Справа № 152/1025/17
Провадження1-кп/152/75/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000152 03.06.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого Шаргородським районним судом Вінницької області 23.01.1989 року за ч. 1 ст. 214 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців; 29.03.1989 року Веселинівським районним судом за ч. 2 ст. 140, ст. 114 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки; 10.06.1992 року Шаргородським районним судом за ч.2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, 29.01.1998 року Шаргородським районним судом за ч.3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; 22.12.2003 року Шаргородським районним судом за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; 26.01.2004 року Шаргородським районним судом ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; 23.02.2004 року Шаргородським районним судом за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; 25.11.2008 року Шаргородським районним судом за ч.2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; 08.08.2014 року Шаргородським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на шість місяців; 11.02.2015 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.1285 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки чотири місяці, звільненого з місць позбавлення волі умовно достроково на 11 місяців 5днів на підставі ухвали Вінницького міського суду від 23.03.2017 року,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи звільненим від відбування покарання ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2017 року умовно достроково на 11 місяців 5 днів, на шлях виправлення не став і повторно скоїв ряд корисливих кримінальних правопорушень.

Так, 23 квітня 2017 року приблизно о 6 годині обвинувачений ОСОБА_3 підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, достеменно знаючи, що господарки не має вдома і, що за його діями ніхто не спостерігає, прийшов на подвір`я своєї сусідки ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де з криниці зірвав металеву корбу вартістю 498,40 грн. та повторно, таємно викрав її.

Далі, діючи з єдиним продовжуваним умислом, нерозривним у часі, ОСОБА_3 , шляхом зриву металевої скоби, відкрив двері та проник в середину сарая, де виявив та викрав пластикове відро чорного кольору, об`ємом 10 літрів, вартістю 26 грн., цвяхи довжиною 100 мм., вагою 1 кг., вартістю 29 грн., шурупи по дереву, довжиною 5 см. в кількості 450 шт., вартістю одного 25 коп. на суму 112,50 грн.

Після чого, діючи з єдиним продовжуваним умислом, нерозривним у часі пройшов до нежитлового будинку, і через незамкнені двері проник в одну із кімнат, звідки таємно викрав одну скляну банку консервованих помідор, об`ємом 3 л. вартістю 31,40 грн., дві скляні банки малинового варення, об`ємом 0,5 л., вартістю однієї 26 грн. на суму 52 грн., дві склянки вишневого варення, об`ємом 0,3 л. вартістю однієї 18 грн. на суму 36 грн, які стояли на підлозі. З викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 786,10 грн. Викрадені консервацію та варення використав для власного вживання, а шурупи, цвяхи, корбу відніс на пункт приймання металобрухту і залишив там біля приміщення ПП, оскільки був вихідний день і приймальник не працював.

18 травня 2017 року приблизно о 8 годині обвинувачений ОСОБА_3 підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, достеменно знаючи, що господарки не має вдома і, що за його діями ніхто не спостерігає, прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де з даху літньої кухні руками зірвав ринву та умисно, таємно, повторно викрав металеву водостічну ринву довжиною 6 м., вартістю 1 метра 30 грн. на суму 180 грн.

Далі, ОСОБА_3 діючи з єдиним продовжуваним умислом, пройшов до сушарні, де з плити зірвав руками та викрав дверцята пічні чавунні для піддувала, розміром 21,5 х 13 см., вартістю 83,70 грн., дверцята пічні чавунні для топки розміром 19 х 24 см. вартістю 87,75 грн., пічну решітку-колосник чавунний, розміром 20 х 30 см. вартістю 78,30 грн., чавунну поверхню плити з двома конфорками розміром 75х45 см. вартістю 210,60 грн, склав викрадене майно у мішок, який приніс з собою і залишив місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 640,35 грн. Викрадені металеві предмети здав на металобрухт, за що отримав за 46 гривень, які використав для купівлі цигарок, запальнички та спиртних напоїв.

Крім того, 02 червня 2017 року приблизно о 6 годині обвинувачений ОСОБА_3 підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, достеменно знаючи, що господарки не має вдома і, що за його діями ніхто не спостерігає в черговий раз прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де підійшов до житлового будинку, розбив скло та відчинив вікно через яке проник в середину будинку, де у одній із кімнат виявив та повторно викрав металеву поверхню чавунної плити на піч на дві конфорки, розміром 75 х 45 см. вартістю 197,10 грн., яку поклав у мішок, що приніс з собою та відніс на приймальний пункт, здав на металобрухт за 32 гривні, які використав для власних потреб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував фактів вчинення кримінальних правопорушень при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинені кримінальні правопорушення, просив його суворо не карати.

Суду показав, що звільнившись умовно достроково з місць позбавлення волі 27 квітня 2017 року він прибув по місцю постійного проживання в с. Рахни Лісові Шаргородського району. Через декілька тижнів вирішив викрасти у односельців металеві предмети, щоб здати їх на металобрухт і придбати горілку та харчі. Так, 23 квітня 2017 року приблизно о 6 годині прийшов на подвір`я сусідки ОСОБА_5 , що розташована по АДРЕСА_1 знаючи, що її не має вдома і, що за його діями ніхто не спостерігає, зірвав з криниці металеву корбу. Далі, підійшов до сараю, зірвав металеву скобу, відкрив двері та проник в середину приміщення, звідки викрав пластикове відро чорного кольору, цвяхи та шурупи по дереву. Потім пройшов до будинку, і через незамкнені двері проник в одну із кімнат, де на підлозі виявив одну 3-х літрову банку консервованих помідор, дві 0,5 літрових банки малинового варення, дві 0,3 л. банки вишневого варення, які склав у відро, і з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Викрадені консервацію та варення використав для власного вживання, а шурупи, цвяхи, корбу відніс на пункт приймання металобрухту і залишив там біля приміщення ПП, оскільки був вихідний день і приймальник не працював.

18 травня 2017 року приблизно о 8 годині з метою крадіжки металу прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване по сусідству з його домогосподарством, де, знаючи, що господарки не має вдома і, що за його діями ніхто не спостерігає, з даху літньої кухні зірвав металеву водостічну ринву. Далі, підійшов до сушарні, де зірвав руками та викрав дверцята пічні чавунні для піддувала, дверцята пічні чавунні для топки, пічну чавунну решітку-колосник, чавунну поверхню плити з двома конфорками, склав викрадене в мішок, який приніс з собою. В той же день викрадені металеві предмети здав на металобрухт, за що отримав 46 гривень, які використав для купівлі цигарок, запальнички та спиртних напоїв.

Крім того, 02 червня 2017 року приблизно о 6 годині з метою крадіжки металу знов прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , знаючи, що останньої не має вдома, підійшов до житлового будинку, розбив скло віконної рами, відчинив вікно, через яке проник в середину будинку, де у одній із кімнат виявив та викрав чавунну поверхню плити на дві конфорки, яку поклав у мішок, що приніс з собою і відніс на приймальний пункт, де здав за 32 грн., які використав для придбання хліба, цигарок.

Потерпіла ОСОБА_6 на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України, про що свідчать повідомлення про вручення їй судової повістки. Від потерпілої ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності (а.с.12). Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілої або про відкладення судового розгляду, та можливість за її відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої ОСОБА_6 , з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку та з урахуванням думки потерпілих щодо покарання обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно сторони судового провадження розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 у суду немає. Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому разі вони позбавляються права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в тому, що він 23 квітня 2017 року приблизно о 6 годині підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, достеменно знаючи, що господарки не має вдома і, що за його діями ніхто не спостерігає, прийшов на подвір`я своєї сусідки ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де з криниці зірвав металеву корбу вартістю 498,40 грн. та повторно, таємно викрав її. Далі, діючи з єдиним продовжуваним умислом, нерозривним у часі, ОСОБА_3 шляхом зриву металевої скоби, відкрив двері та проник в середину сарая, де виявив та викрав пластикове відро чорного кольору, об`ємом 10 літрів, вартістю 26 грн., цвяхи довжиною 100 мм., вагою 1 кг., вартістю 29 грн., шурупи по дереву, довжиною 5 см. в кількості 450 шт., вартістю одного 25 коп. на суму 112,50 грн. Після цього, через незамкнені двері проник в одну із кімнат житлового будинку, звідки викрав одну скляну банку консервованих помідор, об`ємом 3 л. вартістю 31,40 грн., дві скляні банки малинового варення, об`ємом 0,5 л., вартістю однієї 26 грн. на суму 52 грн., дві склянки вишневого варення, об`ємом 0,3 л. вартістю однієї 18 грн. на суму 36 грн., які стояли на підлозі.

18 травня 2017 року приблизно о 8 годині обвинувачений ОСОБА_3 підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, достеменно знаючи, що господарки не має вдома і, що за його діями ніхто не спостерігає, прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де з даху літньої кухні руками зірвав ринву та умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів викрав металеву водостічну ринву довжиною 6 м., вартістю 1 метра 30 грн. на суму 180 грн.; в сушарні з плити руками зірвав та викрав дверцята пічні чавунні для піддувала, розміром 21,5 х 13 см., вартістю 83,70 грн., дверцята пічні чавунні для топки розміром 19 х 24 см. вартістю 87,75 грн., пічну решітку-колосника чавунну, розміром 20 х 30 см. вартістю 78.30 грн., варочну поверхню (плити) для печі чавунну з двома конфорками розміром 75х45 см. вартістю 210,60 грн, склав у мішок, який приніс з собою і залишив місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 640,35 грн. 02 червня 2017 року приблизно о 6 годині обвинувачений ОСОБА_3 підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, достеменно знаючи, що господарки не має вдома і, що за його діями ніхто не спостерігає в черговий раз прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де підійшов до житлового будинку розбив скло у вікні, відкрив вікно, через яке проник в середину будинку, де у одній із кімнат виявив та повторно викрав металеву поверхню чавунної плити на піч на дві конфорки, розміром 75 х 45 см. вартістю 197,10 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у крадіжці (таємному викраденні чужого майна), вчиненому з проникненням в житло та інше приміщення, повторно органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення за ч.2 ст.185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України.
При кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд виходить із того, що, відповідно до ч.2 ст.32 КК України, повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.
У п.п.3, 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4.06.2010 року за №7 "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" наголошується, за змістом статті 32 КК повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: 1) передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК; 2) передбачені різними статтями Особливої частини КК і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака. При цьому, для повторності немає значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин…Від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, який відповідно до частини другої статті 32 КК складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема, самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину. Якщо склад злочину, визнаного продовжуваним, передбачає певні кількісні показники, які впливають на його кваліфікацію (розмір викраденого майна, розмір заподіяної шкоди тощо), то при його кваліфікації враховується загальна сума таких показників, пов`язаних з кожним із вчинених особою діянь, що утворюють продовжуваний злочин, і при визначенні їх розміру необхідно виходити з кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вирахуваних за кожен період вчинення продовжуваного злочину окремо. Якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує роз`яснення, що містяться в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), відповідно до яких … передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
У п.21 вказаної постанови №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання»" (з наступними змінами) Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинання менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен врахувати крім даних про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
Отже, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості конкретних кримінальних правопорушень й обставини їх вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після їх вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 покаявся у скоєному, сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ ОСОБА_3 не перебуває.
З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до частин 3, 4 статті 12 КК України є середньої тяжкості і тяжким, наявності обставин, що пом`якшують покарання, поведінки ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень і після їх вчинення, думки потерпілої ОСОБА_5 , яка просила суд призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з позбавленням волі, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачений негативно характеризується за місцем проживання, будучи звільненим з місць позбавлення волі умовно достроково, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисні середньої тяжкості та тяжке корисливі правопорушення.
На переконання суду, призначення покарання у виді позбавлення волі забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України.

Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Зокрема, ст.6 Конвенції встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.06.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні
Цивільні позови не заявлялися.

За правилами ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 1287 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.3 ст.185 КК України і засудити за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки; за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

За правилами ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року - дев`ять місяців позбавлення волі і остаточно до відбування ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки дев`ять місяців.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 вираховувати з дня звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 1287 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1