Справа № 173/1451/16-к
Номер провадження1-кп/173/26/2017
В И Р О К
іменем України

02 лютого 2017 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
законних представників
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження № 0000822 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, учня ДПТНЗ « ДЦППРКБА», не працюючого,не одруженого,раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, студента 3 курсу ДІК ДВНЗ «УДХТУ» не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.187 КК України

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 19 червня 2016 року, знаходячись в місті Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, разом із ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснили посадку в приміській електропотяг №6035 сполученням «Дніпро П`ятихатки», відправлення з м. Верхівцеве о 18 год.43 хв.

Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пройшли у салон вагону, де побачили, що у вагоні знаходиться один пасажир раніше не знайомий їм громадянин ОСОБА_9 . Керуючись раптово виниклим злочинним наміром, направленим на заволодіння майном ОСОБА_9 , ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_9 , на що ОСОБА_5 надав свою згоду та таким чином вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на заволодіння майном потерпілого, діючи умисно, незаконно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підійшли до ОСОБА_9 та ОСОБА_4 почав вимагати від потерпілого віддати їм мобільний телефон. Отримавши відмову від ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , застосовуючи до потерпілого фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я, умисно наніс йому кулаком правої руки один удар в область щелепи, після чого спробував забрати у ОСОБА_9 з рук мобільний телефон, на що ОСОБА_9 , з метою здійснення самозахисту, піднявся із сидіння, залишивши на ньому свій мобільний телефон, після чого ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, продовжуючи здійснювати єдиний умисел на заволодіння майном потерпілого, виштовхали ОСОБА_9 у тамбур електропотяг, де нанесли йому не менш 10 ти ударів руками і ногами по голові, тулубу та кінцівкам, від яких ОСОБА_9 впав на підлогу.

Далі ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 та доводячи свій спільний злочинний намір до закінчення, повернувся до вагону та забрав з сидіння мобільний телефон «НТС Desire 326G dual sim» чорного кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 у комплекті з гарнітурою вартістю 2825 гривень, у якому знаходилася флеш карта ТМ «Apacer» ємністю 8 Gb, вартістю 80 гривень та о 18 год. 50 хв. вийшов з електропотягу на ст.104 км., а ОСОБА_5 залишився у тамбурі вагону, де наніс ще не менше трьох ударів в обличчя ОСОБА_9 , завдавши потерпілому матеріальної шкоди згідно висновку товарознавчої експертизи на загальну суму 2905 гривень, у цінах, які діють на момент скоєння кримінального правопорушення.

У результаті умисних злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку експерта №61-Е заподіяні тілесні ушкодження у вигляді рани на шкірі лоба над лівою бровою, яка згідно п.п. 2.3.3 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р. відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шести діб, але не більше 21 доби; виявлені синці на шкірі верхніх та нижніх повік обох очей з крововиливами під кон`юктивальною оболонкою обох очей згідно п.п.2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею або співударі о такий (такі) в строк, що може відповідати строку вказаному в описовій частині постанови.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 , 19 червня 2016 року близько 16.00 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні житлового будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_4 , куди він та потерпіла ОСОБА_10 прийшли у гості, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_10 перебуває у дворі домоволодіння і не в змозі спостерігати за його діями, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав мобільний телефон «Nokia 105», чорного кольору, серійний номер НОМЕР_3 , вартістю 384 гривні, який належить ОСОБА_10 , чим спричинив їй матеріальний збиток на суму 384 гривні у цінах, які діють на момент скоєння кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України визнав повністю, уточнив, що це не він підговорив ОСОБА_5 пограбувати потерпілого, а навпаки. Суду показав, що 19 червня 2016 року він разом зі ОСОБА_5 пішли до ОСОБА_11 , святкували в нього вдома Трійцю, розпивали горілку. Потім він разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , якого зустріли по дорозі, сіли в електричку о 18 годині 43 хвилини, з метою доїхати до станції 104 км. Він з ОСОБА_11 сіли в передні вагони електрички, а ОСОБА_5 разом з ОСОБА_12 в останній вагон. Потім він вирішив піти та пошукати ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , коли побачив, що назустріч йому йде ОСОБА_12 , який сказав, що ОСОБА_5 запропонував йому пограбувати якогось чоловіка. Волошин пішов у вагон до ОСОБА_11 , а він відправився до ОСОБА_5 . Стьожка запропонував йому пограбувати чоловіка, який один сидів у вагоні та відібрати в нього телефон, на що він погодився. Вони зайшли у вагон, підійшли до потерпілого та він почав вимагати у нього мобільний телефон, однак останній відмовився віддавати і ОСОБА_5 наніс потерпілому удар. Він також наніс потерпілому декілька ударів та вони вийшли в тамбур разом з потерпілим, де продовжили наносити останньому удари. Він наносив потерпілому удари ногами і руками. Після того, як потерпілий присів на підлогу він наніс йому ще декілька ударів ногами. Потім він побачив контролерів, зайшов всередину вагону, де потерпілий залишив на сидінні телефон та навушники, схопив їх та вийшов на зупинці 104 км. ОСОБА_5 залишився в тамбурі з потерпілим, де продовжив бити останнього. Крім того, вказав, що коли вони сиділи вдома у ОСОБА_11 , ОСОБА_5 показував йому якісь два мобільних телефони один чорний «Nokia» та один червоний та сказав, що ніби то їх знайшов та треба їх продати. У скоєному щиро кається.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.187 КК України визнав повністю та суду показав, що того дня він разом з ОСОБА_4 були у м. Верхівцеве, де святкували Трійцю, випивали горілку. Потім він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_11 сіли в електричку, щоб доїхати до зупинки 104 км. Коли він і ОСОБА_4 зайшли у вагон, то побачили, що там сидить один пасажир. Підійшли до нього, та ОСОБА_4 похлопав потерпілого по плечу і почав вимагати, щоб він віддав свій мобільний телефон, однак потерпілий відмовився. Він ударив його рукою по обличюю, ОСОБА_4 також наніс декілька ударів та вони випхали потерпілого в тамбур, де почали його бити. Мобільний телефон та пакет потерпілий залишив на сидінні у вагоні. Він бив потерпілого руками, а ОСОБА_4 ногами. Потерпілий від ударів присів на підлогу та вони продовжили наносити йому удари. Потім ОСОБА_4 пішов всередину вагону, взяв телефон і пакет потерпілого і встав на зупинці, а він залишився з потерпілим в тамбурі. Потерпілий скрутив йому руки, підійшли контролери, викликали поліцію. Крім того, вказав, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах, 19.06.2016 року він викрав телефон у потерпілої ОСОБА_10 . Викрадений телефон він продав таксисту. У скоєному щиро кається.

Крім того, що обвинувачені винними себе визнали повністю, суд вважає, що їх вина у скоєнні злочину, при обставинах, вказаних в описовій частині вироку, встановлена сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених та перевірених судом.

Потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що 19 червня 2016 року він їхав у електричці. Приблизно в районі станції Верхівцеве він побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які постійно ходили туди сюди по вагону. Обвинувачені були в стані алкогольного сп`яніння. Потім він побачив, як ОСОБА_4 стояв в тамбурі, до нього підійшов ОСОБА_5 і ОСОБА_4 йому щось сказав. Обвинувачені підійшли до нього. ОСОБА_4 поклав руку йому на плече та почав вимагати в грубій формі, щоб він віддав свій телефон та ОСОБА_5 наніс йому перший удар по обличчю. Потім вони опинилися в тамбурі, де обвинувачені продовжили його бити. Через деякий час вийшли дві жінки контролери, які сказали, щоб обвинувачені припинили свої дії, на що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кричали, щоб вони йшли геть, замахуючись на них та вони злякавшись, пішли. Він від ударів присів на підлогу, а обвинувачені продовжили його бити. Потім ОСОБА_4 вийшов у вагон, забрав його телефон та пакет з продуктами. Він в цей час залишився вдвох зі ОСОБА_5 в тамбурі та ОСОБА_5 наніс йому ще кілька ударів, від одного удару йому вдалося увернутися та він скрутив руки ОСОБА_5 . Провідниці викликали поліцію та вони забрали ОСОБА_5 .

З даних протоколу огляду від 20.06.2016 року встановлено, що ОСОБА_4 у присутності матері ОСОБА_6 добровільно надав для огляду мобільний телефон «НТС» чорного кольору з акумулятором та картою «Apacer».
З даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.07.2016 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав, що серед наданих фотознімків саме особа №3, яким, відповідно до довідки до протоколу, є ОСОБА_4 , побив його та викрав мобільний телефон.
З даних висновку судово медичної експертизи №61-Е від 13.07.2016 року встановлено, що у потерпілого ОСОБА_9 виявлені ушкодження у вигляді рани на шкірі лоба над лівою бровою, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя за критерієм тривалості розладу здоровя понад шести діб, але не більше 21 доби; виявлені синці на шкірі верхніх та нижніх повік обох очей з крововиливами під кон`юктивальною оболонкою обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою контактуючою поверхнею або при співударі о такий (такі) в строк, що може відповідати строку вказаному в описовій частині постанови.
Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного, не містять протиріч, є належними та допустимими, суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, приходить до висновку, що вина обвинувачених доказана у повному обсязі.

Що стосується питання осудності обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд керується тим, що обвинувачені як на досудовому розслідуванні, так і в процесі судового розгляду вели себе адекватно, давали свої свідчення послідовно, дані ними свідчення узгоджуються у цілому про місце скоєння злочину та інші обставини злочину, а тому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на думку суду є осудними та суд вважає правильною кваліфікацію діям обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб; дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна( крадіжка), ч.2 ст.187 КК України напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченим, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ними злочину, особи обвинувачених, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, є неповнолітнім, раніше не судимий, вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжкого.

Обвинувачений ОСОБА_5 характеризується позитивно, є неповнолітнім, раніше не судимий, вчинені ним злочини відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, вчинення злочину неповнолітніми, відшкодування шкоди.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З метою виправлення та перевиховання обвинувачених, а також попередження скоєння нових злочинів з їх боку, з урахуванням особи обвинувачених, які характеризуються позитивно, раніше не судимі, пом`якшуючих обставин, а саме щирого каяття обвинувачених у вчиненому, їх неповнолітній вік, відшкодування завданої шкоди, які на думку суду знижують ступінь тяжкості скоєного ними злочину, суд приходить до висновку, що обвинуваченим за ч.2 ст.187 КК України можливо призначити покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст. 69, 102 КК України, нижче нижчої межі, передбаченої санкцією інкримінованої статті та ст.102 КК України. Крім того, суд вважає за необхідне застосувати ст.69 КК України при призначенні додаткового покарання.

Обговорюючи питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченим, до вступу вироку в законну силу, суд виходить з того, що обвинувачені постійно з`являлися в судові засідання, мають постійне місце проживання, а тому з метою виконання вироку, суд вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Питання про відшкодування матеріальної шкоди потерпілим судом не оговорювалось, оскільки вони ніяких претензій матеріального характеру до обвинувачених не заявили.

Питання про речові докази вирішити по правилам ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України; суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити покарання, з застосуванням ст.69, 102 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.187 КК України та призначити покарання

за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі

за ч.2 ст.187 КК України з застосуванням ст.69, 102 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК УКРАЇНИ призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким покаранням у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вираховувати з моменту їх затримання, після набрання вироком законної сили.

Обрати відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Речові докази по справі мобільний телефон «НТС Desire 326G dual sim» чорного кольору серійний номер НОМЕР_1 , навушники «НТС» чорного кольору, флеш карту ТМ «Apacer» ємністю 8 Gb, які належать та передані на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , мобільний телефон «Nokia» модель 105 корпус чорного кольору серійний номер НОМЕР_3 , який належить та переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_10 , після набрання вироком законної сили залишити законним володільцям.
футболку салатового кольору, шорти синього кольору, вилучені у ОСОБА_5 , джинсові штани синього кольору, вилучені у ОСОБА_4 , які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Верхньодніпровського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути законним володільцям;

зразок крові ОСОБА_9 , зразок крові ОСОБА_5 та зразок крові ОСОБА_4 , знищити.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий: