Справа № 569/1480/17
УХВАЛА

08 лютого 2017 року
Рівненський міський суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на дії та бездіяльність прокурора, яка наполягає у невнесенні заяви про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

встановив:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, у якій просять зобов`язати прокурора Рівненської області зареєструвати в ЄРДР їх заяву про вчинення злочину.

У своїй скарзі зазначають, що потерпілими у кримінальному провадженні №5-5932вк13 було подано заяву до Генеральної Прокуратури, яка полягала у невнесенні відомостей у ЄРДР відносно мародерства і грабежу у с. Хорохорин. Так, Генеральна прокуратура постійно відсилає вказані заяви потерпілих до Прокуратури Волинської області без відома потерпілих, чим порушують їх права.

Прокуратурою Волинської області жодних дій щодо задоволення заяв скаржників (потерпілих) про внесення відомостей в ЄРДР та здійснення досудового розслідування не вчинялось.
У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що скаржниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в якості потерпілих у кримінальному провадженні №5-5932вк13 було подано заяву до Генеральної Прокуратури, яка полягала у невнесенні відомостей у ЄРДР відносно мародерства і грабежу у с. Хорохорин.

Так, Генеральною прокуратурою вказані звернення потерпілих були надіслані до Прокуратури Волинської області для розгляду по суті та винесення рішення.

Однак вказані скаржники звернулись до слідчого судді із заявою зобов"язати прокуратуру Рівненської області внести до ЄРДР відомості по подіям в с. Хорохорин.

Виходячи з правил ст. 214 КПК України, слідчий чи прокурор чи інша службова особа, після надходження заяви про вчинене кримінальне правопорушення, за наявності для цього достатніх підстав, самостійно приймає рішення про внесення заяви до ЄРДР - отже скаржник має право оскаржувати дії певної особи, яка уповноважена приймати рішення про внесення заяви до ЄРДР.

Згідно з п 1.2. ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом ГПУ від 17 серпня 2012 ркоу № 69, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи норму ст. 214 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що надходження заяви ( повідомлення) повинно бути саме про кримінальне правопорушення, а не про діяння, яке містить ознаки чи елементи злочину ( об"єкт, об"єктивна сторона, суб"єкт, суб"єктивна сторона).

Слідчий суддя вважає, що реєстрації підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підствами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об"єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов"язково внесені до ЄРДР.

Із наданих матеріалів слідчий суддя не вбачає відомостей які б містили дані щодо внесення їх в ЄРДР, а заявники у вказаній заяві наводять власні міркування та припущення щодо вчинення невідомо-якого кримінального злочину, оскільки в ній не наведено формальних ознак злочину, які заявники вважають вчиненими.

Згідно ч.1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

За наведених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність скарги та відмову у її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303 - 308 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на дії та бездіяльність прокурора - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1