Провадження №1-кс/760/1638/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И В :
24 січня 2017 року заявник звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, просив слідчого суддю скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 16.01.2017 року; Зобов`язати старшого детектива заступник керівника Четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 повернути ОСОБА_5 її майно, а саме:автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ключі від автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 з брелком сигналізації Sherif.

Особа, яка подала клопотання зазначила, що у провадженні Національного антикорупційного бюро України (старший слідчої групи: старший детектив заступник керівника Четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 ; робоча адреса: 03035, м. Київ, вул. Василя Сурикова, 3; тел.: ; ), під процесуальним керівництвом Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України (старший групи прокурорів: Заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 ; робоча адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька 13/15) перебуває кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000073 від 14.03.2016.

Заявник вказує, що 16.01.2017 року слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва була постановлена ухвала, якою задоволено клопотання старшого детектива НАБ України ОСОБА_7 , погоджене з заступником керівника САП ГПУ ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно ОСОБА_5 , а саме автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Розгляд клопотання відбувався за відсутності власниці майна або її представника. Копію ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 16.01.2017 року у провадженні №1-кс/760/735/17 (№760/15443/16-к), представник ОСОБА_5 отримав 16.01.2017 року.

Заявник вказав, що керуючись положеннями абз. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України із врахуванням правової позиції ВССУ, викладеної в Листі від 05.04.2013 № 223-558/0/4-13, вважає ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 16.01.2017 року про арешт майна ОСОБА_5 , а саме автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , такою, що винесена необґрунтовано.

В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні детективами Національного антикорупційного бюро ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , за участю прокурора спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_11 , 09.08.2016 року було проведено обшук в автомобілі Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить клієнтці ОСОБА_5 .

Вказано, що під час обшуку було вилучене, зокрема, таке майно, яке належить ОСОБА_5 :

- автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- ключі від автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 з брелком сигналізації Sherif;

- технічний паспорт на автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Зазначено, що вказана слідча дія проводилася в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, тобто до постановлення ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, у зв`язку із чим сторона обвинувачення на власний розсуд, без рішення слідчого судді, вирішила яке майно підлягає вилученню, що призвело до вилучення в ході обшуку, крім речей, які стосуються кримінального провадження, інших речей, які: не належать підозрюваному; не мають відношення до даного кримінального правопорушення; не відповідають іншим критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167, ч. 1 ст.170 КПК України.

Вказано, що незважаючи на неодноразові спроби повернути вказане майно ОСОБА_5 , воно продовжує безпідставно утримуватись у розпорядженні органу досудового розслідування.

Заявник вказує, що відмови сторони обвинувачення, як в особі детектива ОСОБА_7 так і прокурора ОСОБА_12 , у поверненні вказаного майна обґрунтовуються: ухвалою слідчого судді, про дозвіл на проведення обшуку та вилучення майна; постановою про визнання майна речовим доказом та визначення місця його зберігання у Національному антикорупційному бюро України.

При цьому, у наданні копій вказаних документів, як підстав обмеження права власності, незважаючи на вимоги ч. 3 ст. 642 КПК України, йому як представнику інтересів ОСОБА_5 було відмовлено.

Зазначено, що в подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дізнались, що після проведення обшуку дана слідча дія була легалізована на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_13 від 10.08.2016 року, якою детективам Національного бюро ОСОБА_4 та ОСОБА_10 було надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі Toyota Land Cruiser Prado реєстраційний номер НОМЕР_1 та вилучення відповідного майна згідно протоколу обшуку. Строк дії даної ухвали визначено до 09.09.2016 року включно.

Вказано, що 10.08.2016 року детективом Національного антикорупційного бюро було винесено постанову про приєднання автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 як речового доказу до кримінального провадження № 0000073. При цьому відомостей про визнання ключів та технічного паспорту речовими доказами немає.

Як зазначає заявник, детектив ОСОБА_7 звернувся до Солом`янського районного суду з клопотанням, погодженим заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000073 від 14.03.2016 року, зокрема на автомобіль Toyota Land Cruiser Prado.

У клопотання зазначається, що 25.08.2016 року слідчим суддею Солом`янського районного суду ОСОБА_13 , яка розглядала питання про надання дозволу на проведення обшуку та вилучення майна, було частково задоволено клопотання старшого детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000073 від 14.03.2016 року. У частині накладення арешту на автомобіль Toyota Land Cruiser Prado клопотання детектива задоволено не було. Про існування вказаного судового рішення заявнику стало відомо лише 09 грудня 2016 року, після отримання його копії.

Зазначено, що детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 із вказаним рішенням слідчого судді погодився, у апеляційному порядку (п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України) його не оскаржував.

На думку заявника, доводи детектива ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_12 про те, що майно ОСОБА_5 перебуває у сторони обвинувачення законно на підставі постанови про визнання майна речовим доказом та ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку та вилучення майна прямо суперечать вимогам ч. 1 ст. 100 КПК України, згідно якої речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (арешт майна) цього Кодексу.

Зазначено, що всупереч вимогам ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 100 КПК України належне ОСОБА_5 майно стороною обвинувачення не повертається володільцю.

Зазначено, що детальний аналіз документів, які були здобуті у процесі здійснення спроб повернути майно його законній власниці, вказує на істотні і свідомі зловживання з боку сторони обвинувачення. Зокрема, як детектив ОСОБА_7 , так і прокурор ОСОБА_14 , розглядаючи звернення в інтересах ОСОБА_5 після винесення слідчим суддею ОСОБА_13 ухвали від 25.08.2016 не могли не знати, що у накладенні арешту на вилучене в ході проведення обшуку майно було відмовлено, у тому числі з врахуванням підстав, передбачених п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України (з метою збереження речових доказів).

Зазначено, що КПК України в редакції Закону України № 769-VIII від 10.11.2015 року, згідно якого були внесені зміни до ч. 7 ст. 236 КПК України, передбачає, що з дня набрання чинності відповідних змін (тобто з 11.12.2015 року), будь-яке майно, що вилучається під час проведення обшуку (крім предметів, які вилучені законом з обігу), що проводиться на підставі ухвали слідчого судді, незалежно від зазначення чи не зазначення такого майна в переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, є тимчасово вилученим майном.

Заявник зазначає, що оскільки КПК України прямо не регулює статус майна, вилученого в процесі обшуку, який проводився із посиланням на ч. 3 ст. 233 КПК України, та щодо якого у подальшому був наданий дозвіл на обшук і вилучення майна слідчим суддею, а також враховуючи на позицію НАБ України та САП ГПУ, якою мотивувались письмові відмови у поверненні майна, ним на адресу Солом`янського районного суду м. Києва, із посиланням на ч. 6 ст. 9 КПК України було подане клопотання про припинення обмеження права власності.

Заявник зазначив, що вказане клопотання 12.01.2017 року було розглянуто та задоволено слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_15 (справа № 760/20585/16-к; провадження № 1-кс/760/246/17), а детектива НАБ України ОСОБА_7 , присутнього при його розгляді, зобов`язано відповідне майно повернути.

Вказано, що при цьому, детектив НАБ України ОСОБА_7 : клопотав перед слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 про проведення розгляду його клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна у закритому судовому засіданні, що забезпечило йому можливість приховати від слідчого судді важливі обставини, які безпосередньо вплинули на такий розгляд і прийняте рішення; приховав від слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 факт розгляду слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_15 питання повернення майна, яке він просив арештувати, та встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили, його обов`язок на повернення вказаного майна; не долучив до матеріалів клопотання як короткого тексту ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_15 , проголошеного 12.01.2017 року (за день до звернення із клопотанням), так і повного тексту, який був проголошений за 1 годину до часу розгляду клопотання про арешт майна; як у тексті письмового клопотання так і в ході судового розгляду посилався у своїх вимогах про задоволення клопотання на Постанову по приєднання до кримінального провадження речових доказів від 10.08.2016 року (із зазначенням місця зберігання майна за адресою м. Київ, вул. Сурикова, 3), яка з 12.01.2017 була незаконною, оскільки суперечила ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_15 від 12.01.2017 року, яка набрала законної сили.

Заявник зазначив, що вказані та інші обставини справи, що були приховані детективом НАБ України ОСОБА_7 від слідчого судді, призвели до однобічності розгляду клопотання про арешт майна та постановлення слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 16.01.2017 року необґрунтованого рішення, яке підлягає перегляду за даним клопотанням у відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В ході судового розгляду представник ОСОБА_5 ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи та на долучені до матеріалів клопотання документи.

В ході судового розгляду детектив заперечував проти клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши клопотання, приходить до наступного.

Встановлено, що у провадженні Національного антикорупційного бюро України перебуває кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000073 від 14.03.2016.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні детективами Національного антикорупційного бюро ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , за участю прокурора спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_11 , 09.08.2016 року було проведено обшук в автомобілі Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Під час обшуку було вилучене, зокрема, майно:

- автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- ключі від автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 з брелком сигналізації Sherif;

- технічний паспорт на автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_13 від 10.08.2016 року, детективам Національного бюро ОСОБА_4 та ОСОБА_10 було надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі Toyota Land Cruiser Prado реєстраційний номер НОМЕР_1 та вилучення відповідного майна згідно протоколу обшуку.

10.08.2016 року детективом Національного антикорупційного бюро було винесено постанову про приєднання автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 як речового доказу до кримінального провадження № 0000073. Як вбачається з вказаної постанови, жодних відомостей про те, чи визнавалися ключі та технічний паспорт речовими доказами,, немає.

Детектив ОСОБА_7 звернувся до Солом`янського районного суду з клопотанням, погодженим заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000073 від 14.03.2016 року, зокрема на автомобіль Toyota Land Cruiser Prado.

25.08.2016 року слідчим суддею Солом`янського районного суду ОСОБА_13 було частково задоволено клопотання старшого детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000073 від 14.03.2016 року. У частині накладення арешту на автомобіль Toyota Land Cruiser Prado клопотання детектива задоволено не було.

Також вбачається, що 12.01.2017 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про припинення права власності та зобов`язання повернути майно законному власнику, вказане клопотання розглянуто та задоволено слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_15 (справа № 760/20585/16-к; провадження № 1-кс/760/246/17), а детектива НАБ України ОСОБА_7 , присутнього при його розгляді, зобов`язано відповідне майно повернути.

Також вбачається, що 16.01.2017 детектив ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000073 від 14.03.2016 року та 16.01.2017 року слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва була постановлена ухвала, якою задоволено клопотання старшого детектива НАБ України ОСОБА_7 , погоджене з заступником керівника САП ГПУ ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно ОСОБА_5 , а саме автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.174 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За змістом ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, в таких випадках: якщо прокурор визнав вилучення майна безпідставним; якщо слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на таке майно; якщо слідчий не звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у встановлений ч. 5 ст. 171 цього Кодексу строк (не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна); якщо слідчий суддя не постановив ухвалу про арешт майна протягом сімдесяти двох годин з дня надходження до суду клопотання (ч. 6 ст. 173 КПК України).

Відповідно до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17, аргументом сторони обвинувачення, яким ця сторона послуговується для підтвердження законності залишення майна у володінні органів досудового розслідування та відсутності підстав для його повернення, є визнання такого майна речовими доказами. Однак слід враховувати, що якщо ці докази були одержані під час обшуку і не були визначені в ухвалі про обшук як майно, для виявлення якого надано дозвіл на обшук, визнання такого майна речовими доказами без звернення з клопотанням про його арешт не може вважатись належним порядком забезпечення правомірності володіння відповідним майном органами досудового розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 166, 170 174 цього Кодексу. Таким чином, правомірність володіння органами досудового розслідування майном, яке наділене ознаками речових доказів, має підтверджуватись в порядку, визначеному зазначеними статтями.
Те саме стосується майна, яке вилучене не в ході проведення обшуку, а під час затримання особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК, та при огляді місця події. Якщо стосовно такого вилученого майна не накладено арешт і воно перебуває у володінні органів досудового розслідування без належної правової підстави, слідчі судді постановляють обґрунтовані ухвали про зобов`язання повернення такого майна.
Як встановлено у судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.01.2017 накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яким володіє та користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб Toyota Land Cruiser Prado 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з вказаної ухвали, арешт накладено на майно ОСОБА_5 , однак остання, не має жодного відношення до кримінального провадження №0000073 від 14.03.2016.

Окрім того, в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.01.2017 не зазначається, що арешт на транспортний засіб Toyota Land Cruiser Prado 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладено як на речовий доказ, і як на тимчасово вилучене майно, а накладено арешт як на рухоме та нерухоме майно, яким володіє ОСОБА_9 .

Як пояснив у судовому засіданні детектив, вказаний автомобіль є речовим доказом, та в ньому на даний час зберігається скляна банка, в якій ОСОБА_9 перевозив грошові кошти, та даний автомобіль разом з банкою потрібен для можливого проведення слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, за участю ОСОБА_9 , на що слідчий суддя зазначає, що згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя зазначає, що ознаки, які б вказували на те, що даний автомобіль є речовим доказом в понятті ст. 98 КПК України, відсутні.
На підставі викладеного, враховуючи те, що арешт на транспортний засіб Toyota Land Cruiser Prado 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладено не як на речовий доказ, і не як на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя вважає наявними передбачені ст. 174 КПК України підстави для скасування арешту майна, що належить ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевказане, керуючись ст.ст. 131, 132, 169, 171, 173-174 Кримінального процесуального Кодексу України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_5 , ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16.01.2017.

Зобов`язати старшого детектива заступника керівника четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 повернути ОСОБА_5 її майно, а саме: автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ключі від автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 з брелком сигналізації Sherif.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1