Дата документу Справа № 310/3080/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/443/17
Єдиний унікальний № 310/3080/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001699 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердянська Запорізької області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

1) 22.03.2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.185 КК України до 160 годин громадських робіт;

2) 01.07.2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.317, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України;
за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не оскаржуючи доведеність її вини у вчинених кримінальних правопорушеннях та кваліфікацію її дій, вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з суворістю призначеного її покарання. Просить з урахуванням пом`якшуючих її провину обставин, таких, як її активне сприяння розкриттю злочину та тяжку хворобу, змінити вирок суду, застосувати у відношенні неї ст. 69 ККУкраїни та призначити її до відбування покарання у вигляді 1 рік 1 місяц позбавлення волі. Також просить застосувати до неї положення ст. 72 ч. 5 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинувачену, зокрема в останньому слові, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін; колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенні, з огляду на наступне.
Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і на підставі ст. 71 КК України призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 72 ч.5 п. «г» зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк перебування в установі попереднього ув`язнення з 27.05.2016 року до дня набрання законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з вироком, 22.04.2016 року приблизно о 23 годині 15 хвилин, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , обвинувачена ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненою, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, з дивану таємно викрала мобільний телефон «LG-X135», вартістю 500 грн., який належить потерпілій ОСОБА_9 .

Відразу після цього з вказаним майном обвинувачена ОСОБА_6 пішла з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 500 грн.

За наслідками розгляду апеляційної скарги встановлено наступне.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі обвинуваченою ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про застосування до неї ст. 69 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно до вимог ч.1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_6 ст. 69 КК України місцевим судом не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 місцевим судом був врахований стан її здоров`я, а також те, що остання повністю визнала вину у скоєному злочину, щиросердно розкаялася у вчиненому, активно сприяла в розкритті злочину, посередньо характеризується за місцем проживання, внаслідок чого призначено мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.
Доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про застосування ст. 69 КК України до покарання, призначеного на підставі ст. 71 КК України, є необґрунтованими, оскільки застосування положень ст. 69 КК щодо покарання призначеного за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 ст. 69 КК України, оскільки остання, будучи раніше неодноразово судимою, на шлях виправлення не встала, про що свідчить те, що цей злочин вона вчинила в період випробувального строку.
Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції може змінити вирок, якщо така зміна не погіршує становище обвинуваченого.
Колегія суддів вважає, що, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 , на підставі ст. 71 КК України покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» Пленум звернув увагу на те, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 01.07.2015 року була засуджена Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.317, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.05.2016 року було скасоване звільнення її від відбування покарання (а.п. 19-20). Згідно до протоколу затримання особи, остання була затримана 27.05.2016 року для виконання вищевказаної ухвали суду першої інстанції (а.п. 99-102), а відповідно до ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.06.2016 року обвинувачена була залишена в Вільнянському УВП УДПтС в Запорізькій області (№11) до закінчення розгляду цього кримінального провадження.

Таким чином, по попередньому вироку, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України, обвинувачена ОСОБА_6 відбула покарання строком 11 місяців 10 днів (( 17.11.2016 року 27.05.2016 року) х 2), а невідбута частина покарання обвинуваченої ОСОБА_6 за попереднім вироком складає 02 роки 20 днів (03 роки 11 місяців 10 днів).

Враховуючи вищевказане, а також того що потерпіла претензій не має, обвинувачена ОСОБА_6 тяжко хворіє (відповідно до інформації «Запорізького обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІДОМ» 16.06.2016 року у неї виявлені антитіла до ВІЛ (а.п. 94-95)), колегія суддів з урахуванням незначного розміру вкраденого, вважає необхідним призначити обвинуваченійостаточне покарання за сукупністю вироків в виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року щодо обвинуваченої ОСОБА_10 змінити.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років 1 місяця позбавлення волі
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення.

Судді: