Справа № 360/1010/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/226/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 46 15.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
15 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого - судді : - ОСОБА_2
суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000798 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 12.12.2016 року, яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Луговики Поліського району Київської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , працюючого підсобним робітником на комунальному підприємстві "Переяслав-Хмельницький цегельний завод", неодруженого, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду, 17 жовтня 2015 року, приблизно о 23-й годині 30 хвилин, в смт. Немішаєве Бородянського району Київської області, поблизу багатоповерхового будинку по вул. Заводській, 47-б, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час супроводження його дільничним інспектором міліції Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області капітаном міліції ОСОБА_9 до службового автомобіля чергової частини Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області для проведення перевірки за заявою ОСОБА_10 (ЖЕО № 5834), в той момент, коли дільничний інспектор ОСОБА_9 зупинився та нахилив голову, діючи умисно та цілеспрямовано, розуміючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, який, будучи у форменому одязі, виконує свої службові обов`язки, маючи на меті спричинити дільничному інспектору міліції ОСОБА_9 тілесні ушкодження, наніс йому удар своєю головою (лобом) в тіменну ділянку голови, а коли потерпілий підняв голову, завдав йому іще удар головою (лобом) в ділянку щелепи, чим заподіяв дільничному інспектору міліції Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області капітану міліції ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді черепно-мозкової травми - струсу головного мозку з крововиливом в слизовій оболонці верхньої щелепи в проекції 12,11,21,22 зубів.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та фактичні обставини справи, просить вирок Бородянського районного суду Київської області від 12.12.2016 року відносно ОСОБА_7 змінити та у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий термін. Також просить згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнати обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , щире каяття. На обґрунтування своїх вимог, посилається на незаконність вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання за своєю суворістю тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. Вказує на те, що суд першої інстанції не навів аргументів, які б свідчили про неможливість виправлення без відбування покарання обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, має постійну роботу. Посилається і на те, що можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання підтверджується пом`якшуючою обставиною частковим відшкодуванням потерпілому завданих збитків, про наявність якої суд першої інстанції зазначив у вироку. Вказує і на те, що, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що обвинувачений щирого каяття не виявив, і відповідно помилково не визнав її обставиною, яка пом`якшує покарання.

Також вказує, що необхідно звернути увагу і те, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , лише починає самостійний життєвий шлях, на момент вчинення кримінального правопорушення, після закінчення школи здобув спеціальну освіту та працевлаштувався до КП «Переяслав-Хмельницький цегельний завод». Бездоганна поведінка обвинуваченого, після вчинення кримінального правопорушення стала підставою для звернення трудового колективу КП «Переяслав-Хмельницький цегельний завод» до суду першої інстанції з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з передачею на поруки колективу підприємства. Незважаючи на те, що вказане клопотання було залишено без задоволення, дану обставину необхідно врахувати, як підтвердження можливості виправлення обвинуваченого без відбуття покарання у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, обвинуваченого, який також підтримав апеляційну скаргу, потерпілого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника та просив вирок суду залишити без змін, думку прокурора, який також заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, зазначених у вироку суду першої інстанції, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, викладених у вироку і належно оцінених судом. Діям обвинуваченого дана правильна юридична оцінка. Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 345 КК України учасниками судового розгляду не оспорюється.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного йому покарання та можливість застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є необгрунтованими.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 345 КК України повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону.

Так, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого. За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання, вказане покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді обмеження волі, при цьому врахувавши тяжкість вчиненого злочину та його суспільну небезпеку, а саме те, що вказаний злочин був вчинений ОСОБА_7 щодо працівника правоохоронного органу при виконанні ним службових обов`язків, злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння, при цьому, як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вказаного злочину не визнавав і лише під тиском беззаперечних доказів, наданих стороною обвинувачення і перевірених судом визнав свою провину, а тому доводи захисника про помилковий висновок суду щодо того, що обвинувачений не виявив щирого каяття є безпідставним.

Враховуючи викладене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України та визнання обставиною, що пом`якшує його покарання щире каяття, до задоволення не підлягають.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 12.12.2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 12.12.2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 3-х місяців з дня проголошення ухвали.

Судді

_________________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4