Справа №585/722/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/579/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2017 року, якою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст.72 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_8 з клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання згідно ч.5 ст.72 КК України.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2017 року засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні його клопотання з огляду на те, що положення ч. 5 ст. 72 КК України не розповсюджуються на осіб засуджених до покарання у виді довічного позбавлення волі.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 та зарахувати строк попереднього ув`язнення за період з 15 травня 2013 року по 14 серпня 2014 року у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до норм Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та частини 5 статті 72 КК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_7 зазначає, що за змістом ч.1 ст.72 КК України та норм ЗУ «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення розповсюджуються на всі види покарань, в тому числі на довічне позбавлення волі, оскільки законом ніяких виключень чи/або обмежень не встановлено і не передбачено. Також захисник вказує, що відмова суду в задоволенні клопотання засудженого про зарахування йому в строк покарання строку попереднього ув`язнення суттєво впливає на його права, гарантовані КВК України та Положенням про порядок здійснення помилування, затвердженого Указом Президента України від 21.04.2015 року №223/2015, тобто звернення з клопотанням про помилування.

Заслухавши головуючого-суддю, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора, який просив оскаржуване судове рішення залишити без зміни, оскільки вважав його законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги безпідставними, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2014 року за п.1 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі.

Частиною 5 ст.72 КК України передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах до якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Статтею 51 КК України серед видів покарань виділено два різні види покарання, пов`язаного з позбавленням волі, а саме, позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) (п. 11 ч. 1) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання) (п. 12 ч.1).

Зміст цих покарань розкривається також в різних статтях, а саме в ст.63 КК України (позбавлення волі на певний строк) та ст.64 КК України (довічне позбавлення волі). Так само законодавець відокремлює правила щодо призначення довічного позбавлення волі безпосередньо вказуючи на цей вид покарання у диспозиціях статей Загальної частини КК України. Водночас, довічне позбавлення волі не є законодавчо визнаним різновидом такого виду покарання як позбавлення волі, інакше п. 11 ч. 1 ст.51 КК України був би останнім та мав би зміст «позбавлення волі», і ст.63 КК України з відповідною назвою містили б вказівку на різновиди цього покарання.

З огляду на це, вжите у ч. 5 ст.72 КК України формулювання «позбавлення волі» слід тлумачити буквально, не поширюючи дію цієї статті на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність виключень чи/або обмежень у застосуванні ст.72 КК України до осіб, які були засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, не відповідають змісту цієї норми закону, оскільки у частині 5 даної статті зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення відбувається тоді, коли особа засуджена до покарання у виді позбавлення волі. У разі ж призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування відбувається шляхом переведення визначеного відповідно до пункту 1 цієї частини строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті, вимоги якої також не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання не поширюється на осіб засуджених до довічного позбавлення волі, зокрема і до засудженого ОСОБА_8 , тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 з того приводу, що відмова в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 має істотне значення для обрахування строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням про помилування, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відмова судом засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 у зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, ніяким чином не впливає на його права, передбачені Главою 22 КВК України, які виникають після відбуття певного строку покарання та гарантовані Положенням про порядок здійснення помилування, затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року №223/2015.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного судового рішення, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає ухвалу суду від 26 травня 2017 року законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2017 року, якою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст.72 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.