Справа № 573/1506/17
Номер провадження 1-кп/573/151/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2017 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Київ, з повною вищою освітою, колишнього військовослужбовця Збройних сил України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця селища Березнегувате Миколаївської області, з базовою вищою освітою, працюючого політичним аналітиком Інституту проблем регіональної політики і сучасної політології, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно із ст. 89 КК України не судимого,

- за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 350 КК України,
ВСТАНОВИВ:
24 жовтня 2014 року близько 11 години ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за попередньою змовою з іншими особами, матеріали провадження відносно яких виділені в окреме провадження, за попередньою домовленістю прибули до будівлі Конотопської міської ради за адресою: Сумська область, м. Конотоп, пр. Миру, буд. 8 для проведення заходу з метою публічного висловлення невдоволення виконанням своїх службових обов`язків міським головою ОСОБА_7 шляхом вкидання його в сміттєвий бак, здійснення так званої «сміттєвої люстрації», де стали очікувати появи останнього.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та інші особи, матеріали провадження відносно яких виділені в окреме провадження, близько 11 год., зустрівши ОСОБА_7 на проспекті Миру в м. Конотоп Сумської області між будівлею Конотопської міської ради та будівлею Управління соціального захисту населення цієї ради (м. Конотоп, пр. Миру, 6), діючи умисно, перебуваючи в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, не реагуючи на численні зауваження громадян, намагаючись продемонструвати своє нехтування існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві та самоутвердитися за рахунок публічного приниження міського голови як головної посадової особи територіальної громади міста, вчинили хуліганські дії, що супроводжувалися особливою зухвалістю.

Діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та 2 особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та інші не встановлені слідством особи оточили ОСОБА_7 та неодноразово, образливо, з використанням нецензурної лайки висловлювали на його адресу різного роду незадоволення з приводу службової діяльності останнього.

У ході вчинення хуліганських дій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та 2 особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, вчотирьох застосували до ОСОБА_7 фізичне насильство у зв`язку з незадоволенням його службовою діяльністю, а саме: схопили за руки та одяг і силоміць потягли його до завчасно підготовленого сміттєвого баку, після чого підняли над землею і вкинули всередину цього баку вниз головою, потім закрили кришкою і примусово утримували міського голову протягом деякого часу всередині баку.

Відкривши кришку, 2 особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, продовжували застосовувати до ОСОБА_7 фізичне насильство, а саме: одна з цих осіб утримувала руки останнього, а друга особа - в цей час нанесла останньому понад п`ять ударів по обличчю аркушами паперу.

У зв`язку з вчиненням вказаних вище протиправних дій до місця, де перебували ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та 2 особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, а також ОСОБА_7 , який стояв всередині сміттєвого баку, підійшли ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які почали звертатися до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та 2 осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та інших невстановлених у ході слідства осіб, з вимогою припинити хуліганські дії стосовно ОСОБА_7 та вчинення дій, спрямованих на звільнення його зі сміттєвого баку. На заклик ОСОБА_8 про припинення хуліганських дій, одна з осіб, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, схопила останнього за руку та, тримаючи, силою почала тягнути його в напрямку сміттєвого баку, в якому стояв ОСОБА_7 , що б також вкинути і його у вказаний сміттєвий бак. Але ОСОБА_10 вирвався і продовжив закликати припинити хуліганські дії.

У подальшому 2 особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, не реагуючи на заклики ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які стояли поряд, про необхідність припинення хуліганських дій, підійшли до останніх, 1 особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, взявши ОСОБА_9 руками за одяг, а 2 особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, схопивши руками за одяг ОСОБА_8 силою відштовхнули їх у сторону, чим застосували до останніх фізичний опір без нанесення тілесних ушкоджень.

Внаслідок протиправного застосування насильницьких дій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та 2 особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими слідством особами потерпілому ОСОБА_7 згідно з висновком судово-медичної експертизи завдано легкі тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин ділянки правого гомілково-ступневого суглобу, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.

Окрім заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_7 , внаслідок протиправних хуліганських дій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та 2 осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, інших невстановлених слідством осіб було порушено громадський порядок, підірвано авторитет та престиж органів місцевого самоврядування, зокрема, міської ради, що заподіяло істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 350 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, та умисне нанесення побоїв і заподіяння легкого тілесного ушкодження службовій особі у зв`язку з її службовою діяльністю.

Під час проведення підготовчого судового засідання 21 липня 2017 року між прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_11 були укладені угоди про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. Потерпілий ОСОБА_7 надав письмові згоди на укладення зазначених угод.
Згідно вказаних угод ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повністю визнали свою винуватість у зазначених діяннях в обсязі підозри. Також угодами визначено покарання, яке повинні понести ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а саме у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на підставі ст. 69 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угод про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих їм злочинах визнали повністю, обставини вчинення злочину, викладені в угоді та обвинувальному акті, не заперечували, просили затвердити угоди.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_11 теж просили затвердити зазначені вище угоди.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, направив заяву про проведення судового розгляду без його участі, просив затвердити угоди про визнання винуватості.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про затвердження зазначених угод про визнання винуватості, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
В абзаці 5 частини 4 статті 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296 та ч. 2 ст. 350 КК України, які згідно із ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості.
Потерпілий ОСОБА_7 надав письмову згоду на укладення угод про визнання винуватості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком правильно розуміють права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даних угод, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угод судом.
Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угод відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З урахуванням осіб обвинувачених, які позитивно характеризується за місцем проживання, обставин, які пом`якшують їх покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме: повне визнання вини, відсутність тяжких наслідків, раніше не судимі, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_11 і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на підставі ст. 69 КК України.

Запобіжні заходи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не обиралися.
З обвинувачених в дольовому порядку підлягають стягненню в доход держави судові витрати за залучення експерта в сумі 610,80 грн.
Речові докази в провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 469, 473 - 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 липня 2017 року між прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_11 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 350 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 3 ст. 296 КК України на підставі ст. 69 КК України у виді штрафу в доход держави в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідають 34000 грн.,
-за ч. 2 ст. 350 КК України на підставі ст. 69 КК України у виді штрафу в доход держави в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідають 25500 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідають 34000 грн.
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 липня 2017 року між прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 , захисником ОСОБА_11 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 350 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 3 ст. 296 КК України на підставі ст. 69 КК України у виді штрафу в доход держави в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідають 34000 грн.,
-за ч. 2 ст. 350 КК України на підставі ст. 69 КК України у виді штрафу в доход держави в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідають 25500 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідають 34000 грн.
Стягнути із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судові витрати в сумі по 305 грн. 40 коп. з кожного в доход держави.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя