Провадження № 1-кп/520/322/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.02.2017 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в м.Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002541 від 12 вересня 2016 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.07.2012 року Київським районним судом міста Одеси за ч.2 ст.186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,-

за участю сторони провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 на початку серпня 2016 року у невстановлений органом досудового розслідування час, знаходячись за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 , маючи в наявності водійське посвідчення серійний номер НОМЕР_1 , видане 22.08.1997 року ВРЕР № 1 при УДАІ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_5 , з метою використання його в подальшому, вніс зміну первісного фотознімку на свій особистий, шляхом наклеювання та скріплення металевою скобою первинного фотознімку на заламінований первинний фотознімок. Відповідно до висновку експерта № 384-П від 10.11.2016 року відбиток печатки на наявному фотознімку у посвідченні водія нанесений шляхом малювання пишучим приладом барвником синього кольору.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.358 КК України.

Крім того, 12.09.2016 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по проспекту Академіка Глушко в місті Одесі, маючи при собі водійського посвідчення, на законну вимогу працівників патрульної поліції надав останнім завідомо підроблене водійське посвідчення серійний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , видане 22.08.1997 року ВРЕР № 1 при УДАІ України в Одеській області з фотознімком.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що в серпні 2016 року він придбав автомобіль ВАЗ 2101, в якому він виявив водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 . Він вклеїв свою фотокартку в це водійське посвідчення та авторучкою з синіми чорнилами наніс на свою фотокартку малюнок печатки. Після чого, він став використовувати вказане водійське посвідчення, вважаючи, що підробки ніхто не побачить. Однак, в вересні 2016 року, коли він їхав до своєї матері, його зупинили патрульні та при пред`явленні ним водійського посвідчення, виявили підробку.

Також, обвинувачений додав, що він з матеріалами кримінального провадження знайомий в повному обсязі, жодних зауважень до зібраних доказів не має та вважає за непотрібним досліджувати всі докази. В скоєному він розкаюється.

Крім пояснень обвинуваченого, судом було досліджено характеризуючий матеріал щодо ОСОБА_3 , яким підтверджено, що обвинувачений раніше судимий, але за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває.

Також, постановою слідчого від 07.12.2016 року речовим доказом визнано CD диск з камер відеозапису екіпажу «Благо 115» від 12.09.2016 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження.

Висновком судово-технічної експертизи № 384-П від 10.11.2016 року, зробленим на підставі постанови про призначення технічної експертизи документів від 27.09.2016 року, доведено, що бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , виготовлений способом плоского офсетного друку, серія, номер бланку способом високого друку. У посвідченні водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , проводилась заміна первинного фотознімку на наявний, шляхом наклеювання та скріплення металевою скобою первинного фотознімку на заламінований первинний фотознімок. Відбиток печатки на наявному фотознімку у посвідченні водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 нанесений шляхом малювання пишучим приладом барвником синього кольору.

Даючи юридичну оцінку дослідженим в судовому провадженні доказам, суд вважає їх допустимими, належними та достовірними.

Інші докази відповідно до ч.3 ст.349 КПК України при судовому розгляді не досліджувались, так як за згодою учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження інших доказів, так як фактичні обставини ніким не оскаржуються та відсутні сумніви відносно позиції обвинуваченого та інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.1 ст.358 КК України за ознаками підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його підроблювачем;

- ч.4 ст.358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документа;

та обвинувачуваний дійсно винний в скоєнні інкримінуємих йому кримінальних правопорушеннях.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, те, що обвинувачений не має місця роботи та не отримує дохід, і вважає, що покарання обвинуваченому необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, слід призначити у виді обмеження волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав повністю та розкаявся у скоєному, що в силу ст.66 КК України визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання, те, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, тому суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України суд не вбачає.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до довідки про витрати на проведення судової технічної експертизи витрати на проведення експертизи складають 879 гривень 60 копійок.

Вирішуючи питання щодо оплати процесуальних витрат, суд виходив з положень ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373-376 КПК України , суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України і на підставі цих законів призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.358 КК України у виді 1 року обмеження волі;
- за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1 ч.1 ст.76, п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 у виді домашнього арешту, скасувати.

Речовий доказ CD диск з камер відеозапису екіпажу «Благо 115» від 12.09.2016 року, після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів Одеського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України в розмірі 879 гривень 60 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1