Справа № 141/1014/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2016 року

Оратівський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000117 від 19.08.2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараща Таращанського району Київської області, проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:
13 серпня 2016 року о 22 год 30 хв ОСОБА_4 , перебуваючи біля продуктового магазину в центрі с. Осична Оратівського району Вінницької області, який належить ПП ОСОБА_6 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_5 , діючи з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі правила поведінки в суспільстві, використовуючи малозначний привід, умисно наніс один удар своєю головою в область лівої частини обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої виличної кістки.

Відповідно до висновку експерта № 201 від 09.09.2016 року у ОСОБА_5 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді перелому лівої виличної кістки, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість не визнав і показав, що 13.08.2016 року близько 22 год 30 хв, коли він заходив до продуктового магазину в центрі с. Осична Оратівського району Вінницької області, то незнайомий йому на той час чоловік запитав, чому він не вітається. Цим чоловіком виявився ОСОБА_5 . ОСОБА_4 у нього запитав, чи вони знайомі. На що ОСОБА_5 відповів, що ні, але він повинен його поважати. ОСОБА_4 продовжив рух до магазину, а ОСОБА_5 сказав повернутись та продовжити розмову.

Коли він повернувся, то зрозумів що ОСОБА_5 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 попросив не зачіпати його. ОСОБА_5 взяв його лівою рукою за шию і сказав: «ти приїхав сюди мене вчити?». Після цього ОСОБА_4 , вириваючись із захвату зіткнувся з його головою та завдав йому травму і розбив собі носа. Він наніс потерпілому удар головою ненавмисно, звільняючись від його руки. Не визнає себе винним, так як він конфлікт не розпочинав.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим вини у інкримінованих йому злочинах, винуватість ОСОБА_4 у визначеному судом у цьому вироку обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Зокрема:

- показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , який показав, що 13.08.2016 року в с. Осична Оратівського району вінницької області він працював у ОСОБА_6 і там вживав спиртні напої. Коли він прийшов додому, то дружина попросила піти в магазин. В магазин також ішла його дочка ОСОБА_7 і

вони пішли разом. Біля магазину він зустрів ОСОБА_8 і залишився біля нього, а дочка пішла в магазин. Він сів на велосипед і сперся руками на кермо. Коли в магазин по сходах піднімався ОСОБА_4 , він його запитав, чому той не вітається. ОСОБА_4 підійшов до нього. Він не бачив, як обвинувачений мав нанести йому удар, так як розмовляв з ОСОБА_9 і був повернутий до нього. Після того він нічого не пам`ятає, коли прийшов до тями, то побачив біля себе родича ОСОБА_4 , який йому погрожував. Він не ображав ОСОБА_4 , не брав його за шию та не наносив ніяких ударів;

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка показала, що 13.08.2016 року приблизно о 21 год вона зі своїм батьком ОСОБА_5 пішла у магазин. Батько зустрів свого знайомого і лишився з ним розмовляти на сходах, а вона пішла у магазин. Коли піднімалася по сходах, то до неї зателефонували і вона зупинилась та почала розмовляти по телефону. В цей час по сходах в магазин піднімався ОСОБА_4 і батько йому сказав: «хто там ходить? хто ти такий, чому не вітаєшся зі старим дядьком?». ОСОБА_4 підійшов до нього і наніс один удар головою по голові батька, від чого він впав на бік. Вона збігла донизу, так як батько був у крові. ОСОБА_4 після цього пішов;

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який показав, що ввечері 13.08.2016 року він був біля магазину, де зустрів ОСОБА_5 і вони стали з ним розмовляти. Коли біля них йшов ОСОБА_4 , то ОСОБА_5 запитав його, чому він не вітається. Після цього ОСОБА_4 підійшов до потерпілого і наніс йому один удар лобом в область голови. ОСОБА_5 обвинуваченого за шию не брав. Після удару обвинувачений відійшов на кілька метрів. У потерпілого на обличчі була кров. Після бійки він відразу пішов додому, так як йому зателефонували.;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.08.2016 року про вчинення щодо ОСОБА_5 злочинних дій ОСОБА_4 ;

- висновком експерта судово-медичної експертизи № 201 від 09.09.2016 року, згідно із яким у ОСОБА_5 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді перелому лівої виличної кістки, яке належить до категорії середнього ступеня важкості.

Суд, згідно із ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Правилами ст. 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Як визначив Європейський суд з прав людини (справа Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04), суд при оцінюванні доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумними сумнівом» і «така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень.

Також, виходячи з вище вказаного, протокол проведення слідчого експерименту від 16.09.2016 року, наданий стороною обвинувачення, суд визнає таким, що не має доказової сили, оскільки слідчий експеримент проводився без участі потерпілого та повністю спростовується показами потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.10.2012 року у справі № 5-17 кс12, особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Наміри вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
За таких обставин, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, і його дії вірно кваліфіковні за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, те що ОСОБА_4 раніше не судимий,за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, - не встановлено.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Судові витрати по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.
Речові докази по справі відсутні
На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.368-371, 373-376, 458 КПК України,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; визнати винним за ч. 1 ст. 296 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
На вирок суду може бути подана апеляція на протязі 30 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ