Справа № 296/1190/17
УХВАЛА
Іменем України
17 лютого 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Житомирської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :

13.02.2017 р. до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій заявник просив визнати неправомірними дії та бездіяльність прокуратури Житомирської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, організації розслідування стосовно його заяви від 20.12.2016 р. та відмови у представництві його інтересів у суді, захисті прав; зобов`язати прокуратуру Житомирської області внести відомості до ЄРДР на його заяву від 20.12.2016 р. та вчинити заходи досудового розслідування, а також зобовязати представляти його інтереси для захисту прав.

Подана скарга обґрунтовувалась тим, що 20.12.2016 р. ОСОБА_3 направив до Генеральної прокуратури України заяву з приводу постановлення судами судових рішень у справі №2-а-221/12 висновки яких суперечать обставинам справи, та просив прокуратуру внести відомості до ЄРДР з приводу викладеного у заяві за ст. 375 КК України. Зазначається, що 13.02.2017 р. заявник отримав лист прокуратури Житомирської області від 03.02.17, в якій повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР та представництва його інтересів у суді, що на думку заявника є протиправною бездіяльністю у зв`язку з чим останній звернувся до суду з вказаною скаргою.

Заявник у судовому засіданні подану скаргу підтримав, надав пояснення аналогічні зазначеним у скарзі. Просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на її безпідставність, у зв`язку з чим просила у її задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення заявника, думку прокурора, дослідивши надані до скарги та залучені під час розгляду справи документи, слідчий суддя прийшов до наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою від 20.12.2016 року про постановлення завідомо неправосудних рішень при розгляді адміністративної справи №2-а-221/12 Житомирським районним судом Житомирської області, якими у задоволені позову ОСОБА_3 було відмовлено, а також Житомирським апеляційним адміністративним судом та Вищим адміністративним судом України, ухвалами яких рішення першої інстанції залишено без змін. Зазначалося, що при винесенні рішення судом першої інстанції допущено ряд порушень, у зв`язку з чим заявником заявлялися відводи, а зроблені висновки суду, що не відповідають матеріалам справи, а також те, що вказане рішення судом апеляційної та касаційної інстанції протиправно залишені без змін, що на думку заявника свідчить про наявність складу злочину, передбаченого ст. 375 КК України.

Листом прокуратури Житомирської області від 03.02.2017 №17/2-9-02 заявника ОСОБА_3 повідомлено, що його заява не містить достатніх даних про вчинення суддями злочинних діянь, передбачених КК України, та вказано про не встановлення підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

В даному випадку зі скаргою на бездіяльність прокуратури Житомирської області звернувся ОСОБА_3 , тобто особа, яка подавала заяву про вчинення злочину і має право на оскарження бездіяльності прокуратури області відповідно до положень ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до пункту 1.2 розділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

За змістом вказаних норм закону до Єдиного реєстру досудових розслідувань повинні вноситися відомості про вчинене кримінальне правопорушення, тобто відомості, які дійсно вказують, що мало місце кримінальне правопорушення, а не вноситися в реєстр тільки тому, що є заява, в якій зазначається про подію, як про злочин.

При внесенні в реєстр відомостей про злочин подія злочину має бути очевидною і не викликати сумнівів, що має місце подія злочину.

Відповідно до висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року, положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку із ч. 1 ст. 2 КК України, згідно із якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Згідно змісту скарги ОСОБА_3 вбачається, що заявник подав до Генеральної прокуратури України заяву про постановлення суддями Житомирського районного суду Житомирської області, Житомирського апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду України завідомо неправосудних рішень у адміністративній справі №2-а-221/12, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України, відповідно до якої злочином є постановлення суддею завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали чи постанови.

У поданій заяві заявник вказав, що висновки суду суперечать обставинам справи, а тому на його думку рішення є неправосудним.

Суд звертає увагу, що рішення судді є документом, незаконність якого може бути встановлена тільки судом апеляційної чи касаційної інстанції або тим же судом при перегляді справи за нововиявленими обставинами.

При внесенні в ЄРДР відомостей про винесення суддею завідомо неправосудного рішення незаконність судового рішення має бути встановлена уповноваженим на те органом, і ні заявник, ні слідчий не уповноважені встановлювати чи є рішення законним.

У судовому засіданні заявник посилався на те, що рішення Житомирського районного суду Житомирської області у справі №2-а-221/12 (головуючий суддя ОСОБА_5 ) є неправосудним, оскільки висновки суду суперечать обставинам справи, при цьому вказував, що суд апеляційної та касаційної інстанції незаконне, несправедливе, завідомо неправосудне судове рішення суду першої інстанції залишили без змін.

Виходячи з положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному, касаційному порядку або переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Тобто з правової позиції Верховного Суду України викладеної у вказаній постанові Пленуму слідує, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченими законом. Сама по собі незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи, що заява ОСОБА_3 про постановлення судом завідомо неправосудних судових рішень у справі №2-а-221/12, що фактично зводиться до намагання переоцінити докази та незгоди заявника із самим рішенням, яким у задоволенні його позову було відмовлено, що було предметом контролю у апеляційному та касаційному порядку, за наслідком якого рішення суду першої інстанції залишено без змін, слідчий суддя вважає, що правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , відсутні.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 є такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Житомирської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 20 грудня 2016 року - відмовити за безпідставністю .

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1