У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю представника особи у якої вилучено майно адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про накладення арешту на автомобіль марки «Форд Транзіт», польська реєстрація д.н.з. «НОМЕР_1 », який перебуває у користуванні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого у АДРЕСА_1 , -
ВСТАНОВИВ:
З клопотання та доданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що 16.08.2017 року о 22:45 до чергової частини Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області надійшов рапорт від ст. о/у відділу УЗЕ в З/о лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про те, що 16.08.17 року на підставі звернення гр. ОСОБА_7 ним спільно з о/у відділу УЗЕ в З/о ОСОБА_8 було здійснено виїзд до митного пункту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС з метою перевірки інформації щодо перетину державного кордону з порушенням митного законодавства автомобілем марки «Форд Транзіт» д.н.з. НОМЕР_1 . В ході виїзду було виявлено вищевказаний а/м, який виїжджав з МПП «Тиса» та який рухався в бік м. Чоп. Вказаний а/м працівники УЗЕ в З/о супроводжували на скритому а/м з моменту виїзду з МПП «Тиса» і до зупинки біля будинку №1 по вул. Спортивна в м. Чоп. Водій, як пізніше було встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешк. АДРЕСА_1 , побачивши працівників поліції раптово зачинив а/м і зник у невідомому напрямку. Працівниками УЗЕ в З/о встановлено, що в а/м «Форд Транзіт» д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться товар ввезений через МПП «Тиса» без належного оформлення, з порушенням митного законодавства, тобто товар був завідомо здобутий злочинним шляхом з метою збуту чи зберігання.

За даним фактом 17.08.2017 року відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001164 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ст.198 КК України.

Як вбачається з клопотання, 16 серпня 2017 року в ході огляду місця події біля будинку №1 по вул. Спортивній у місті Чоп, в публічно доступному місці, було виявлено та вилучено автомобіль марки «Форд Транзіт» польська реєстрація д.н.з. «НОМЕР_1 », який перебуває у користуванні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешк. АДРЕСА_1 , та поміщений на штрафмайданчик Ужгородського районного відділення поліції, до вирішення справи по суті. При цьому, проникнення до автомобіля не здійснювалося, оскільки такий зачинений. 17 серпня 2017 року автомобіль марки «Форд Транзіт» польська реєстрація д.н.з. «НОМЕР_1 », який перебуває у користуванні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешк. АДРЕСА_1 було визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0001164 від 17 серпня 2017 року. Зазначений вище автомобіль марки «Форд Транзіт» польська реєстрація д.н.з. «НОМЕР_1 », який перебуває у користуванні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешк. АДРЕСА_1 має важливе значення для встановлення фактів та обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим відповідно до ст.98 КПК України є речовим доказом та відповідає критеріям майна на яке може бути накладено арешт згідно ст. 170 КПК України.
В своєму клопотанні слідчий зазначає, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вищевказане майно негативно вплине на хід досудового розслідування, унеможливить встановлення всіх важливих обставин вчиненого кримінального правопорушення, може призвести до їх втрати чи знищення заінтересованими особами з метою перешкоджання встановлення об`єктивної істини. На підставі викладеного, та враховуючи те, що автомобіль марки «Форд Транзіт» польська реєстрація д.н.з. «НОМЕР_1 », який перебуває у користуванні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешк. АДРЕСА_1 , має значення речового доказу у кримінальному проваджені, є знаряддям вчинення злочину, крім того в ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні його огляду та огляду речей які знаходяться всередині, проведення перевірки законності походження таких речей та їх переміщення через державний кордон України, а тому з метою проведення повного всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на цей автомобіль, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Представник особи у якої вилучено майно адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що клопотання є необґрунтованим, слідчим не наведено наявність підстав для накладення арешту на майно, і таке не відповідає вимогам ст. ст. 170-173 КПК України. Додав, що вищезазначений автомобіль було викрадено, а саме, власник автомобіля приїхав до місця свого проживання, закрив авто та пішов додому, а коли вийшов до авто близько 23 год. 20 хв. то побачив, що автомобіля немає, у зв`язку з чим зателефонував до поліції після чого приїхала слідчо-оперативна група.
Заслухавши пояснення представника особи у якої вилучено майно, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п. 1 ч.2 цієї статті арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судової процедури, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання.
Виходячи з вищенаведеного, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132,173 КПК України, повинен врахувати: існування обгрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Водночас, в порушення вимог ст. 170, 171 КПК України в клопотанні слідчого відсутнє обгрунтування необхідності арешту майна, зокрема, існування обгрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, не конкретизовано правову підставу та мету накладення арешту.
Зі змісту клопотання випливає, що своє клопотання слідчий обгрунтовує тим, що вилучене майно, відповідає вимогам ст. 98 КПК України, однак слідчим не доведено причетність вилученого майна до вчиненого кримінального правопорушення, до клопотання не долучено жодного документу який би підтверджував вказане.
Таким чином, посилання слідчого у клопотанні на достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні є необгрунтованим, так як не підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до переконання, про відсутність підстав для накладення арешту на майно, вказане в клопотанні, щодо якого відсутні підтвердження причетності до вчинення кримінального правопорушення, отримання вилучених речей в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідність критеріям передбаченим ч.1 ст. 98 КПК України, та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України, а тому вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Форд Транзіт», польська реєстрація д.н.з. «НОМЕР_1 », який перебуває у користуванні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого у АДРЕСА_1 відмовити.
Вилучений, в ході огляду місця події 16.08.2017 року, автомобіль марки «Форд Транзіт», польська реєстрація д.н.з. «НОМЕР_1 », який перебуває у користуванні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешк. АДРЕСА_1 - повернути особі у якої вилучено майно - ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1