Справа № 308/2872/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.12.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3

ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Ужгородського міського суду від 12.03.1997 р. за ст.ст. 81 ч. 3, 140 ч. 2, 140 ч. 3, 89 ч. 1, 42 КК України (в редакції 1960 року), на підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року), на 6 років загального режиму з конфіскацією майна, постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08.11.2001 р. вважається засудженим за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 194 ч. 1 КК України, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України на 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, вироком Ужгородського міського суду від 15.08.2003 р. за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі, вироком Ужгородського міськрайонного суду від 15.05.2007 р. за ст. 186 ч. 3 КК України, на підставі ст. 71 КК України, на 4 роки і 6 місяців позбавлення волі, вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.07.2012 р. за ст. 185 ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, постановою Мукачівського міськрайонного суду від 22.08.2013 р. звільненого від покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.07.2012 р. у зв`язку із закінченням іспитового строку, вироком Ужгородського міськрайонного суду від 16.09.2016 р. за ст. 122 ч. 1 КК України на 1 рік обмеження волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
26 грудня 2013 року, приблизно о 20 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Можайського, 5 у м. Ужгород, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, будучи впевненим, що його ніхто не бачить, із кишені куртки ОСОБА_7 викрав гаманець вартістю 226.8 грн., в якому знаходилися грошові кошти у сумі 4450 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4676.8 грн.
Крім того, 26 грудня 2013 року, приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись поблизу будинку № 5 по вул. Можайського у м. Ужгород, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, будучи впевненим, що його ніхто не бачить, із внутрішньої кишені куртки ОСОБА_8 викрав грошові кошти в сумі 150 грн., мобільний телефон марки «Самсунг Дуос», ІМЕІ НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 225 грн., картку банку «Приватбанк», чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 375 грн.
3 травня 2014 року, приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_5 , умисно, таємно, з метою заволодіння чужим майном, повторно, через неповністю зачинене скло на лівій передній дверці, з боку водія, автомобіля марки «Ford Curier», білого кольору, н/з НОМЕР_2 , що був припаркований в дворі поряд з будинком № 11 по вул. Жемайте у м. Ужгород, викрав з салону автомобіля грошові кошти у сумі 1500 грн., дві пачки кави «Експрессо Італіано», вагою 1 кілограм кожна, вартістю 63.33 грн. за пачку, одну упаковку сухого молока «Bianka Ristora ЕКО», вагою 1 кілограм, вартістю 50.83 грн., всього на суму 1677.49 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 1 лютого 2016 року, приблизно о 01 год. 30 хв., ОСОБА_5 , умисно, таємно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом розбиття вікна, проник всередину приміщення офісу «Лігалекс», розташованого по вул. Собранецькій, 104, в м. Ужгород, звідки викрав монітор марки «LG FLATRON», вартістю 715.2 грн., монітор марки «Samsung», вартістю 600 грн. та одну пляшку віскі «Chivas Regal», ємністю 1 літр, вартістю 700 грн., всього на суму 2015.2 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся і пояснив, що 26.12.2013 р., приблизно о 21.30 год., він йшов по вулиці в м. Ужгород і побачив двох п`яних чоловіків, які трималися один за одного, не могли утриматися на ногах і падали. Проходячи повз вказаних чоловіків, він, як би намагаючись їм допомогти, спочатку викрав у одного з них гаманець, у якому знаходилося приблизно 4500 грн., а потім у іншого чоловіка викрав телефон марки «Самсунг», гроші та банківську картку. Коли викрадав гаманець та телефон, то його ніхто не бачив. 03.05.2014 р., приблизно о 1-й год., йдучи по вулиці у м. Ужгород, він побачив у одному з дворів автомобіль марки «Форд» білого кольору, на якому не було повністю зачинено вікно з боку дверцят водія. Заглянувши у салон автомобіля побачив коробку та звідки викрав гроші, дві пачки кави, цукор і одну пачку сухого молока. Потім по дорозі його зупинили працівники поліції. При вчиненні крадіжки з салону автомобіля його також ніхто не бачив. 01.02.2016 р., приблизно о 1-й год., проходячи біля «Водоканалу» в м. Ужгород, побачив будинок, що не був освітлений. Взявши камінь він кинув його у вікно вказаного будинку, після чого трохи зачекав та побачивши, що нікого немає і відсутня сигналізація, переліз через паркан, відкрив рукою вікно та заліз всередину приміщення, звідки викрав монітори марок «LG» та «Samsung», одну пляшку віскі марки «Chivas». Про вчинене шкодує та просить суд суворо його не карати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4450 грн. визнає, а в частині вимог про відшкодування моральної шкоди позов не визнає.
Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, так як відповідно до поданої ним до суду письмової заяви просить розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить призначити йому покарання на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, так як подав до суду письмову заяву відповідно до якої просить провести судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 без його участі, оскільки шкода, завдана йому злочинними діями ОСОБА_5 частково йому відшкодована шляхом повернення викраденого, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_5 не має.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, так як відповідно до поданої ним до суду письмової заяви просить розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у його відсутності, претензій до обвинуваченого не має, просить не карати суворо.

Потерпілий ОСОБА_7 під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 4450 грн. та моральної шкоди в сумі 3000 грн. В подальшому, в судове засідання потерпілий не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

З урахуванням думки прокурора, суд розглянув справу у відсутності потерпілих.
Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, обвинувачений правильно розуміє зміст вчиненого, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оглядом матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 щодо викрадення майна 26.12.2013 р. у потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та 03.05.2014 р. у потерпілого ОСОБА_9 за ст. 185 ч. 2 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 щодо викрадення майна 01.02.2016 р. у потерпілого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інші приміщення, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, який раніше судимий.

Обставинами справи, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає визнання своєї вини та щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку (щодо потерпілого ОСОБА_8 , який є 1948 року народження).

Суд не враховує інкриміновану стороною обвинувачення як обтяжуючу обставину обвинуваченому ОСОБА_5 : вчинення злочину повторно, оскільки дана обставина зазначена в диспозиції статті інкримінованого йому злочину і відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., зі змінами від 06.11.2009 р., звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам за наявності рецидиву злочину.
З урахуванням наведеного та беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше відбував покарання за вчинення умисних злочинів і знову вчинив умисні злочини, систематичність та тяжкість вчинених ним злочинів, що свідчить про його стійку кримінальну поведінку, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства , а тому щодо нього необхідно і доцільно обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Крім того, суд встановив, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 16.09.2016 р. ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України і йому призначено покарання за ст. 122 ч. 1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. Даний вирок набрав законної сили.
З урахуванням роз`яснень наведених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., зі змінами від 06.11.2009 р., суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання з застосуванням ст. 70 ч. 4, ст. 72 ч. 1 КК України.

Разом з цим, ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11.2015 р. «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 02.02.2016 р. до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ст. 129 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди суд враховує, що факт заподіяння майнової шкоди і винність обвинуваченого стверджено матеріалами кримінального провадження, а тому, на підставі ст. 1166 ЦК України позов у частині відшкодування майнової шкоди в сумі 4450 грн. слід задовольнити повністю. При цьому судом враховуються визнання обвинуваченим ОСОБА_5 позовних вимог у цій частині.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.
Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди суд враховує, що підтвердженими в суді протиправними винними діями обвинуваченого потерпілому заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях внаслідок позбавлення його майна, порушенні у зв`язку з цим нормальних життєвих зв`язків.

А тому, з дотриманням вимог розумності і справедливості, на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд вважає за можливе позов в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково на суму 1000 грн.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчих, дактилоскопічної та трасологічної експертиз в загальній сумі 1297.08 грн. покласти на обвинуваченого.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 349, 374, 375 КПК України суд,

У ХВ А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі:

за ст. 185 ч. 2 КК України строком на 2 (два) роки;

за ст. 185 ч. 3 КК України строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2016 року, шляхом часткового складання не відбутого покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2016 року 6 (шість) місяців обмеження волі, що згідно п.п. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку 2 (два) дні обмеження волі 1 (один) день позбавлення волі, відповідає 3 (трьом) місяцям позбавлення волі, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 3 (три) місяці.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 2 лютого 2016 року, тобто з моменту його затримання.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувати засудженому ОСОБА_5 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 2 лютого 2016 року до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 4450 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят) гривень у відшкодування заподіяної майнової шкоди та 1000 (одну тисячу) гривень у відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1297 (одну тисячу двісті дев`яносто сім) гривень 8 копійок процесуальних витрат за проведення експертиз.
Речові докази: грошові кошти в сумі 1070.15 грн., дві пачки кави «Експрессо», 1 кілограм сухого молока, 1 кілограм цукру залишити у потерпілого ОСОБА_9 ; кросівки чорного кольору, що здані в камеру зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути засудженому ОСОБА_5 ; монітор марки «LG FLATRON», чорного кольору, № НОМЕР_3 , блок живлення, шнур з`єднання з системним блоком, одну пляшку віскі «Chivas Regal», ємністю 0.5 літра з наявною на ній акцизною маркою № АААС 103912 залишити у потерпілого ОСОБА_10 ; один слід низу взуття, навісний замок, частину обрізаного шнуру для монітору, металеву частину з навісного замка, що здані в камеру зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуюча ОСОБА_1