на спеціальних обліках не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, та відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст.75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, у повній мірі дотримався вимог Закону та належним чином вмотивував своє рішення у цій частині.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання, а тому вирок суду, як законний та обґрунтований, необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.
Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

_______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-кп/796/71/2017 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1