АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

22 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ із Державною установою «Київський слідчий ізолятор» матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав і інтересів підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002019 від 19.02.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, було задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася в м. Києві, з середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2012 р. за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307,ч. 2 ст. 69, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на з роки 7 місяців, притягуваної до кримінальної відповідальності 19.08.2016 р. Києво-Святошинською місцевою прокуратурою Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України; 18.11.2016 р. Київською місцевою прокуратурою №10 за ч. 2 ст. 309 КК України,

якій оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19.06.2017 р.

Одночасно підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 32000 (тридцять дві тисячі) гривень у національній грошовій одиниці України.

У разі внесення застави, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає м. Київ, без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Визначено двохмісячний термін обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її винесення.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, характеризуючих даних про особу підозрюваної, в їх сукупності, а також наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник підозрюваної подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2017 р. та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити повністю.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі захисник вказує на те, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею без належного дослідження доказів та обставин кримінального провадження, з огляду на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення. Також на думку апелянта, стороною обвинувачення разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано жодних належних і допустимих доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та можливості ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не доведено також і те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника підозрюваної та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002019 від 19.02.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що вона повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, незаконно придбала, зберігала з метою збуту, а також збула особливо небезпечний наркотичний засіб.

21.04.2017 р. ОСОБА_6 була затримана в порядку ст. 208 КПК України, та наступного дня останній було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

22.04.2017 р. слідчий СВ Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 , посилаючись на те, що остання обґрунтовано підозрюється у вчинені умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, також під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу, щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

22.04.2017 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19.06.2017 р., з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 32000 (тридцять дві тисячі) гривень у національній грошовій одиниці України, а також покладенням зазначених процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється та характеризуючі данні про особу підозрюваної їх сукупності.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, з урахуванням того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, враховуючи те, що остання раніше судима, не працює, не навчається, обвинувачується у вчиненні злочину у сфері обігу наркотичних речовин у справі, яка перебуває на розгляді в суді, зважаючи на те, що в судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд задовольнив клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з тим, відповідно до змісту ст. ст. 177, 183 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого кримінального правопорушення, тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу, а тому не заслуговують на увагу і посилання захисника підозрюваного про відсутність ризиків, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання прокурора.

Як встановлено колегією суддів, прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування щодо ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вище викладеним.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На підставі вище викладеного, враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваної, а також враховуючи усвідомлення підозрюваною тяжкості вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини слід звернути увагу на позицію Суду щодо повторного скоєння правопорушень: серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk v. Turkey (Сельчук проти Туреччини); Matznetter v. Austria (Мацнеттер проти Австрії).

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше судима та на даний час обвинувачується у вчиненні злочину у сфері обігу наркотичних речовин у справі, яка перебуває на розгляді в суді, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та продовжила антисоціальний спосіб життя, а тому на переконання суду апеляційного інстанції підозрювана ОСОБА_6 матиме схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, у разі застосування до неї більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваної просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі вище викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Слідчий суддя з урахуванням та в межах норм кримінального процесуального закону, визначив заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що належним чином забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених на неї обов`язків у випадку внесення застави, з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваної, інших даних про її особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про її особу, обрав запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 309, 336, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002019 від 19.02.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, якою було задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19.06.2017 р., з одночасним визначеннямальтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 32000 (тридцять дві тисячі) гривень у національній грошовій одиниці України, а також покладенням зазначених процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав і інтересів підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 и б а к