Справа № 297/3080/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Берегове, Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, військовослужбовець за контрактом ВЧ пп В4742 м. Ужгород, раніше судимий, востаннє вироком Берегівського районного суду від 27.12.2013 року за ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ст.. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; 04.12.2013 року вироком Берегівського районного суду за ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27.07.2015 року замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 7 місяців 19 днів на громадські роботи строком на 240 годин

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 296 КК України з призначенням покарання: за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком повністю приєднано не відбуте покарання, яке замінене ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27.07.2015 року 96 годин громадських робіт, що згідно ст. 72 КК України відповідає 12 дням позбавлення волі і за сукупністю вироків ОСОБА_6 остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 12 днів.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України постановлено зарахувати у строк покрання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення в межах даного провадженя з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 05.02.2017 року по 12.05.2017 року включно.

Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з 05.02.2017 року, з моменту затримання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 2111,84 грн. ( дві тисячі сто одинадцять гривень 84 копійки ).

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що в період з 12:00 години 21.06.2016 року по 09:00 годину 22.06.2016 року в невстановлений слідством час, знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , шляхом пошкодження вікна, проник до приміщення Берегівського відділення реабілітації дітей-інвалідів Обласного центру комплексної реабілітації інвалідів та дітей - інвалідів та умисно, повторно, викрав телевізор марки Самсунг , вартістю 3250 гривень, електрочайник марки SupportPlus, вартістю 174 гривень, та електрообігрівач марки Термія вартістю 712 гривень, чим спричинив Обласному центру комплексної реабілітації інвалідів та дітей інвалідів матеріальну шкоду на загальну суму - 4136 гривень.

Крім того, в період з 01.07.2016 року по 04.07.2016 рік в невстановлений слідством день та час, знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , шляхом пошкодження вікна, проник до приміщення Берегівського відділення реабілітації дітей-інвалідів Обласного центру комплексної реабілітації інвалідів та дітей - інвалідів, та умисно, повторно викрав 10 подарункових наборів, в яких знаходились іграшки та подарункові набори з канцелярським приладдям. Вартість одного подарункового набору становить 167 гривень. Таким чином, обвинувачений спричинив Обласному центру комплексної реабілітації інвалідів та дітей інвалідів матеріальну шкоду на загальну суму - 1670 гривень.

Також, в невстановлений слідством день та час в період з серпня місяця 2016 року по 02.10.2016 року в АДРЕСА_2 шляхом пошкодження вікна, проник до квартири АДРЕСА_3 після чого умисно, повторно викрав телевізор марки Самсунг , вартістю 640 гривень та алкогольні напої, чим спричинив потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму - 2165 гривень.

Також, в невстановлений слідством час вечірньої пори 25.01.2017 року в АДРЕСА_4 шляхом пошкодження вікна, проник до приміщення кафе ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого умисно викрав з приміщення вказаного кафе алкогольні напої, продукти харчування та грошові кошти у сумі 300 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1395,08 гривень.

Крім того, в невстановлений слідством день та час в період часу з 30.01.2017 року по 02.02.2017 року в АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження вікна на балконі, проник до квартири АДРЕСА_3 , після чого умисно, повторно викрав мікрохвильову піч BOMANN CB1254, вартістю 500 гривень, алюмінієвий бідон ємкістю 40л., вартістю 500 гривень, 2 алюмінієві каструлі вартість яких 40 гривень та сковорідку, вартістю 35 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму - 1075 гривень.

Також, в невстановлений слідством час в ніч з 04.02.2017 року на 05.02.2017 року, знаходячись за адресою АДРЕСА_5 шляхом злому ролетних дверей, проник до приміщення торгового павільйону на місцевому ринку, після чого умисно, повторно викрав з приміщення вказаного торговельного павільйону чоловічий одяг, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму - 6596 гривень.

Також, в невстановлений слідством час в ніч з 04.02.2017 року на 05.02.2017 року, там же в АДРЕСА_5 шляхом злому ролетних дверей, проник до приміщення іншого торгового павільйону на місцевому ринку, після чого умисно, повторно викрав з приміщення вказаного торговельного павільйону кухонні прилади, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1490 гривень.

Крім того, в невстановлений слідством час вечірньої пори 05.02.2017 року в АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження вікна продуктового магазину проник до нього та умисно, повторно викрав з прилавку вказаного магазину продовольчі товари, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 204,80 гривень.

Також, 05.02.2017 року близько 20:40 годині, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, у громадському місці, неподалік АЗС ОККО, що по вул. Мужайській, 99 в м. Берегове, грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, нехтуючи увагою перехожих громадян, безпідставно почав ображати ОСОБА_13 , висловлювався у його адресу нецензурною лайкою, почав демонструвати предмет схожий на бойову - учбову гранату Ф-1, яка до категорії боєприпасів та вибухових пристроїв не відноситься та залякувати його, чим викликав у останнього страх реальної загрози спричинення шкоди здоров`ю. Не зупиняючись на цьому, обвинувачений, продовжив свої хуліганські дії, пройшов до приміщення вказаної АЗС, де грубо порушуючи громадський порядок, знову почав демонструвати предмет, схожий на бойову гранату Ф-1, з метою його застосування біля продавця-консультанта ОСОБА_14 , від чого викликав у останнього страх реальної загрози спричинення шкоди здоров`ю.

В апеляційних скаргах:

Обвинувачений ОСОБА_6 просить застосувати щодо нього вимоги ст. 69 КК України, оскільки судом першої інстанції призначено занадто суворе покарання щодо нього. Просить врахувати колегію суддів, що він являється учасником АТО, має бойове поранення, контузію і являється військовослужбовцем за контрактом. Звертає увагу суду на те, що потерпілим шкода відшкодована, претензій з їхнього боку немає. Вказує на відсутність захисника при ухваленні вироку щодо нього.

Адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок Берегівського районного суду від 12.05.2017 року щодо ОСОБА_6 , виключивши засудження за епізодом, який ніби -то мав місце в період з 01.07.2016 року по 04.07.2017 року. Крім того, просить призначити більш м`яке покарання обвинуваченому із застосуванням положень ст. 75 КК України. В ході апеляційного розгляду порушує питання про заслуховування звукозапису допиту ОСОБА_6 в суді першої інстанції. Зазначає, що в наданих суду показах ОСОБА_6 визнає факт викрадення матеріальних цінностей, однак вказує на те, що лише один раз проникав на території Берегівського відділення реабілітації дітей-інвалідів Обласного центру комплексної реабілітації інвалідів та дітей інвалідів і всі зазначені в обвинуваченні цінності викрав одночасно. Крім того, вважає порушеними вимоги ст. ст. 65-67 КК України в частині призначення покарання та просить звернути увагу суду, що обвинувачений ОСОБА_6 не ухилявся від виконання громадських робіт, а був позбавлений можливості відбувати покарання так як був взятий під варту.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_7 уточнив вимоги апеляційної скарги і вказав, що підтримує її лише в частині необхідності пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання .

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали уточнену апеляційну скаргу захисника та апеляційну скаргу обвинуваченого та вважать призначене судом покарання суворим, промову прокурора, який вважає за необхідне пом`якшити призначене обвинуваченому покарання , перевіривши та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги адвоката та обвинуваченого підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації діяння особами, які подали апеляційну скаргу не оспорюється, внаслідок чого вони відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не підлягають до перевірки.

Судом першої інстанції розгляд провадження відбувся в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, так як ніким з учасників не оспорювались фактичні обставини справи. Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 296 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин підтверджується сукупністю зібраних, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.

Діяння ОСОБА_6 кваліфіковано правильно.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування і судовий розгляд проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України.

Одночасно колегія суддів вважає , що доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про суворість призначеного покарання та не врахування всіх обставин кримінального провадження та обставин , що пом`якшують покарання знайшли своє підтвердження і підлягають до врахування.

Так, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) , а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно ст. 50 КК України покарання за вчинений злочин має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначив у межах санкцій ч.3 ст. 185 та ч.1 ст. 296 КК України та обґрунтовано, з урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, його наслідків ; даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який є раніше судимим , кількість епізодів злочинної діяльності , обставин , що обтяжують та пом`якшують покарання прийшов до переконання, що виправлення й перевиховання ОСОБА_6 повинно проходити в умовах ізоляції його від суспільства, але не в повній мірі врахував обставини , що пом`якшують його покарання та особу винного.

Судом першої інстанції обґрунтовано визнано обставинами , що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 щире каяття, його позитивну характеристику за місцем проживання, усунення заподіяної шкоди та відсутність майнових претензій з боку потерпілих, участь у антитерористичній операції.

Однак, як в суді першої так і апеляційної інстанції обвинувачений визнавав всі інкриміновані йому епізоди заволодіння чужим майном, щиро каявся та на досудовому слідстві сприяв розкриттю злочинів, про що зазначено і в обвинувальному акті( а.п. 56).

На підставі ст. 66 КК України апеляційний суд визнає активне сприяння розкриттю злочину як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

За наявності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 визнання вини обвинуваченим, його каяття та сприяння у розкритті злочинів, позитивної характеристики за місцем проживання, усунення заподіяної шкоди , його безпосередню участь у проведенні антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей ( а.п. 150) , колегія суддів приходить до висновку про можливість пом`якшення ОСОБА_6 , призначеного покарання за ч.3 ст. 185 КК України, визначивши його в межах мінімального строку, передбаченого в санкції вказаної норми, що буде достатнім для виправлення, перевиховання та профілактики вчинення ним нових злочинів в майбутньому, справедливим.

Одночасно , апеляційний суд вважає, що з врахуванням попередньої соціальної поведінки ОСОБА_6 , конкретних обставин кримінального провадження, кількості епізодів злочинної діяльності , тяжкості скоєних злочинів, наявність непогашених судимостей, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, що ОСОБА_6 є особою суспільно-небезпечною і його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства .

На підставі викладеного колегія суддів відхиляє доводи захисту про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75,76 КК України та призначення покарання з врахуванням вимог ст. 69 КК України, оскільки судом не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 418-419 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , уточнену апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_6 призначене покарання за ч.3 ст. 185 КК України до 3 ( трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , остаточно до відбуття вважати призначеним ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком повністю приєднати не відбуте покарання, яке замінене ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27.07.2015 року 96 годин громадських робіт, що згідно ст. 72 КК України відповідає 12 дням позбавлення волі і за сукупністю вироків вважати визначеним остаточно до відбуття ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 12 днів.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) з урахуванням положень ст. 5 КК України, зарахувати у строк покрання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення в межах даного провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 05.02.2017 року по 20.06.2017 року включно.

В решті вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2016 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою ,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: