Справа № 163/1772/17 Провадження №11-сс/773/341/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

представника

заінтересованої особи адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника заінтересованої особи адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду від 19 липня 2017 року (ЄРДР №0000050),

В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 19 липня 2017 року задоволено клопотання прокурора Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на майно 6 земельних ділянок та посівів сої на цих ділянках.
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України.
Непогоджуючись з ухвалою слідчого судді представник заінтересованої особи подала апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був відмовити в задоволенні клопотання, оскільки не враховано те, що договір оренди земельних ділянок укладений у відповідності до чинного законодавства, інкримінований злочин є злочином з матеріальним складом, разом з тим відсутні будь-які фактичні дані про розмір збитків. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді про задоволення клопотання скасувати, та відмовити в задоволенні даного клопотання. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справа розглядалася без повідомлення заінтересованої особи.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, представника заінтересованої особи, яка підтримала апеляцію з викладених в ній підстав, прокурора та слідчого, які заперечили доводи скарги та просили залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Питання про арешт майна розглядалось без представника заінтересованої особи, про саму ухвалу представнику стало відомо 25.07.2017р. а скаргу подано 31.07.2017р. (30.07.2017р.), тому строк на апеляційне оскарження апеляційний суд вважає непропущеним, у зв`язку з чим не вирішує питання про його поновлення.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя не дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням прокурор та, накладаючи арешт на майно, зокрема посіви, слідчий суддя не вказали яким чином буде досягнута мета накладення арешту збереження урожаю, як це визначено ч.2 ст.170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України.
З матеріалів клопотання неможливо зробити висновок, яким чином земельні ділянки та посіви сої на них можуть мати значення речового доказу у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.197-1 КК України, при тому що даний злочин відноситься до злочинів з матеріальним складом, при цьому в матеріалах клопотання відсутні будь-які дані щодо завдання значної шкоди.

Разом з тим, доказів, окрім постанови про визнання речовими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, необгрунтовано наклав арешт на вищевказане майно, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407 ч.3 п.1, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу представника заінтересованої особи ТОВ «П`ятидні» адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду від 19 липня 2017 року про накладення арешту на майно скасувати.

В задоволенні клопотання прокурора Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на майно земельні ділянки за кадастровими номерами :04:005:0337 площею 36,0577га., :04:005:0334 площею 17,1733га., :04:005:0328 площею 12.1317га., :04:001:0294 площею 6,1282га., :04:001:0293 площею 10,0614га., :04:001:0292 площею 5,6219га. та посіви сої на цих ділянках, відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді