Дата документу Справа № 336/5351/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/301/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/5351/15-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002783, за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нижні Сірогози Херсонської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого в ПАТ «Запоріжкокс» апаратником, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, в період часу з 14-00 до 15-00 години 4 липня 2015 року ОСОБА_7 біля дачної ділянки № НОМЕР_1 на території обслуговуючого садово-городнього кооперативу №3 «Дружба», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Студентська, буд.73-А, під час конфлікту із потерпілим ОСОБА_9 навмисно застосував до останнього насильство, яке виразилось в завданні двох ударів кулаком правої руки, в якому знаходився невстановлений металевий предмет, в область лівої частини обличчя потерпілого, які спричинили ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на слизовій оболонці лівої щоки, садн в проекції кута нижньої щелепи зліва.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні, не заперечуючи встановлені обставини, кваліфікацію дій ОСОБА_7 , а також доведеність вини останнього у скоєнні вищезазначеного злочину, вважає, що вирок є незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок своєї м`якості. При цьому зазначає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 не врахував, що відсутні обставини, які б пом`якшували покарання, а також, що обвинувачений вину у скоєному злочині не визнав, не розкаявся, ані під час досудового розслідування, ані судового провадження не намагався примиритися з потерпілим та під час судового розгляду намагався суд ввести в оману щодо фактичних обставин справи. Крім того обвинуваченим не відшкодовано на матеріальну, ні моральну шкоду потерпілому. На підставі цього, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_7 , вказує, що на його думку апеляційна скарга є безпідставною та зазначає, що застосування невизнання обвинуваченим своєї вини, відмова давати показання, відсутність щирого каяття у вчиненому злочині в якості обтяжуючої обставини являється неприпустимим. При призначенні йому покарання суд врахував, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, працевлаштований, одружений та має на утриманні двох дітей, а також його майновий стан. Отже, обвинувачений вважає, що судом обґрунтовано призначено покарання у виді штрафу, тому вважає, що в задоволенні скарги прокурора слід відмовити.

Крім того в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що вирок суду першої інстанції незаконний та необґрунтований через його невинуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, так як він його не вчиняв. Вказує, що судом взято до уваги лише докази сторони обвинувачення та показання свідків зі сторони обвинувачення. На його думку, судом не вжито заходів для повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, так як недослідженими та невстановленими залишились обставини вчинення кримінального правопорушення та його винуватість. Крім того, обвинувачений заперечує проти цивільного позову потерпілого, який задоволено судом в частині стягнення моральної шкоди, так як докази на підтвердження моральної шкоди не були належним чином дослідженім та оцінені судом відповідно до кримінального процесуального закону та норм матеріального права. Просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу процесуального прокурора, захисника та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_7 і заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а скарга прокурора задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Висновок суду першої інстанції щодо доведеності факту спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 за обставин, викладених у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, ґрунтується на повному, всебічному досліджені наданих доказів, їх належній оцінці і наведеному у вироку аналізі доказового значення доказів, а тому не викликають сумнівів у їх правильності.

Дослідивши покази потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були очевидцями нанесення ОСОБА_7 двох ударів потерпілому, суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження, які виклав у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним. Згідно з вимогами ст.374 КПК України, суд навів у вироку зміст показів потерпілого і свідків, а також висновки судово-медичних експертиз, якими у ОСОБА_9 встановлені легкі тілесні ушкодження, а також аналіз мотивів з яких суд відкинув покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені у вироку мотиви про те, що зазначені докази не спростовують фактичних обставин обвинувачення, оскільки тривалість виконання дій, які визнані злочинними, була дуже короткою і могла вміщуватися у проміжок між обставинами, про які повідомили зазначені свідки, є переконливими і такими, що відповідають іншим матеріалам провадження. Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає жодних підстав для скасування або зміни судового рішення за мотивами, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів не вбачає також підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки суд першої інстанції відповідно до положень ст.65 КК України, при обранні виду і розміру покарання ОСОБА_7 , врахував наявність у обвинуваченого на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також двох дітей, які досягли повноліття, але отримують від обвинуваченого допомогу в утриманні, його позитивні характеристики з місця роботи і місця проживання, навів мотиви, з яких вважав недоцільним застосування покарання у виді громадських робіт. Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду про доцільність призначення ОСОБА_7 самого м`якого покарання, передбаченого санкцією статті обвинувачення є обґрунтованим і переконливим. Колегія суддів вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

В той же час, суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому. Оскільки розмір відшкодування моральної шкоди залежить від глибини та тривалості фізичних і моральних переживань особи, колегія суддів вважає не співрозмірними суму призначеного відшкодування з обставинами, покладеними в обґрунтування такого рішення. Колегія суддів доходить висновку про те, що 1000 грн. є такою сумою, що відповідає обставинам, наведеним потерпілим в обґрунтування розміру завданої йому моральної шкоди і вважає за необхідне змінити вирок в зазначеній частині.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково. Змінити вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, зменшивши суму відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_9 до 1000 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4