Провадження № 1-кп/520/82/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2014 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця п. Красний Кути, Саратовської області, Російської Федерації
громадянина України, українця, з неповною вищою освітою,
не працюючого, одруженого, має на утриманні доньку, 2007 року
народження, проживаючий за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.10.2010 року Малиновським райсудом м. Одеси за ст. 296 ч.4 КК
України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 2
роки,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.2 КК України,
09.08.2012 року приблизно у період часу з 23:15 по 23:28 годин, ОСОБА_7 перебуваючи по вул. Філатова в м. Одесі, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , який діяв на підставі постанови №6694 т від 02.08.2012 року про проведення оперативної закупки наркотичних засобів, а також невстановленою слідством дівчиною на ім`я ОСОБА_9 , придбали для спільного вживання без мети збуту приблизно 5 мл наркотичного засобу, частину якого спільного в салоні автомобіля «Mercedes» сірого кольору вжили, а частину об`ємом 1,3 мл. залишили невикористаною, та стали зберігати для подальшого спільного вживання без мети збуту.
Зазначена кількість рідини об`ємом 1,3 мл. згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №1378 від 07.09.2012 року, містить особливо небезпечний наркотичних засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, масою по сухому залишку 0,104 грам. добровільно видана співробітникам міліції.
Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, та підтвердив усі обставини скоєння злочину викладених у обвинувальному акті, і відповідно ст. 63 Конституції України від надання показів у судовому засіданні відмовився.
Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_7 його вина у скоєні інкримінованого йому злочину, підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.
Допитав підсудного, за погодженням з учасниками процесу, з якими було погоджено щодо порядку дослідження доказів по справі, суд не досліджує інші докази по кримінальному провадженню, крім показів підсудного в силу ст. 349 ч. 3 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового процесу, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюють ся, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового процесу зміст цих обставин, чи немає у них сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд їм роз`яснив що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_7 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 309 КК України вірна, оскільки він скоїв злочин за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту за попередньою змовою групою осіб.
Пом`якшуючими обставинами покарання підсудного згідно з ст. 66 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання підсудного, необхідно визнати рецидив злочину.
При призначенні покарання підсудному ОСОБА_7 , суд враховує, обставини вчинення злочину, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу підсудного, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, має на утриманні малолітню дитину, 2007 року народження, по місцю мешкання характеризується позитивно, злочин вчинив в період іспитового строку по раніше постановленому вироку, тому суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та остаточно призначає йому покарання, відповідно до вимог ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.10.2010 року до покарання за цим вироком.
Підсудний ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 р.», тому, що ним було вчинено кримінальне правопорушення середньої тяжкості до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» і на день набрання чинності цим Законом має на утриманні неповнолітню доньку, 2007 року народження. Тобто, він підпадає під перелік осіб, визначених в пунктах «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.
Згідно ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
19.04.2014 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 р. №1185-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до пункту «в» ст. 1 цього Закону підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи не позбавлені батьківських прав, мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та /або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнав себе винним, згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
Обмежень щодо застосування відносно підсудного ОСОБА_7 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», судом не встановлено, раніше амністія до ОСОБА_7 не застосовувалась, раніше він був звільнений судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив злочин, але який не є тяжким або особливо тяжким злочином.
Підсудний ОСОБА_7 має неповнолітню дитину ОСОБА_10 , 2007 року народження, свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 від 20.12.2007 р. тому підсудний підпадає під дію ст.1 п. "в" Закону України "Про амністію у 2014 році" і суд, приходить до висновку про необхідність звільнити ОСОБА_7 від відбуття призначеного за цим вироком основного покарання на підставі пунктів «в» ст. 1,14 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 р. із змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VII від 06.05.2014 року.
Згідно з ч.5 ст.72 КК України, суд зараховує у строк відбуття покарання ОСОБА_7 , час знаходження ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі.
Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експертів на проведення експертиз наркотичних засобів,психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів у розмірі 4413, 60 гривень, які у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_7 в дохід держави в повному обсязі.
Відповідно до ст.100 КПК України речові докази особо небезпечний наркотичний засіб «опій», передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Київського РВ ОМУ ГУМВС України у Одеської області - необхідно знищити.
Керуючись ст.ст. 349,366-371, 373, 374, 376, 392,393, 395 КПК України, 85,86 КК України, ст. 1 п. «в»,9,14 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
Відповідно ст.71 КК України к призначеному покаранню частково приєднати не відбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.10.2010 року у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі, та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_7 відповідно до п «в» ст. 1, ст.ст. 9,14 Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р. №1185-VII із змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VII від 06.05.2014 року від відбуття призначеного ОСОБА_7 основного виду покарання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою відмінити, звільнити з під варти у залі суду.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави за проведення судово-хімічної експертизи у розмірі 4413,60 грн.
Зняти арешт з 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 .
Зняти арешт з мобільного телефону «Нокіа 1208», та повернути за належністю ОСОБА_7 .
Речові докази: особо небезпечний наркотичний засіб «опій», передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Київського РВ ОМУ ГУМВС України у Одеської області - знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1