АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7638/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/80/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-27.05.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання ОСОБА_7 . У виді 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 . Вирішено рахувати з моменту його затримання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-27.05.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту його затримання.

Питання щодо судових витрат вирішено.

Згідно з вироком 24 травня 2016 року близько 04 год. 00 хв. у ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , які перебували в приміщенні загального коридору під`їзду №2 будинку АДРЕСА_4 , виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, 24 травня 2016 року близько 04год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , без розприділення ролей, скориставшись тим, що за ними ніхто не спостерігає та їхні дії не будуть помічені сторонніми особами, перебуваючи в приміщенні загального коридору під`їзду №2, що розташований в будинку АДРЕСА_4 , за допомогою сили розірвали протиугонний трос, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, яким були зафіксовані до труби батареї два велосипеди торгової марки LongWay та тогрової марки MIFA. В такий спосіб ОСОБА_7 , таємно, з корисливих мотивів викрав велосипед іноземного виробництва торгової марки MIFA вартістю 3500 грн., а ОСОБА_9 , таємно з корисливих мотивів викрав велосипед іноземного виробництва торгової марки LongWay вартістю 2400 грн.

Із викраденими велосипедами ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину втекли, чим спричинили ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 5900 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити оскаржуваний вирок та звільнити його від відбування покарання, застосувавши до нього ст. 75 КК України. Вважає вирок занадто суворим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину. Просить врахувати, що ним було відшкодовано потерпілій повністю моральна та матеріальна шкода, свою вину він визнав повністю, погодився з всіма доказами і щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, його позитивну характеристику по місцю проживання.

В частині засудження ОСОБА_7 вирок не оскаржувався.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив задоволити його апеляційну скаргу, прокурора, який вважає оскаржуваний вирок законним і обгрунтованим, обвинуваченого ОСОБА_7 який просив призначити більш м`яке покарання, перевіривши матеріали провадження та наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з`ясувала наступне.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить поновити йому строк оскарження вироку від 16 листопада 2016 року і стверджує, що не зміг його вчасно оскаржити через хворобу. Також, згідно матеріалів провадження копія вироку ОСОБА_8 вручена 24 листопада 2016 року і апеляційну скаргу він подав 21 грудня 2016 року.

За наведених обставин колегія суддів приходить до переконання, що він пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а тому цей строк підлягає поновленню.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено і кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому вирок в цій частині перевірці апеляційним судом не підлягає.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо надмірної суворості призначеного судом покарання, колегія суддів приходить до переконання, що вони є безпідставними з огляду на наступне.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_8 27 травня 2014 року був засуджений за ч.2 ст.186 КК України і йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з звільненням від відбування вказаного покарання з іспитовим строком 3 роки.

Злочин, за який його засуджено оскарженим вироком, ОСОБА_8 вчинив 24 травня 2016 року, тобто під час встановленого йому іспитового строку.

Як роз`яснено в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від від 24 жовтня 2003 року N 7 Про практику призначення судами кримінального покарання у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК. Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Щодо призначеного ОСОБА_8 покарання, то як слідує зі змісту оскарженого вироку, суд першої інстанції при його призначенні відповідно до вимог ст.50,65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину і конкретні обставини його вчинення, відомості про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставин, в тому числі і ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, та призначив покарання у виді позбавлення волі в згідно санкції інкримінованої статті строком на 3 роки, а визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків з невідбутих за попереднім вироком чотирьох років приєднав лише частину цього покарання, а саме 1 рік 1 місяць.

Таким чином, судом дотримано вимог ч.4 ст.71 КК України, за змістом якої остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, доводи ОСОБА_8 щодо наявності підстав для зміни вироку і пом`якшення покарання та застосування відносно нього ст. 75 КК України суперечать вимогам закону, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Виходячи із наведеного, керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Поновити ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2