Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/591/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.07.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 21.06.2017 року, якою засудженому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Липове Талалаївського району Чернігівської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , засудженому:

- вироком Талалаївського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2012 року за ч.1 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 липня 2012 року даний вирок суду змінено та його дії перекваліфіковано на ч.2 ст.121 КК України і призначено покарання 8 років позбавлення волі; ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2016 року засудженому замінено невідбуте покарання на більш м`яке у виді обмеження волі на 3 роки 9 місяців 7 днів у кримінально-виконавчій установі відкритого типу,

відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього умовно -дострокового звільнення,

В С Т А Н О В И Л А:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 21.06.2017 року залишено без задоволення вказане клопотання засудженого.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав на те, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, оскільки в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що він проявляв сумлінну поведінку і ставлення до праці.

Засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з таким рішенням суду, у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що він за весь період відбування покарання має 9 заохочень та не має жодного стягнення. Стосовно скоєного злочину розкаюється, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, виконує ремонтні роботи на відділені. Крім того вказує і на те, що за місцем відбуття покарання він характеризується позитивно та не порушує режиму утримання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Так, згідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не сам факт відбуття визначеної частини покарання, та досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як наголошено в роз`ясненнях, викладених у пунктах 2 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», головною умовою для прийняття рішення суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З характеристики начальника УВЦ №37 (а.п.16-17) вбачається, що за час відбування покарання з 19.05.2016 року в Устинівському ВЦ (№37) засуджений ОСОБА_7 зарекомендував себе позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За сумлінне ставлення до праці має 3 заохочення, надане правами начальника установи, дотримується вимог установленого порядку відбування покарання, бережливо ставиться до обладнання та інструменту, виявляє особисту ініціативу, суворо дотримується правил техніки безпеки. На даний час працює різноробочим на виробництві. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.
З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05.05.2004 року за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі, а постановою Менського районного суду Чернігівської області від 15.10.2007 року звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 6 місяців 12 днів.
При цьому, після звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та зновувчинив новий аналогічний умисний тяжкий злочин проти життя особи, наслідком якого є смерть потерпілої особи, за що вироком Талалаївського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2012 року засуджений за ч.1 ст. 115 КК України на десять років позбавлення волі.

Вказаний вирок суду, ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 липня 2012 року змінено та перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2016 року засудженому замінено невідбуте покарання на більш м`яке у виді обмеження волі на три роки дев`ять місяців сім днів у кримінально-виконавчій установі відкритого типу, тому з 19.05.2016 року він відбуває покарання в Устинівському ВЦ (№37), де характеризується позитивно, має 3 заохочення, однак не відшкодовано в повному обсягу шкоду потерпілим - ОСОБА_8 2672.70 грн. матеріальної та 25 000 грн. моральної шкоди і ОСОБА_9 20 000 грн. моральної шкоди. Згідно долучених до матеріалів клопотання довідки від СТОВ Агрофірма «Горизонт» від 06.06.2017 року ними за виконавчим листом № 1-30/12 від 02.08.2012 року проведено перерахування доходу (орендної плати) боржника ОСОБА_7 , а саме грошових коштів у розмірі 1827.00 грн. за 2015 рік та 2641.50 грн. за 2016 рік, а всього перераховано стягувачу борг у сумі лише 4468.50 грн., однак згідно наданого ними платіжного доручення № 1352 від 25.05.2016 року вказаною фірмою підтверджено проведення платежу по банку лише на суму 1827.00 грн. (а.с.24-25). При цьому відсутні будь-які відрахування з заробітної плати засудженого за весь час відбування ним призначеного покарання.

За вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо недостатності підстав вважати, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення і довів це сумлінною поведінкою та ставленням до праці та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції не врахував, що він працевлаштований, характеризується позитивно та не порушує режиму утримання колегія суддів вважає такими, що не дають достатніх підстав для задоволення його клопотання, оскільки останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 21.06.2017 року, якою ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2