№755/6799/16-к
1-кс/755/1650/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі осіб, які подали скаргу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , від 22 лютого 2017 року, про відмову у задоволенні заявленого клопотання, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000970, від 22 січня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , від 22 лютого 2017 року, про відмову у задоволенні заявленого клопотання, а саме відмови у визнання її потерпілою в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000970, від 22 січня 2016 року.

В поданій скарзі ОСОБА_3 висуває вимоги про скасування постанови слідчого від 22 лютого 2017 року про відмову у визнанні її потерпілою в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000970, від 22 січня 2016 року, посилаючись на її незаконність, упередженість та необ`єктивність.

Крім цього, у судовому засідання ОСОБА_3 вказала, що її чоловік ОСОБА_4 також звертався до слідчого судді із клопотанням про визнання його потерпілим, однак рішення до цього часу не прийнято.

В судовому засіданні особи, які подали скаргу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Слідчий ОСОБА_5 про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Слідчий суддя, заслухавши думку особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №000970, від 22.01.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України.

Підставою внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування стала заява чоловіка ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 неодноразово звертався до Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві із клопотаннями про визнання його потерпілим, але до цього часу він потерпілим не визнаний, а вмотивованого рішення про відмову у визнанні його потерпілим не прийнято.

24 березня 2017 року з прокуратури м. Києва на адресу ОСОБА_4 надійшов лист, від 13 березня 2017 року, в якому повідомлено, що постановою від 22 лютого 2017 року йому відмовлено у визнанні його потерпілим в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000970, від 22 січня 2016 року.

24 березня 2017 року ОСОБА_4 у слідчого отримав постанову від 22 лютого 2017 року, якою відмовлено у визнанні потерпілою його дружини ОСОБА_3 , а про визнання чи відмову у визнанні саме його потерпілим нічого не вказано.

З долученої до матеріалів скарги постанови слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , від 22 лютого 2017 року, про відмову в задоволенні заявленого клопотання вбачаться, що у клопотанні ОСОБА_3 про визнання її потерпілою та цивільним позивачем, вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілої, надання можливості ознайомлення з матеріалами перевірок відмовлено.

Згідно ст. 55 КПК України, в основі набуття фізичною особою статусу потерпілого кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної ( завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не - передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Частина 5 ст.55 КПК України надає слідчому або прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим, в тому разі, якщо повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Так, зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_4 неодноразово звертався до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання його та його дружини ОСОБА_3 потерпілими у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №000970, від 22 січня 2016 року.

Не зважаючи на це, слідчий в порушення вказаних вище вимог ст. 55 КПК України, незаконно постановою від 22 лютого 2017 року відмовив у визнанні потерпілою ОСОБА_3 , чим порушив її законні права та інтереси та безпідставно усунув від участі у кримінальному провадженні. Рішення про визнання чи відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 не прийнято.

Після цього, ОСОБА_4 до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою, від 27 березня 2017 року, на ім`я заступника начальника СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , в якій, серед іншого, просив визнати його та його дружину ОСОБА_3 потерпілими у вищевказаному кримінальному провадженні.

Однак до цього часу рішення про визнання чи відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 не прийнято, чим також порушено права останнього, що прямо суперечить положенням ст.ст.28, 55, 220 КПК України.

Оскільки статусу потерпілих ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 набули з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, а згодом ще й подано заяви про залучення їх до провадження як потерпілих, то вони, кожен окремо, набули статусу потерпілого автоматично, при цьому у них, відповідно до ч. 2 ст.55 КПК України, виникли права і обов`язки, однак, не була, кожному окремо, вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про скасування постанови та зобов`язання слідчого виконати вимоги ч.2 ст.55 КПК України щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 55, 303, 306-307, 309, 372, ст.376, ст.392, 532 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Скаргу на постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , від 22 лютого 2017 року, про відмову у задоволенні заявленого клопотання про визнання потерпілим, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000970, від 22 січня 2016 року - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , від 22 лютого 2017 року, про відмову у задоволенні заявленого клопотання, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000970, від 22 січня 2016 року.

Зобов`язати слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 або іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінального провадження №000970, від 22 січня 2016 року, невідкладно вручити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремо, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №000970.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1