Справа № 308/4301/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_7 , про арешт тимчасово вилученого майна,
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання, згідно з яким ініційовано питання щодо накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме, на транспортний засіб автомобіль марки «PORSCHE», модель «9РА/ЕМ22/01 (PORSCHE CAYENNE TURBO MANSORY CARBON). д.н.з. респ. Словаччина НОМЕР_1 , номер шасі (VІN): НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 24.03.2010, видане респ. Словаччина, а також заборонити використовувати чи розпоряджатися ними до вирішення провадження по суті.
З внесеного клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що 07 травня 2017 року о 17.30 год. в чергову частину Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області зі служби «102» поступило повідомлення від працівника пункту пропуску «Тиса» про те, що базою даних Інтерпол було виявлено автомобіль, який знаходився в розшуку.
Виїздом СОГ на місце події встановлено, що 07.05.2017 о 19 год. громадянин Словаччини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець респ. АДРЕСА_1 , перебуваючи на КПП «Тиса», що в с. Соломоново Ужгородського району, рухаючись на виїзд з України під час митного контролю пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 24.03.2010, видане респ. Словаччина на автомобіль марки «PORSCHE», модель «9РА/НМ22/01 (PORSCHE CAYENNE TURBO MANSORY CARBON) д.н.з. респ. Словаччина НОМЕР_4 , номер шасі (VIN): НОМЕР_2 , власником якого значиться ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), який згідно листа Департаменту Інтерполу та Європолу значиться в обліках викрадених автомобілів Генерального секретаріату Інтерполу, дата викрадення 28.05.2014, країна викрадення Словаччина.
07.05.2017 року о 19.30 год. старшим слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_11 на території КПП «Тиса» вищевказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу були оглянуті та вилучені і поміщені на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 55.
Опитаний по даному факту ОСОБА_12 пояснив, що даний автомобіль він придбав у 2014 році та використовував його у власних потребах. Про те, що автомобіль знаходиться у розшуку він не знав, але йому було відомо, що у попереднього власника автомобіля були якісь проблеми із Законом.
На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказаний автомобіль, а також виявлені в ньому речі та об`єкти (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.
Враховуючи викладене в органу досудового слідства наявні достатні підстави вважати, що вищевказаний транспортний засіб є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а оскільки з метою перевірки фактів та обставин вчиненого кримінального правопорушення необхідно провести авто-трасологічну експертизу на предмет зміни номерних знаків кузова чи двигуна, перевірити автомобіль по різним базам даних щодо його походження та законності зберігання та використання ОСОБА_12 та інші слідчі та процесуальні дії, потреба у яких виникне у ході досудового розслідування, а тому на тимчасово вилучене майно у ОСОБА_12 , зокрема, на автомобіль марки «PORSCHE», модель «9РА/ЕМ22/01 (PORSCHE CAYENNE TURBO MANSORY CARBON) д.н.з. респ. Словаччина НОМЕР_1 , номер шасі (VIN): НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 24.03.2010, видане респ. Словаччина, необхідно накласти арешт, та заборонити використовувати чи розпоряджатися ними, оскільки їх незастосування, може привести до зникнення, втрати, пошкодження чи повного знищення.
Слідчий у ході судового розгляду заявлене клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 та колишній власник ОСОБА_5 у судовому засіданні залишили вирішення питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно на розсуд суду, надавши суду документи, що підтверджують право власності на автомобіль.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Одним із процесуальних джерел доказів є речові докази за ч. 2 ст. 84 КПК України, якими відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За ч. 7 ст. 237 КПК України, при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Підставою для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, є існування сукупності розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Метою накладення арешту згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.
До клопотання слідчим додано витяг з кримінального провадження № 0000588 від 08.05.2017 року, сформований 08.05.2017 року, відповідно до якого органом досудового розслідування Ужгородським районним відділенням Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється розслідування кримінального провадження за правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до фабули з витягу з кримінального провадження № 0000588, 07.05.2017 року о 17.30 год. в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області зі служби «102» поступило повідомлення від працівника пункту пропуску «Тиса» про те, що базою даних Інтерпол було виявлено автомобіль, який знаходився в розшуку. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що 07.05.2017 о 19 год. громадянин Словаччини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець респ. АДРЕСА_1 , перебуваючи на КПП «Тиса», що в с. Соломоново Ужгородського району, рухаючись на виїзд з України під час митного контролю пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 24.03.2010, видане респ. Словаччина на автомобіль марки «PORSCHE», модель «9РА/НМ22/01 (PORSCHE CAYENNE TURBO MANSORY CARBON) д.н.з. респ. Словаччина НОМЕР_4 , номер шасі (VIN): НОМЕР_2 , власником якого значиться ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), який згідно листа Департаменту Інтерполу та Європолу значиться в обліках викрадених автомобілів Генерального секретаріату Інтерполу, дата викрадення 28.05.2014, країна викрадення Словаччина.
Як вбачається з матеріалів клопотання, зокрема, згідно з даними протоколу огляду та вилучення від 07.05.2017 року старшим слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_11 07.05.2017 року о 19.30 год. на території КПП «Тиса» в с. Соломоново Ужгородського району вищевказані автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 були оглянуті та вилучені.
З копії листа Департаменту Інтерполу та Європолу від 07.05.2017 року № ІР/3938/17/Е27/11857/СА1/І10/3 вбачається, що проведеною перевіркою встановлено, що вантажний автомобіль «PORSCHE CAYENNE TURBO MANSORY», VІN: НОМЕР_2 , значиться в обліках викрадених автомобілів Генерального секретаріату Інтерполу, дата викрадення 28.05.2014, країна викрадення Словаччина.
Клопотання слідчого про накладення арешту мотивовано тим, що вказані вище автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є доказами у кримінальному провадженні, та як відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 358 КК України кримінальна відповідальність настає за використання завідомо підробленого документа.
Предметом злочину, передбаченого вказаною статтею КК України, є: 1) посвідчення або інший офіційний документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією незалежно від форми власності, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, та який надає права або звільняє від обов`язків; 2) печатка, штамп, бланк підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, інші офіційні печатка, штамп або бланк.
Документами в контексті ст. 358 КК та ст. 98, 99 КПК України визнаються письмові акти, тобто предмети, на яких певна інформація зафіксована за допомогою письмових знаків. Мова документу, матеріал, з якого він виготовлений, а також спосіб виконання письмових знаків (від руки, друкарська машинка, комп`ютер, типографський спосіб тощо) на кваліфікацію злочину не впливає.
З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що вилучений транспортний засіб не є предметом злочину у кримінальному провадженні № 0000588, разом з тим, у контексті ст. 358 КК України та ст. 98, 99 КПК України тимчасово вилучене свідоцтво може бути предметом злочину та об`єктом дослідження в рамках проведення необхідних судових експертиз.
Крім того, під час розгляду клопотання, слідчим не доведено, що тимчасово вилучений автомобіль може бути використаний як доказ в рамках даного кримінального провадження, а також не підтверджено належними і допустимими доказами наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, ініційованого ступеню втручання у права власника майна слідчим при зверненні до суду із клопотанням про арешт майна саме в частині накладення арешту на транспортний засіб не доведено.

Частиною 1 ст. 173 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Проаналізувавши надані суду матеріали, в тому числі докази належності ОСОБА_4 на праві власності транспортного засобу з 2013 року, страхування ОСОБА_4 вказаного автомобілю з 2013 року станом на сьогоднішній день, проведення технічного огляду останнього, підтвердження гр. ОСОБА_5 правомірності правочину купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного між ОСОБА_5 (продавцем) та ОСОБА_4 (покупцем), а також обставини викладені у клопотанні, заслухавши учасників судового розгляду при розгляді клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено необхідність арешту майна саме на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 24.03.2010, однак не доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні транспортного засобу, та наявність ризиків зникнення, втрати, пошкодження чи повного знищення вказаного майна, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню в частині накладення арешту на документ - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 24.03.2010, а в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки «PORSCHE», модель «9РА/ЕМ22/01 (PORSCHE CAYENNE TURBO MANSORY CARBON) д.н.з. респ. Словаччина НОМЕР_1 , номер шасі ( НОМЕР_5 ): НОМЕР_2 слід відмовити.
Підставою для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, є існування сукупності розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Метою накладення арешту згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 237, 309, 394, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме, на транспортний засіб автомобіль марки «PORSCHE», модель «9РА/ЕМ22/01 (PORSCHE CAYENNE TURBO MANSORY CARBON) д.н.з. респ. Словаччина НОМЕР_1 , номер шасі (VІN): НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 24.03.2010, видане респ. Словаччина, задовольнити частково.
Накласти арешт на на тимчасово вилучене майно, а саме, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 24.03.2010, видане респ. Словаччина із забороною використовувати його до вирішення провадження по суті.
У задоволенні клопотання про арешт на тимчасово вилучене майно, а саме, на транспортний засіб автомобіль марки «PORSCHE», модель «9РА/ЕМ22/01 (PORSCHE CAYENNE TURBO MANSORY CARBON), д.н.з. респ. Словаччина НОМЕР_1 , номер шасі ( НОМЕР_5 ): НОМЕР_2 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області ОСОБА_1