Справа №463/504/17
Провадження №1-кп/463/210/17
В И Р О К
іменем України
20 липня 2017 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003360 від 2 жовтня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, одруженого, працюючого комірником-вантажником в ФОП « ОСОБА_6 », згідно ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, -
встановив:
01.10.2016 року близько 21-20хв. працівник поліції ОСОБА_7 , патрулюючи з ОСОБА_8 в складі екіпажу №351 на території Личаківського району м.Львова отримали від інспектора поліції ОСОБА_9 , який перебував в складі екіпажу №303, повідомлення про допомогу, у зв`язку з протиправними діями невідомих громадян на дитячому майданчику, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Тракт Глинянський, 147.

Будучи одягненим у формений одяг та знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, керуючись положеннями ч.1, ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо обов`язку працівника поліції у разі звернення до нього особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій безпеці надавати невідкладну допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, вживати заходів до припинення правопорушення, а також затримання особи, яка його вчинила, прибули на місце події. На даному дитячому майданчику був присутній ОСОБА_4 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та нецензурно виражався в сторону працівників поліції. На неодноразові вимоги припинити протиправні дії ОСОБА_4 не реагував та продовжував нецензурно виражатись. ОСОБА_7 попередив ОСОБА_4 , що він буде доставлений в Личаківський ВП ГУНП у Львівській області для складання адміністративного протоколу, якщо не припинить вчиняти протиправні дії. ОСОБА_4 не реагував на законні вимоги працівника правоохоронного органу та продовжував нецензурно виражатись. Близько 21-40год. ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_4 добровільно проїхати в Личаківський ВП ГУНП у Львівській області, однак останній продовжував нецензурно вражатись, у зв`язку з цим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 взяли ОСОБА_4 за руки та хотіли відвести в сторону від людей та дитини, щоб провести поверхневий огляд. Під час цього ОСОБА_4 поводився агресивно та зухвало, усвідомлюючи, що вчиняє незаконні дії щодо працівників правоохоронного органу, намагався вдарити ОСОБА_7 в обличчя. ОСОБА_7 вдалось ухилитись від удару, однак ОСОБА_4 продовжував наносити ОСОБА_7 удари ногою в область лівої гомілки та вдаривши при цьому його по лівій руці спричинив останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці нігтьової фаланги 3-го пальця лівої кисті, садно на лівій гомілці. З метою припинення незаконних дій ОСОБА_4 , його було повалено на землю, ОСОБА_7 намагався одягнути йому кайданки, однак ОСОБА_4 чинив активний фізичний опір працівникам поліції, а саме: пручався, розмахував ногами та руками, вириваючи їх, на прохання закласти руки за спину не реагував, тим самим не даючи змоги вдягнути йому кайданки. Після того як ОСОБА_4 було одягнуто кайданки на руки, його було доставлено в Личаківський ВП ГУ НП у Львівській області. Своїми умисними діями ОСОБА_4 перешкоджав працівникам поліції реалізовувати надані їм права та виконувати обов`язки, передбачені відповідними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність працівника правоохоронного органу, в якому вони працюють.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав і суду пояснив, що 01.10.2016р. близько 21-00 год. він був на дитячому майданчику з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , з своєю дружиною та дитиною. До їх компанії підійшли працівники поліції з приводу вживання ними спиртних напоїв. Вони повідомили поліції, що інша компанія на дитячому майданчику вживала спиртні напої. Коли приїхав інший патрульний екіпаж, дівчина з сусідньої компанії повідомила поліцейським, що він нібито її вдарив і вони сказали йому, що на нього поступила скарга. В подальшому працівники поліції сказали щоб він з дружиною та дитиною йшли додому. Додатково зазначив, що на прохання поліцейських він готовий був їхати в Личаківський ВП, однак дитина тримала його за ногу і не відпускала. Можливо він поводив себе агресивно і виражався нецензурною лайкою, т.я. не був згідний з позицією поліцейських щодо його затримання. Умислу на заподіяння тілесних ушкоджень поліцейським у нього не було, такі могли бути спричинені при його затриманні, коли він не давав надіти на себе кайданки. І лише на стадії судових дебатів у вчиненому розкаявся та просив суворо не карати.

Не зважаючи на не визнання вини у вчиненому, винність обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах підтверджується доказами безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що 01.10.2016р. вона з дружиною ОСОБА_4 та дітьми гуляли на дитячому майданчику. Крім цього у дівчини з іншої компанії, яка теж була на дитячому майданчику, був конфлікт з ОСОБА_11 . ОСОБА_4 прийшов вже після конфлікту. Коли приїхав перший екіпаж, поліцейські пропонували покинути територію дитячого майданчика і йти всім додому, вона з дитиною пішла, а ОСОБА_4 залишився і спілкувався з поліцейськими на підвищених тонах. Коли вона підійшла до свого під`їзду побачила, що на ОСОБА_4 одягли каданки. Самої розмови обвинуваченого з поліцейськими вона не чула.

Показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_13 , яка пояснила, що 01.10.2016р. вона з дружиною ОСОБА_4 та дітьми були на дитячому майданчику і сиділи на лавці. На іншій лавці сидів ОСОБА_4 та ОСОБА_11 . Крім цього, на дитячому майданчику була інша компанія. У ОСОБА_11 та дівчиною з цієї компанії був конфлікт і остання викликала поліцію. Коли прибула поліція ОСОБА_4 почав з`ясовувати у поліцеських з яких причин вони підійшли до них, а не до іншої компанії. Поліцеські пропонували покинути територію дитячого майданчика і йти всім додому, однак ніхто не розходився. Невідома дівчина кричала і просила забрати ОСОБА_4 у поліцію. На пропозицію поліцейських проїхати у райвідділ ОСОБА_4 спочатку погодився, але коли дитина схопила його за ногу він відмовився їхати у поліцію. В подальшому ОСОБА_4 поліцейськими було повалено на землю та вдягнуто кайданки. Додатково зазначила, що при затриманні ОСОБА_4 нецензурно виражався та не виконував вимоги поліцейських, однак вона не бачила щоб він наносив останнім тілесні ушкодження.

Аналогічними за змістом показами з приводу цих же обставин даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_14 дружиною обвинуваченого, яка додатково пояснила, що вона з чоловіком були осторонь і жодної участі у конфлікті не брали. Один з поліцейських підійшов до них і сказав чоловіку їхати з ним, спочатку ОСОБА_4 погодився, але коли дитина схопила його за ногу він відмовився їхати у поліцію. В подальшому дитину від чоловіка забрали, а його затримали. Вже після затримання чоловік почав нецензурно виражатись та був агресивний, тілесних ушкоджень поліцейським не наносив.

Показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_11 , який пояснив, що 01.10.2016р. вони з ОСОБА_4 та ОСОБА_10 випили пляшку горілки. У вечірній час були на дитячому майданчику. У нього був конфлікт з невідомою йому дівчиною. Коли приїхала поліція, вони їм повідомили, що просто сидять на лавці, а інша компанія яка сиділа поруч розпиває спиртні напої на дитячому майданчику. Дана розмова переросла в конфлікт, у зв`язку з чим його затримали. Шарпанини між ОСОБА_4 та поліцейськими не було, лише пригадує, що дитина обвинуваченого плакала.

Аналогічними за змістом показами з приводу цих же обставин даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_10 , який додатково пояснив, що ОСОБА_4 спочатку поводив себе нормально і намагався з`ясувати у поліцейських причину запрошення його у Личаківський ВП. Вже після затримання ОСОБА_4 почав нецензурно виражатись та був агресивний, тілесних ушкоджень поліцейським не наносив.

Показами даними в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_7 інспектором УПП м.Львова, який пояснив, що 01.10.2016р. будучи разом з ОСОБА_8 в складі екіпажу №351 отримали повідомлення від інспектора поліції ОСОБА_9 про конфлікт на вул.Т.Глинянський, 147 у м.Львові. Прибувши на місце події вони побачили велику кількість людей, які розмовляли на підвищених тонах. Одна жінка підійшла до них і повідомила, що ОСОБА_4 її побив. В цей час обвинувачений сидів на лавці та нецензурно до них виражався і вони зробили йому зауваження та просили припинити такі дії. Однак ОСОБА_4 почав себе агресивно поводити, на що він з напарником ОСОБА_8 неодноразово робили зауваження обвинуваченому та повідомили, що в разі продовження таких дій він буде затриманий. Оскільки ОСОБА_4 не реагував на їх зауваження, вони з напарником взяли його за руки та хотіли відвести в сторону, однак обвинувачений виривався, намагався вдарити його в обличчя, тому вони з ОСОБА_8 змушені були покласти ОСОБА_4 на землю та одягнути кайданки. При цьому обвинувачений продовжував наносити йому удари.

Аналогічними за змістом показами з приводу цих же обставин даними в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_8 , який додатково зазначив, що вони з ОСОБА_7 неодноразово просили ОСОБА_4 забрати дитину та покинути дитячий майданчик і йти додому.

З оголошеного в судовому засіданні рапорту чергового Личаківського ВП зареєстрованого 02.10.2016р. №22245 (а.с.26), згідно якого, зі служби 102 отримано повідомлення лікаря Лянковського з 2-ого травмпункту про поступлення потерпілого ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями.
З оголошеного в судовому засіданні спільного рапорту ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 (а.с.27), згідно якого вони повідомили про обставини події начальника Личаківського ВП ГУНП у Львівській області.
З оголошеного в судовому засіданні спільного рапорту ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 (а.с.28), згідно якого вони повідомили про обставини події начальника Личаківського ВП ГУНП у Львівській області.
З оголошеного в судовому засіданні висновку №002424 від 02.10.2016р. медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння (а.с.30), згідно якого ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
З оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №1977 від 05.10.2016р. (а.с.33), згідно якого у громадянина ОСОБА_7 згідно наданої медичної документації та даних огляду виявлено синець в ділянці нігтьової фаланги 3-го пальця лівої кисті, садно на лівій гомілці, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 01 жовтня 2016р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Крім цього, допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 підтвердила наданий нею висновок щодо тілесних ушкоджень заподіяних ОСОБА_7 .
З оголошеного в судовому засіданні рапорту чергового Личаківського ВП зареєстрованого 08.10.2016р. №22752 (а.с.35), згідно якого, зі служби 102 отримано повідомлення лікаря Бутиль з 3-ого травмпункту про поступлення ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями пов`язаних з його побиттям працівниками поліції.
З оголошеної в судовому засіданні довідки з 2 го травмпункту (а.с.36), згідно якої ОСОБА_7 02.10.2016р. був на прийомі з приводу тілесних ушкоджень та рекомендовано звернутись до травматолога.
З оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №2115 від 27.10.2016р. (а.с.33), згідно якого у громадянина ОСОБА_4 згідно записів медичної довідки лікарями травмпункту №3 м.Львова 08 жовтня 2016 року було встановлено діагноз: «Забій грудної клітки справа. Забій грудного відділу хребта», який при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не може бути прийнятий до уваги, так як не підтверджений об`єктивними судово-медичними даними, відповідно до п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995р. на момент проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлено синець на правій нозі, який утворився від дії тупого предмета, міг виникнути 01 жовтня 2016р. та за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.
З оглянутих в судовому засіданнідисків з відеозаписами нагрудного реєстратора поліцейських, на яких зафіксовано прибуття поліцейських на місце події, спілкування поліцейських з ОСОБА_4 щодо залишення дитячого майданчика, опір обвинуваченого працівникам поліції, який полягав у активній фізичній протидії здійсненню останніми своїх службових обов`язків з охорони громадського порядку, а також затримання обвинуваченого.

Оцінюючи докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинах за ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України.
Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу того, що умислу на заподіяння тілесних ушкоджень в нього не було та вважаються такими, що даються з метою зменшення своєї ролі у вчиненому і спростовуються переліченими вище доказами.
Дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.342 КК України опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, кваліфіковано правильно.
Дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, кваліфіковано правильно.
При призначенні покарання суд керується наступним.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 ККУкраїни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які згідно з ст.12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який згідно ст.89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, працює, має на утриманні дитину - ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутністю обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України з визначенням остаточного покарання на підставі ст.70 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.342 КК України один рік позбавлення волі

за ч.2 ст.345 КК України один рік шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: 2 DVD-R диски з відеозаписами нагрудного реєстратора поліцейських залишити при матеріалах справи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.
Суддя: ОСОБА_1