справа №619/3867/16-к
провадження №1-кс/619/658/17
УХВАЛА

іменем України

13 червня 2017 року м. Дергачі
Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
власника майна ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП Харківської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001279 від 24.06.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
встановив
Органом досудового розслідування встановлено, що 03.06.2016 року на автодорозі «Харків-Охтирка» в сел. Солоницівка Дергачівського району Харківської області відбулося ДТП за участю автомобіля «КІА Соренто» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля «Toyota Land Cruiser» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 09.06.2017 на автодорозі поблизу будинку №190 по вул. Полтавський Шлях м. Харкова під час огляду місця події було вилучено автомобіль «Toyota Land Cruiser» р/н НОМЕР_2 кузов, який належать на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 . Також під час огляду місця події було встановлено, що автомобіль «Toyota Land Cruiser» р/н НОМЕР_2 відремонтований, механічній ушкодження, завдані в наслідок ДТП, яка мала місце 03.06.2016 року відсутні. Відповідно до положень ст.ст.167-169 КПК України автомобіль «Toyota Land Cruiser » р/н НОМЕР_2 є тимчасово вилученим майном.

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП Харківської області ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно. В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що метою накладання арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз та проведення інших слідчих дій. Всі зазначені вище процесуальні дії направлені на здійснення швидкого, неупередженого та об`єктивного досудового розслідування з метою встановлення істини по кримінальному провадженню.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання з підстав, які зазначені у ньому.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , який є власником автомобіля, заперечував проти задоволення клопотання, просив повернути вилучений автомобіль, посилаючись на те, що він є пенсіонером, у нього прооперовані обидві ноги та без автомобіля він не має змоги самостійно пересуватися.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з наступних мотивів.
Як зазначено вище відповідно до ст.214 КПК України до ЄРДР 24.06.2016 року внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.п.1,3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 09.06.2017 року під час огляду місця події вилучено автомобіль «Toyota Land Cruiser» р/н НОМЕР_2 .

Відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що слідчий довів необхідність арешту вилученого автомобіля «Toyota Land Cruiser» р/н НОМЕР_2 , оскільки він відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що він зберіг на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Частиною 4 ст.173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що арешт автомобіля «Toyota Land Cruiser» р/н НОМЕР_2 шляхом заборони на відчуження буде найменш обтяжливим способом, оскільки арешт майна шляхом його вилучення є надмірним.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-174, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив
Клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП Харківської області про арешт майна у кримінальному провадженні №0001279 від 24.06.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасове вилучене майно: транспортний засіб «Toyota Land Cruiser» р/н НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони на відчуження.

Транспортний засіб «Toyota Land Cruiser» р/н НОМЕР_2 , який зберігається на відповідному майданчику чи стоянці Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, передати під письмову розписку на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 .

Зобов`язати ОСОБА_4 зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, та надавати його на вимогу слідчого для проведення відповідних слідчих дій.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати в Регіональний сервісний центр МВС в Харківській області для виконання.

Роз`яснити положення, які закріплені в ч.1 ст.174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1