АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/102/17 Справа № 190/1015/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

про звільнення від відбування покарання за хворобою, відповідно до ч.2 ст.84 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про звільнення від покарання за хворобою.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 виходив з того, що обов`язковою умовою для вирішення питання стосовно звільнення особи від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, являється висновок лікарської комісії, а саме висновок лікарської комісії при Управлінні ДПтС України в Дніпропетровській області, який складається за результатом засідання вказаної комісії, після обстеження особи та вивчення його особової справи, зокрема медичної документації. Тобто, без надання вказаної документації, суд позбавлений можливості вирішувати питання, пов`язані із звільненням засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою.

Також суд першої інстанції зазначає, що наявні висновки експертів не містять висновків про те, що захворювання та стан здоров,я ОСОБА_7 перешкоджають подальшому відбуванню покарання та подальше відбування покарання загрожує його життю і може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я і що останній не може отримувати належне лікування у місцях позбавлення волі.

Не погоджуючись з судовим рішенням захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали суду та просить суд апеляційної інстанції постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання за вироком суду у виді позбавлення волі строком на 5 років через тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання на підставі ч.2 ст.84 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 зазначає, що судовий розгляд зазначеного питання судом першої інстанції проведений неповно та у задоволенні клопотання відмовлено необґрунтовано, оскільки наявні достатні докази на підтвердження підстави застосування щодо ОСОБА_7 положень ст.84 КК України.

Адвокат зазначає, що важкий стан здоров`я ОСОБА_7 та наявність у нього тяжкої хвороби підтверджено цілою низкою медичних документів, виходячи з яких засуджений ОСОБА_7 може знаходитися тільки в горизонтальному положенні в зв`язку з загрозою для життя, може транспортуватися на далекі відстані в спеціальному реанімаційному автомобілі у супроводі лікаря реаніматолога.

А тому, на думку захисника ОСОБА_6 , встановлені тілесні ушкодження та їх ускладнення у засудженого ОСОБА_7 відповідають п.7.3 «Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання».

Захисник ОСОБА_6 додатково зазначає, що засуджений ОСОБА_7 вже відбуває додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки, а тому підсудність для розгляду даного клопотання визначена з урахуванням перебування засудженого на території, в межах територіальної юрисдикції П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 просить залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення, а ухвалу суду без змін, оскільки суд першої інстанції повністю дотримався вимог законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, а тому підстав для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

На думку представника потерпілого ОСОБА_9 , вимоги апеляційної скарги захисника суперечать обставинам, що були встановлені судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника ОСОБА_6 , який просив ухвалу суду скасувати та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за хворобою, прокурора ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_9 , які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, а тому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , викладені в його апеляційній скарзіпро допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.2 ст.84 КК України, особа, яка після вчинення злочину захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд повинен врахувати тяжкість вчинення злочину, характер захворювання та інші обставини справи.

Згідно вимог ст.ст.537, 539 КПК України, під час виконання вироків, за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів, у випадках встановлених законом суд має право вирішувати питання про звільнення засудженого від покарання за хворобою.

Виявлення захворювання, які можуть бути підставою для звільнення засуджених покладається на спеціальні лікарські комісії територіальних органів Державної пенітенціарної служби України, які складають висновок про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, у відповідності до 6 розділу Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, прийнятого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року за №1348/5/572.

Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадках, якщо ця хвороба не лише за тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коди подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Крім того, вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбування покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має враховувати не тільки висновок лікарської комісії, а й тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, тривалість відбуття покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України, ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладанням обов`язків.

17 лютого 2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання скасовано, ОСОБА_11 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 червня 2016 року вирок суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Так, 09 березня 2016 року та повторно 06 липня 2016 року захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подавав до суду першої інстанції клопотання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року, посилаючись на те, що засуджений хворіє на тяжку хворобу внаслідок ускладнення отриманих тілесних ушкоджень, на підтвердження чого надав висновки судово-медичних експертів №140 та 390/13, копію висновку ЛКК №32 від 26 лютого 2016 року, копію виписного епікризу із історії хвороби №Е2218, копії довідок до акту огляду МСЕК від 09 вересня 2012 року та 12 вересня 2012 року.

Однак суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підтвердження того, що хвороба перешкоджає відбуттю покарання і відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання захисника через відсутність висновку спеціальної лікарської комісії про огляд засудженого, що є обов`язковою складовою підстави для застосування положень ч.2 ст.84 КК України.

Доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , викладені в апеляційній скарзі про безпідставність відмови суду першої інстанції у залученні по справі спеціалістів лікарів спеціальної лікарської комісії для надання відповідного висновку є необґрунтованими, оскільки неупереджений суд позбавлений можливості в супереч діючому «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» зобов`язувати лікарів спеціальної лікарської комісії скласти висновок про неможливість подальшого відбування покарання.

Висновки суду першої інстанції про те, що засуджений в даний час в установі виконання покарання не знаходиться та жодного дня не відбував покарання може слугувати перешкодою для встановленого порядку підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою, відповідно до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», що є наслідком відсутності підстав для звільнення за хворобою є обґрунтованими та знаходять своє підтвердженням матеріалами даного провадження.

Посилання захисника ОСОБА_6 про фактичне відбування засудженим ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а виходячи з цього питання підсудності розгляду даного питання в порядку виконання вироку суду не вирішується на даній стадії провадження, а тому не можуть бути предметом апеляційного розгляду.

Також колегія суддів звертає увагу, що висновок експерта №140 від 02 серпня 2013 по 14 серпня 2013 року, встановлює відповідність наявних тілесних ушкоджень та їх ускладнення у ОСОБА_7 п.7.3 «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року за №3/6, який втратив чинність. (а.п.194-200 т.3)

А діючий Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, що є 13 додатком вищезазначеного Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, не відповідає вказаному пункту захворюванню.

Крім того, висновок експерта №390/13 від 03 лютого 2015 року по 02 вересня 2015 року вказує, що з урахуванням п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 1997 року №8, до компетенції судово-медичного експерта не входить визначення відповідності встановлених тілесних ушкоджень та їх ускладнення у ОСОБА_7 п. 7.3 «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання».

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання за хворобою не вбачається, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Суд першої інстанції з дотриманням норм кримінального процесуального та кримінального закону прийняв законне рішення, яке належно мотивував, а тому підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 , про звільнення від відбування покарання за хворобою, відповідно до ч.2 ст.84 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4