Єдиний унікальний номер 728/144/17
номер провадження № 1-кп/728/43/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2017 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мена Чернігівської області жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
- 12.02.2015 року Менським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ст.ст.69, 75, 104 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком в 1 рік;
- 19.12.2016 року Менським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 06.03.2017 року Менським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.1, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі;
в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
31.07.2016 року близько 00:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті відпочинку на ст.Бахмач-Пасажирський в м.Бахмачі Чернігівської області, по вул.Героїв Крут,12а, умисно, таємно від оточуючих, повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю власника, протиправно взяв з ліжка, на якому відпочивав ОСОБА_5 , належний останньому бувший у використанні мобільний телефон марки «Бравіс А 501» білого кольору, залишкова вартість якого складає 1901.15 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на вищевказану суму.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю і суду пояснив, що дійсно, 31.07.2016 року близько 00:30 год. він пізно приїхав до м.Бахмача і чекаючи свій електропотяг на м.Мену, перебував в кімнаті відпочинку на ст.Бахмач-Пасажирський, де на одному з ліжок в нетверезому стані спав ОСОБА_5 , біля якого лежав належний останньому мобільний телефон; він викрав вказаний телефон у ОСОБА_5 та заховавши його у своїх речах, ліг спати; потім хтось викликав поліцейських, котрі виявили і вилучили у нього викрадений у ОСОБА_5 телефон, який на даний час повернутий потерпілому; в скоєному щиро кається, просить суд суворо не карати; запевнив, що просив вибачення у ОСОБА_5 та зробив для себе правильні висновки і не допустить подібних дій у майбутньому.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій, також, просить суворо не карати обвинуваченого, оскільки не має до нього жодних претензій; цивільний позов у справі не заявляв.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.
Крім того, суд з`ясував, що учасники провадження правильно розуміють зміст наданих їм прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Заслухавши обвинуваченого, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні, окрім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у повторному таємному викраденні чужого майна, скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нового кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного.
Як особа, ОСОБА_4 за місцем проживання негативних характеристик не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не одружений, утриманців не має, не працює, скоїв злочин до ухвалення вироку Менським районним судом Чернігівської області від 06.03.2017 року.
Як вбачається з положень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття ОСОБА_4 , його молодий вік та відсутність тяжких наслідків від скоєного.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.
Разом з тим, як було встановлено судом, ОСОБА_4 був засуджений вироком Менського районного суду Чернігівської області від 06.03.2017 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України до 5 років позбавлення волі, покарання за яким не відбуте, проте до постановлення вказаного вироку 31.07.2016 року вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тому, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, з урахуванням одного епізоду крадіжки, відшкодування шкоди потерпілому та відсутності тяжких наслідків від скоєного, з огляду на наявність декількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вищевказаної статті та застосувати положення ч.4 ст.70 КК України і призначити покарання за сукупністю злочинів, зарахувавши частково відбуте покарання за попереднім вироком. При цьому, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд з урахуванням всіх вищевикладених обставин та позиції потерпілого, вважає за можливе керуватись принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що на думку суду, буде достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 та попередження нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Згідно з ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на проведення експертизи.
Таким чином, ОСОБА_4 з 27.11.2016 року є попередньо ув`язненим та з дозволу Менського районного суду доставлявся для участі в судових засіданнях до Бахмацького районного суду і згідно з ухвалою від 11.04.2017 року був тимчасово залишений в СІЗО м.Чернігова до розгляду даного кримінального провадження.
З огляду на вищевикладене, строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 27.11.2016 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавленні волі.
Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, зарахувавши частково відбуте покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 06.03.2017 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 27.11.2016 року.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавленні волі з 27.11.2016 року по 18.05.2017 року.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 80 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.
Речові докази по справі:
- мобільний телефон марки «Бравіс А 501» білого кольору, який переданий під зберігальну розписку ОСОБА_5 залишити ОСОБА_5 ;
- паперову коробку та документи на мобільний телефон марки «Бравіс А 501», які передані до кімнати зберігання речових доказів Бахмацького ВП повернути ОСОБА_5 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1