Справа № 344/8093/17
Провадження № 11-сс/779/172/2017
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року про застосування відносно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в неробочий час. Мотивує свою позицію тим, що, перерахувавши позитивні дані про особу підозрюваної, суд при обранні запобіжного заходу їх не врахував, і всупереч вимогам ст. 178, 183 КПК України без належного обґрунтування застосував до дівчини, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, є круглою сиротою, має на утриманні 76-річну бабусю, має постійне місце проживання та постійну роботу після закінчення училища в 2016 році, яка визнала, що заволоділа грошовими коштами потерпілого та гарантувала їх повернення остатньому, винятковий запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 23 серпня 2017 року включно.

Слідчий суддя виходив з того, що з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваної: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Вирішуючи дане клопотання суд також врахував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 вказаного вище злочину, який в свою чергу є насильницьким, характеризуючі особу підозрюваної дані, її вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, працюючої кравцем, репутацію підозрюваної, неодруженої, несудимої. Враховуючи вищенаведене, вважав, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання вважав за необхідне задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрювана ОСОБА_7 про час та місце апеляційного розгляду повідомлялася належним чином, клопотань про її участь в апеляційному розгляді не надходило, питання про погіршення становища не порушувалося, її участь відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України не є обов`язковою.

Тому, оскільки згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе переглянути матеріали клопотання за її відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній;

- прокурор вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя, обравши відносно підозрюваної винятковий запобіжний захід, погодився із заявленими слідчим ризиками згідно ст. 177 КПК України: можливість підозрюваної: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак, належним чином не мотивував неможливість запобігти їм застосувавши більш м`який захід.

В клопотанні про застосування запобіжного заходу не містяться переконливого обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з посиланням на ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, тяжкість злочину, вчиненого із застосуванням насильства, який інкримінуються підозрюваній та міра покарання, яка їй загрожує у разі доведення вини, не є безумовними обставинами для обрання щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки важливо враховувати і ряд інших, перелічених діючим кримінальним процесуальним законодавством обставин, які обґрунтовують саму фактичну необхідність застосування в даному випадку такого виду запобіжного заходу.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Суд хоча і звернув увагу на характеризуючі підозрювану дані, однак не взяв їх до уваги. В той час, саме оцінюючи їх в сукупності з іншими доказами, які підтверджують чи спростовують заявлені слідчим ризики, суд робить остаточний висновок по вирішенню клопотання.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_7 є особою молодого віку, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання - АДРЕСА_1 , працює в Івано-Франківському учбово-виробничому підприємстві Українського товариства глухих кравцем, має місці соціальні зв`язки проживає з тіткою ОСОБА_9 та дядьком ОСОБА_10 , бабцею ОСОБА_11 .

Слідчий суддя помилково прийшов до висновку, що в даному випадку при наявності відповідних ризиків застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Оскільки належного та переконливого обґрунтування з посиланням на докази чи обставини того, що жоден із перелічених у ст. 176 КПК України більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, не вказано як в клопотанні слідчого, так і не доведено прокурором в судовому засіданні, відповідно, слідчим суддею не наведено у судовому рішенні, не враховано в повній мірі особу підозрюваної, враховуючи, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, а заявлені ризики в сукупністю з тяжкістю злочину не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу.

Відповідно до ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

25 червня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.п. 23-24), про те, що вона вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, саме копією витягу з кримінального провадження, копією протоколу огляду місця події, копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_12 , копіями протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, копіями протоколів допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відомості про вчинений злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002620 від 24 червня 2017 року (а.п. 5).

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, санкція якого передбачає показання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Колегія суддів, погоджується із наявністю ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, що наведені слідчим у клопотанні, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, бере до уваги обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про їх наявність.

Однак, зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, переконливого обґрунтування того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цим ризикам, під час апеляційного розгляду не здобуто.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів вважає, що з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням обставин, на які наголошує ст. 178 КПК України, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, відносно ОСОБА_7 необхідно обрати альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Домашній арешт є одним із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Частиною 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців, але в межах строку досудового розслідування.

Частиною 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як домашній арешт зможуть запобігти спробі підозрюваної здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з забороною залишати житло в період доби з 21 год. по 06 год. та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому не порушує прав підозрюваної, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 181, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонити їй залишати житло в період доби з 21 год. по 06 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з Івано-Франківської області, в якій вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала колегії суддів діє до 23 серпня 2017 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити Тисменицькому ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області, а контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора.

Звільнити ОСОБА_7 з під варти негайно.

Копію ухвали негайно надіслати в Івано-Франківську установу виконання покарань № 12.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2