АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/372/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №622/826/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.164 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Золочівського районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.164 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець смт.Золочів Харківської області, громадянин
України, непрацюючий, неодружений, з середньою
освітою, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -
засуджений за ч.1 ст.164 КК України до 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України.

Вироком встановлено, що на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області ОСОБА_7 зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_9 на дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 - в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29 березня 2011 року і до повноліття дитини.
З листопада 2014 року і до 12 червня 2015 року ОСОБА_7 , офіційно не працює, злісно ухилявся від цього обов`язку, внаслідок чого склалась заборгованість по аліментах станом на 12 червня 2015 року в сумі 5953 гривень 29 копійок.
Ці дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з однобічністю, незаконністю та порушеннями норм кримінального процесуального закону України, ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Свою апеляційну скаргу потерпіла обґрунтовує тим, що суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, а саме, що він за місцем проживання характеризується формально, виявляє синдром залежності від алкоголю.

Крім того, потерпіла зазначає, що судом не враховано, що сума заборгованості по аліментах станом на 30 жовтня 2016 року становить 15364 гривні 71 копійку, а також що судом обмежено її право виступати у судових дебатах.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, думку прокурора, які вважали, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги.

Наведені в апеляційній скарзі доводи потерпілої про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є непереконливими.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, у тому числі і ті, на які потерпіла посилається в апеляційній скарзі, із яких вбачається, що він раніше не судимий, не працює, не одружений, даних які б характеризували обвинуваченого з негативного боку за місцем проживання не має, дійсно хворіє на алкоголізм.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 24 травня 2016 року, ОСОБА_7 ознак психозу або слабоумства не виявляє, виявляє синдром залежності від алкоголю, за своїм психічним станом може давати звіт своїм діям і керувати ними. На момент скоєння злочину не перебував у стані хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати та керувати своїми діями. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.65-67).

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно із ст.66 КК України, визнано щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинуваченим надано для огляду поштові квитанції, які свідчать про те, що він після ухвалення вироку сплачує кошти на утримання дитини.

Саме виходячи з цього, колегія суддів вважає, що обвинувачений усвідомлює неправомірність своїх дій і дійсно щиро покаявся у вчиненому, а тому висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкції статті, за яку його визнано винуватим, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому немає підстав вважати, що призначене покарання є явно несправедливим через м`якість.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що сума заборгованості по аліментах станом на 30 жовтня 2016 року становить 15364 гривні 71 копійку, то колегія суддів відмічає наступне.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, заборгованість по аліментах станом на 12 червня 2015 року становить 5953 гривень 29 копійок.
Доводи апеляційної скарги потерпілої щодо обмеження її права виступати у судових дебатах є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи є заява потерпілої ОСОБА_9 про розгляд кримінального провадження за її відсутності, отримання пам`ятки про права та обов`язки, не заперечення проти дослідження доказів в порядку ч.3 ст.349 КПК України (а.с.33).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, по справі не встановлено.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої і скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Золочівського районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді: