Справа № 461/6/17-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/28/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої: судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03.01.2017р. про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Золочева Львівської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_9
встановила:
ВСУ ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000828 від 13.09.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 , 22.07.2017р. у період часу з 13 по 14 годину, за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходячись у м. Золочеві Львівської області, з метою крадіжки чужого майна, зайшли на територію господарства ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_2 , де за допомогою металевого предмета відтиснули створу та відкрили пластикове вікно, проникли у середину житлового будинку ОСОБА_13 , звідки умисно, таємно, із корисливих спонукань викрали планшет марки «Samsung СМТ 230» із чохлом, 4 злитки золота, кожен вагою по 5 грам, гроші у сумі 70 Євро, 100 доларів США, 3 100 гривень, 2 срібні монети, мобільний телефон марки «Samsung Duos», завдавши потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 40 000 грн.

02.09.2016р. ОСОБА_7 було скеровано поштовим відправленням повідомлення про підозру, оскільки останній переховувався від органів досудового розслідування та за місцем проживання не з`являвся, місце перебування ОСОБА_7 не було встановлено.

08.09.2016р. ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

13.09.2016р. неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 було оголошено у розшук.

31.12.2016р. неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції.

03.01.2017р. неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

03.01.2017р. ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ВСУ ГУ НП у Львівської області про застосування щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Відповідно до даної ухвали на неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: цілодобово не відлучатись з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; прибувати до слідчого ВСУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_14 або іншого слідчого, у провадженні якого перебуватиме провадження, прокурора та суду за першим викликом.

Не погоджуючись із даною ухвалою прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити. В обґрунтування покликається на незаконність оскаржуваної ухвали, з огляду на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не враховано, що неповнолітній ОСОБА_7 , який, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, та під час іспитового строку знову скоїв кримінальне правопорушення, яке є тяжким. Окрім цього, не взято до уваги те, що на даний час у провадженні Перемишлянського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 у зв`язку із вчиненням 6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України. Підозрюваний перебував у розшуку, тривалий час не з`являвся за місцем реєстрації, його місце перебування не було відомо. Вказує, що поза увагою суду залишилось те, що підозрюваний може здійснювати моральний тиск на свідків, потерпілих, експертів, а також інших співучасників, серед яких є неповнолітні, впливати на фальсифікацію їх показань. Не враховано, що ОСОБА_7 є безробітними, немає постійного джерела доходу, а тому може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. З огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний може і надалі переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження. Вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків. Всупереч вимогам п.1 ч.1 ст. 196 КПК України, оскаржувана ухвала не містить змісту суті кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора у підтримку поданої апеляційної скарги, неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_9 , які заперечили апеляційні вимоги прокурора, вивчивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, дані про особу підозрюваного та інші обставини.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши сторони кримінального провадження, врахував вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, особу підозрюваного, який є неповнолітнім, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, раніше судимий, має постійне місце проживання та прописки, міцні соціальні зв`язки, та з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що слідчим та прокурором не доведено, що ризики невиконання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства відповідають важкості виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та з урахуванням положень ч. 3 ст. 176 КПК України підставно відмовив у застосуванні до неповнолітнього ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, який на переконання колегії суддів є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наведеним ризикам.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали прийняттю у даному кримінальному провадженні законного та обґрунтованого рішення не встановлено.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки слідчого судді, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення як необґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03.01.2017р. про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_15