У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2017 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію ОСОБА_4 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_4
В С Т А Н О В И Л А :
Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Оболонського районного суду міста Києва від 07 серпня 2015 року.
Таке рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_4 не зазначено про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження вироку Оболонського районного суду міста від 07 серпня 2015 року більш ніж на п`ять місяців, відтак в суду відсутні законні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_4 .
Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_4 подав апеляцію, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року, поновити строк на касаційне оскарження вироку Оболонського районного суду міста Києва від 07 серпня 2015 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 12 листопада 2015 року.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив йому у поновленні строку на касаційне оскарження вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки зазначені в постанові суду обставини не відповідають дійсності.
ОСОБА_4 звертає увагу на те, що 12 лютого 2016 року ним подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, проте йому не було відомо про існування постанови вказаного суду від 22 лютого 2016 року, якою відмовлено у витребуванні кримінальної справи щодо нього. Він зазначає, що 14 березня 2016 року отримав пакет документів від Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, проте копії ухвали від 22 лютого 2016 року там не було. ОСОБА_4 звертає увагу на те, що 27 вересня 2016 року в своїй поштовій скриньці він отримав окремо копію постанови суду від 22 лютого 2016 року, якою йому було надано термін для усунення недоліків.
Після чого, через три доби він подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції, тобто в строк, передбачений законом.
Заслухавши засудженого ОСОБА_4 , який підтримав клопотання та свою апеляцію, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 368 КПК України (в редакції 1960 року), питання про відновлення строку на касаційне оскарження на рішення суду першої інстанції вирішує суд першої інстанції, що ухвалив оскаржуване рішення, в той час як питання про відновлення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції вирішується відповідним апеляційним судом, на що було звернуто увагу ОСОБА_4 у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2016 року (а.с. 25).
З огляду на це, колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції не може бути вирішено питання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Оболонського районного суду міста Києва від 07 серпня 2015 року. Щодо поновлення строку касаційного оскарження ухвали Апеляційного суду міста Києва від 12 листопада 2015 року, то це питання не може бути вирішено у даному провадження, оскільки предметом розгляду судом апеляційної інстанції є законність прийнятої Оболонським районним судом міста Києва постанови від 09 лютого 2017 року.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 386 КПК України 1960 року, касаційні скарги на вироки місцевих судів можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили.
Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2016 року ОСОБА_4 було відмовлено у витребуванні матеріалів справи щодо нього із зазначенням недоліків та строку їх усунення. При цьому засудженого було повідомлено, що відповідно до вимог ст. 388 КПК України 1960 року, відмова у витребуванні справи не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові недоліків, і у разі її надходження у межах строку, визначеного ст. 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи (а.с.25).
Відповідно до матеріалів кримінальної справи, копія вказаної вище постанови разом із касаційною скаргою та додатками 24 лютого 2016 року були направлені ОСОБА_4 , що підтверджується супровідним листом та отримані ним 14 березня 2016 року, що підтверджується копією листа УДППЗ «Укрпошта».
З огляду на це, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 мав можливість скористатись правом на звернення із повторною касаційною скаргою у строк до 14 квітня 2016 року, є обґрунтованим.
В той же час, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу лише 30 вересня 2016 року та при цьому не вказав поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.
Як в своїй апеляції, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 звертає увагу на те, що 14 березня 2016 року у поштовому відділенні він отримав свою касаційну скаргу із додатками до неї у кількості більше 1000 аркушів, проте копії постанови касаційного суду від 22 лютого 2016 року він не отримував. При цьому, апелянт також зазначив, що лише у вересні 2016 року у своїй поштовій скриньці він знайшов постанову Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якою було відмовлено у витребуванні кримінальної справи.
Колегія суддів вважає, що такі доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином не підтверджуються. Крім того, доводи ОСОБА_4 спростовуються змістом супровідного листа, відповідно до якого 24 лютого 2016 року ОСОБА_4 були направлені копія постанови від 22 лютого 2016 року та всі його документи, які він отримав 14 березня 2016 року.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Оболонського районного суду міста Києва від 07 серпня 2015 року.
Керуючись ст.ст. 353, 383, 386 КПК України (в редакції 1960 року), Розділ ХІ Перехідних положень, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляцію ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року, якою ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Оболонського районного суду міста Києва від 07 серпня 2015 року, залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3