Справа №487/2876/17 02.06.2017

Провадження № 11-сс/784/283/17 Категорія запобіжний захід
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої-судді ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2017 року до підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого на АДРЕСА_2 ; раніше судимого 19 травня 2006 року Кіровоградським обласним судом за п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавленні волі, 22 січня 2015 року звільнений з відбуттям строку покарання; -
- застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24 липня 2017 року (включно).
Доручено Заводському відділу Миколаївській місцевій прокуратурі № 1 провести дослідження фактів, викладених в заяві про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 насильства під час та після затримання, а також забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Захисник твердить: про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 і при цьому зауважує на відсутність доводів щодо обґрунтованості підозри у клопотанні слідчого; про недоведеність передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, і при цьому зазначає, що посилання на відсутність офіційного працевлаштування та реєстрації і місця проживання в м. Миколаєві не є підставою для утримання в СІЗО. Також наводить ряд доводів щодо власної оцінки законності та недопустимості певних доказів, зокрема впізнання ОСОБА_7 проводилось без участі захисника; що нечіткі фотознімки у чорно-білому зображені, що, на її думку, робить неможливим здійснення впізнання ОСОБА_7 ; про сильне побиття ОСОБА_7 при затриманні та про підкидання золотого ланцюжка з золотою підвіскою, в той час як потерпіла заявляла тільки про викрадення ланцюжка без золотої підвіски.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Відповідно до поданого 27 травня 2017 року клопотання слідчого Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_9 , погодженого заступником начальника Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , він підозрюється у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, за наступних обставин.
26 травня 2017 року о 14.50 год. ОСОБА_7 , знаходячись на вул. Пушкінській в м. Миколаєві, побачив ОСОБА_11 , у якої на шиї був золотий ланцюжок, після чого у нього виник злочинний корисливий умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний, корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , із застосуванням фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, підійшов до ОСОБА_11 та зірвав з її шиї золотий ланцюжок.
Після чого утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись вкраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 4 000 гривень.
Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, вмотивував свій висновок тим:
що прокурором доведено:
обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , що підтверджується таким доказами: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26 травня 2017 року; протоколом допиту підозрюваного від 26 травня 2017 року, рапортом від 26 травня 2017 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 травня 2017 року; показами потерпілої ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;
що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам, оскільки підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насилля, затриманий безпосередньо після вчинення злочину коли намагався зникнути, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, зареєстрований та мешкав на території іншої області в м. Миколаєві знімає тимчасово житло, не має стійких соціальних зв`язків, оскільки не одружений, на життя заробляє випадковими заробітками, а тому є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що підозрюваний може вчинити інший злочин, в тому числі із застосуванням насилля, переховуватись від органів досудового розслідування, суду; що існують ризики того підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу, свідків з метою зміни показань, шляхом залякування, підмовляння на надання недостовірних свідчень, що виправдають його;
що більш м`який запобіжний захіб надасть можливість зустрічатись з потерпілою та свідками поза межами кримінального процесуального судочинства та психологічним чином або умовляннями змушувати їх змінити свої покази, надати нові або відмовитись від наданих раніше.
У урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважав доцільним не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням фізичного насильства.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги; доводи-заперечення прокурора ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги захисника; вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
За приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався в повній мірі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно повідомленої 27 травня 2017 року підозри, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що здобуті під час досудового розслідування кримінального провадження докази в достатній мірі свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинних діянь, а також про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків.
З урахуванням наведеного, доводи захисника стосовно відсутності вагомих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, є неприйнятними.
До того ж, апеляційний суд, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, виходить з того, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
А тому не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються сукупністю вказаних доказів доводи апелянта в цій частині.
Також вірним є і висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема: що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у даному кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжувати свою злочинну діяльність.
При цьому слідчий суддя належним чином вмотивував свої висновки.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді, зважаючи на те: що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, затриманий безпосередньо після вчинення злочину коли намагався зникнути, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, зареєстрований та мешкав на території іншої області в м. Миколаєві винаймає тимчасово житло, не має стійких соціальних зв`язків, оскільки не одружений, на життя заробляє випадковими заробітками, може незаконно впливати на потерпілу, свідків з метою зміни показань, шляхом залякування, підмовляння на надання недостовірних свідчень, що виправдають його.
З огляду на наведене апеляційні доводи захисника щодо відсутності заявлених у клопотанні ризиків є неприйнятними, оскільки суперечать матеріалам кримінального провадження та, власне, самій оскаржуваній ухвалі.
За такого є обґрунтованим, вмотивованим і відповідаючим вимогам п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України висновок слідчого судді, що вищевказаним ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, крім тримання під вартою, з урахуванням обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, а також врахованих слідчим суддею даних про особу підозрюваного.
А тому і в цій частині доводи апелянта є безпідставними.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийняв вірне рішення про застосування саме такого виду запобіжного заходу.
Всі інші доводи захисника не впливають на суть прийнятого слідчим суддею рішення і не спростовують його висновків.
Що стосується тверджень апелянта про побиття підозрюваного ОСОБА_7 при затриманні, то слідчим суддею прийнято відповідне рішення в цій частині, що, водночас, не впливає на законність прийнятого слідчим суддею рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, а може бути предметом оскарження в іншому провадженні.
Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ані слідчим суддею суду першої інстанції, ані апеляційним судом перевірці не підлягають.
А тому є безпідставними твердження апелянта в цій частині.
Апеляційні твердження захисника про підкидання підозрюваному золотого ланцюжка з золотою підвіскою не є предметом розгляду у цьому провадженні, а може бути підставою для правових дій захисника у встановленому законом порядку у іншому провадженні.
Доводи апелянта щодо застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу є неспроможними, оскільки апеляційна скарга не містить переконливих аргументів, які б давали підстави застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який вид запобіжного заходу.
Окрім того, слід зазначити, що доводи апелянта ОСОБА_6 є взаємовиключними, оскільки захисник, стверджуючи про необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу (ч. 2 ст. 194 КПК України), водночас просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Таким чином, слідчий суддя дотримався вимог ст. ст. 177, 178, 194 КПК України щодо оцінки всіх обставин кримінального провадження в сукупності при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .
З огляду на зазначене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і відсутні підстави для її скасування, про що просить апелянт.
Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт у ньому ще 31 травня 2017 року спрямовано до суду першої інстанції, а тому на момент апеляційного розгляду всі питання щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу відносяться до повноважень суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2017 року стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді