Справа № 444/1367/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/247/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000297 від 27.02.2016р. за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06.12.2016р. щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубляни Жовківського району Львівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст.185 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст.185 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06.12.2016р. визнано винуватими та засуджено:

ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.162 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.70 КК України ОСОБА_6 остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 24.03.2016р. та призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з моменту взяття під варту - з 25 травня 2016р.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 час його перебування під вартою у відбування призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25.05.2016р. по 06.12.2016р.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на два місяці, залишено без змін.
ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України ОСОБА_7 остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки. На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено процесуальні обов`язки.

ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки. На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено процесуальні обов`язки.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави за проведення експертизи № 2532 від 07.05.2016 року - 1981,80 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у рівних частинах на користь держави грошві кошти за проведення експертизи № 1047 від 25.05.2016 року - 2642,40 грн.; за проведення експертизи № 04/40 від 26.04.2016 року - 1065,20 грн.
Питання про речові докази вирішено у відповідності із вимогами закону.

Вирок суду щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в апеляційному порядку не оскаржується.
За вироком суду ОСОБА_6 у ніч з 25 на 26 лютого 2016р., точної години слідством не встановлено, зустрівшись у м. Дубляни Жовківського району Львівської області з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, пройшов разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до входу в огороджену територію господарства АДРЕСА_4 , належного ОСОБА_11 , де за вказівкою ОСОБА_6 розподіливши ролі кожного з них у вчиненні злочину, та залишивши згідно домовленості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на дорозі, що біля господарства, для попередження можливого викриття їх злочинної діяльності сторонніми особами, пролізши через паркан, проник на територію вказаного господарства, де за допомогою металевого предмету подовгастої форми, схожого на лом, проник всередину гаражу, розміщеного на території вказаного господарства, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, діючи повторно, викрав кутову шліф-машинку «Воsch GWS 7-125», вартістю 1484,10 грн., перфоратор електричний «Електромаш» у пластиковому кейсі, вартістю 1003 грн., шуруповерт «Status», вартістю 2554,20 грн., бензопилу «Нusgvarna», вартістю 4499,10 грн., електродриль у корпусі чорного кольору, вартістю 471,85 грн., електродриль у алюмінієвому корпусі, вартістю 885,60 грн., електродриль у корпусі синього кольору, вартістю 300 грн., водяний електронасос виробництва Німеччини, вартістю 516,80 грн., електропродовжувач двохжильний, кустарного виробництва, довжиною 15м, вартістю 233,72 грн., електропродовжувач двохжильний, кустарного виробництва, довжиною 20м, вартістю 320,45 грн., дриль ударний «DWТ», вартістю 904,50 грн., шліфмашинку «Тоrех», вартістю 540 грн., електролобзик «Інтерскол», вартістю 1736,10 грн., бувші у використанні мідні електродроти для здачі на брухт, загальною масою 20 кг, вартістю 2000 грн., а всього на загальну суму 17449,42 грн., які належали зятю ОСОБА_11 - ОСОБА_12 . Викрадені речі у подальшому відразу ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця крадіжки віднесли та розпорядилися на власний розсуд.
Окрім цього, 11.03.2016р. приблизно о 01 годині 20 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись у АДРЕСА_5 , маючи умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи підсобного приміщення домогосподарства, діючи всупереч волі домоволодільця ОСОБА_13 , умисно, перелізши через металеву браму господарства, підійшов до вхідних дверей підсобного приміщення домогосподарства належного ОСОБА_13 , які були відчинені, та таємно проник у вказане підсобне приміщення домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , де був виявлений чоловіком потерпілої ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , чим порушив недоторканність житла ОСОБА_13 , яке їй належить на праві власності.
Окрім цього, ОСОБА_7 17.06.2015р., повернувшись із зони АТО, де проходив службу у Збройних силах України у складі окремої механізованої бригади № НОМЕР_1 , придбав три патрони калібру 5.45мм та 1 патрон калібру 7.62мм та вказані патрони поскладав у коробку та зберігав під ліжком своєї кімнати по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 . 06.05.2016р. у ході проведення санкціонованого обшуку у будинку, за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , у кімнаті під ліжком у коробці було виявлено та вилучено три патрони калібру 5.45мм та 1 патрон калібру 7.62мм, які відповідно до висновку експерта є боєприпасами і придатні до стрільби з штатної зброї; гвинтівок Мосіна, Драгунова, автоматів (кулеметів) Калашнікова і іншої зброї вказаного калібру.
Не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, з якої вбачається, що обвинувачений просить змінити вирок суду та пом`якшити обране йому покарання. В обґрунтування своїх вимог покликається на суворість оскаржуваного вироку. Вважає, що вирок суду винесений без урахування усіх обставин, які пом`якшують покарання. Так, судом першої інстанції не враховано такі обставини, які на думку апелянта пом`якшують покарання, - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, наявність на утриманні малолітньої дитини та батьків пенсіонерів, позитивна характеристика з місця проживання та навчання, молодий вік, міцність соціальних зв`язків. Зазначає, що став на шлях виправлення, у вчиненому розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, думку прокурора про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.1 ст. 162, ч.3 ст.185 КК України, за наведених у вироку суду обставинах,є доведеною наявними у кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні доказами, та учасниками судового провадження в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом першої інстанції у повній мірі враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу ОСОБА_6 , а саме: вік, сімейний та матеріальний стан, позитивну характеристику, стан здоров`я, наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, наявність обставини, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обране судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у межах санкцій інкримінованих йому статей, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Рішення суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів відповідає вимогам закону.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно призначив обвинуваченому остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного ОСОБА_6 покарання невідбуту частину покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 24.03.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Яворівського районного суду Львівської області від 24.03.2016р. ОСОБА_6 було визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки (а.с.73, т.2).

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_6 визнаний винним згідно оскаржуваного вироку, вчинені обвинуваченим у ніч з 25 на 26 лютого 2016р. та 11 березня 2016р., тобто до постановлення вирокуЯворівського районного суду Львівської області від 24.03.2016р.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, яку було звільнено від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Отже, у даному випадку обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків не може бути призначено, оскільки вирок Яворівського районного суду Львівської області від 24.03.2016р. підлягає до самостійного виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції у частині призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків не відповідає даній вимозі закону, оскільки суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому остаточного покарання допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що з урахуванням положень п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення,

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 06.12.2016р. по 29.05.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06.12.2016р. щодо ОСОБА_6 змінити у частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим: за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.1 ст. 162 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 24.03.2016р. щодо ОСОБА_6 виконувати самостійно.

У решті вирок суду залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 06.12.2016р. по 29.05.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той самий строк з часу вручення йому копії судового рішення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4