Справа № 576/3/17-к
Провадження № 1-кс/576/455/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року місто Глухів

Слідчий суддя Глухівського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 (після перерви не з`явився), власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, -

встановив:
До суду надійшла заява ОСОБА_4 про скасування арешту автомобілю ВАЗ 21112 р.н.з. НОМЕР_1 , яке мотивоване тим, що слідчим досить тривалий час проводиться досудове розслідування кримінального провадження і в даний час відпала потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Заявник у суді пояснював, що розслідування вже триває більш ніж 4 місяці і за цей час слідчий не спромігся встановити дійсні обставини справи та вирішити питання про повернення йому автомобілю в повноправне користування.

Слідчий у судовому проти заяви заперечував, пояснюючи, що досудове розслідування триває і по справі ще не були проведені всі необхідні слідчі дії для прийняття остаточного рішення. Проте слідчий не пояснив, які ще слідчі дії та для з`ясування яких саме обставин у справі, йому необхідно провести.

Після оголошеної у суді перерви для представлення слідчим матеріалів досудового розслідування з метою вирішення питання про доцільність арешту, слідчий не з`явився, матеріалів судді не надав.

Слідчий суддя, зважаючи на скорочений строк розгляду цієї справи, а також на вимоги ст. 23 КПК України, вирішив розглянути справу без участі слідчого, а також, на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України, не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, оскільки клопотань про фіксування не надійшло.

Слідчий суддя, вислухавши власника майна, дослідивши матеріали справи, приходить наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді від 04.01.2017 р. у рамках судового контролю під час розслідування кримінального провадження № 0001298 від 30.12.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, було накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 21112, р.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження та переміщення через державний кордон України.
В своїй ухвалі, слідчий суддя констатував, що підставою арешту автомобіля було знаходження його вночі біля місця вчинення злочину без власника, що на початковій стадії розслідування вказувало на обґрунтовані припущення можливості використання цього автомобілю для вчинення злочину.
У відповідності до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 132 КПК України арешт, як один з заходів забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Згідно загальних засад кримінально-процесуального законодавства, обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення покладається на особу, що прийняла таке рішення. Крім того, чинний КПК України (стаття 22 КПК), передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, саме слідчий і прокурор повинні довести в даній справі обставини, які виправдовують подальшу дію такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і саме вони зобов`язані забезпечити свою особисту явку та подання доказів.

Проте слідчий не надав слідчому судді для вивчення матеріали кримінального провадження при вирішення питання доцільності подальшої дії арешту майна.

За таких обставин, приходжу до висновку, що ненадання матеріалів кримінального провадження слідчим, є фактично невиконанням ним обов`язку довести обставини, передбачені ст.ст. 132, 170, 174 КПК України.

Отже слідчий суддя у цій справі визнає, що попри те, що автомобіль у заявника був вилучений 30.12.2016 р., слідчий не тільки не привів будь-яких аргументів, які б свідчили про необхідність подальшого утримання цього автомобілю для виконання завдання кримінального провадження, а й взагалі за цей час не встановив зв`язку цього автомобілю з розслідуємим кримінальним правопорушенням, а тому розслідування триває занадто довго і сторона обвинувачення не вживає швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування вилучене майно після закінчення відповідних розслідувань.

Зазначене вказує про відсутність потреби досудового розслідування, які б виправдовували такий ступінь втручання у права і свободи особи, а тому клопотання слід задовольнити, що не позбавляє слідчого після повернення вказаного речового доказу власнику попередити його про обов`язок збереження речового доказу та його пред`явлення за першою вимогою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 167, 170-179, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт автомобілю марки ВАЗ 21112, р.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_4 , який був накладений за ухвалою слідчого судді від 04.01.2017 р.

Ухвала оскарженню не підлягає і вступає в законну силу з моменту її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1