н/п 1-кс/640/6241/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 28.07.2017 р. звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , у якому просив накласти арешт на майно ОСОБА_5 , мешкає: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль «Мерседес-Бенц», р.н. НОМЕР_1 , який на теперішній час знаходиться у збереженні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів м. Харкова, розташованого за адресою м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 27.07.2017 близько 14.30 год. в районі буд. 190 по вул. Клочківській в м. Харкові сталося зіткнення автомобілю «Мерседес-Бенц», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та моторолеру «Випер сторм», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер справа.
27.07.2017 у період часу з 16.50 до 17.34 в районі буд. 190 по вул. Клочківській в м. Харкові, слідчим ОСОБА_3 проведений огляд місця вказаної ДТП, у ході якого встановлено, що автомобіль «Мерседес-Бенц», р.н. НОМЕР_1 , має сліди механічних пошкоджень, які могли утворитися під час ДТП, а саме: деформація лівого переднього крила, водійської двері, диску лівого переднього колеса, зчоси на переднього бамперу.
Таким чином, враховуючи положення ст. 98 КПК України автомобіль «Мерседес-Бенц» р.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 27.07.2017, вилучено автомобіль «Мерседес-Бенц», р.н. НОМЕР_1 , який є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення судової автотехнічної та трасологічної експертиз з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
Слідчий вказав, що за таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобілю «Мерседес-Бенц», р.н. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на спеціальному майданчику м. Харкова для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль «Мерседес-Бенц», р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , мешкає: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Власник автомобіля ОСОБА_5 про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлялась своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явилась.
Згідно Рапорту слідчого СУ ГУ НП в Х/о ОСОБА_3 від 31.07.2017 слідчим 31.07.2017 о 09-05 год. за контактним телефоном НОМЕР_4 викликалася ОСОБА_5 до Київського районного суду м. Харкова для розгляду клопотання про арешт майна. В ході телефонної розмови вона пояснила, що від участі в розгляді вказаного клопотання відмовляється, але замість неї буде присутній її представник. 31.07.2017 о 10-03 год. з телефону НОМЕР_5 зателефонував представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 , який повідомив, що в розгляді вказаного клопотання він участь брати відмовляється.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника автомобіля.
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.07.2017, автомобіль «Мерседес-Бенц», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобіля «Мерседес-Бенц», р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , відчуження, продаж та керування, зазначеного автомобіля до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автомобіль «Мерседес-Бенц», р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити спеціальний майдан зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107, відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1