АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/1170/16-к Номер провадження 11-сс/786/60/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_8 в інтересах ТОВ „Верікон-Грейд на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області та накладено арешт на вилучене, під час проведення обшуку 26.08.2016 року в приміщенні „Інтернет центру В МЕРЕЖІ за адресою: Полтавська область, м.Карлівка, вул.Полтавський Шлях (Леніна), 70/2А., майно (комп`ютерну техніку), а саме:

- монітор марки „hp б/н, клавіатуру „ATECH, мишку „X-TECH, системний блок „Fujitsu №834460;

- монітор марки „hp б/н, клавіатуру „ATECH, мишку „X-TECH, системний блок „Fujitsu №834391;

- монітор марки „hp б/н, клавіатуру „ATECH, мишку „X-TECH, системний блок „Fujitsu №834380, мишку марки „FrimeCom;

- монітор марки „hp б/н, клавіатуру „ATECH, мишку без назви, системний блок „Fujitsu №834437;

- монітор марки „hp б/н, клавіатуру „ATECH, мишку „FrimeCom, системний блок „Fujitsu №381170;

- монітор марки „hp б/н, клавіатуру „ATECH, мишку „X-TECH, системний блок „Fujitsu № нечитаємий;

- два монітори марки „hp б/н, сервер марки „HIKVISION, системний блок марки „Fujitsu №681171, клавіатуру „ATECH, мишку „X-TECH, два wi-fi роутери марки „TP-LINK.

Як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області звернувся слідчий із клопотанням про накладення арешту на вилучене 26.08.2016 року майно в приміщенні „Інтернет центру В МЕРЕЖІ за адресою: Полтавська область, м.Карлівка, вул.Полтавський Шлях (Леніна), 70/2А, посилаючись на те, що 26.08.2016 року в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено санкціонований обшук в ході якого виявлено 7 ігрових місць за яким знаходиться комп`ютерна техніка на якій надавалися послуги з ігрового бізнесу, і які на даний час тимчасово вилучено.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності територіальної громади м.Карлівка в особі Карлівської міської ради і передано в оренду ОСОБА_9 , під виглядом Інтернет центру, функціонують ігрові автомати на яких надаються послуги із забороненого законом грального бізнесу.

Відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КК України, внесено до ЄРДР за №80000 від 11.08.2016 року.

З огляду на вказане, в ході досудового розслідування виникла необхідність у збереженні доказів, що мають суттєве значення для встановлення істини у провадженні. Збереження вказаного майна на час проведення досудового розслідування можливе лише за умови накладення арешту на час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, посилаючись на положення ст.170 КПК України, вказав на наявність підстав вважати, що вилучене майно може мати відношення до вчинення кримінального правопорушення, а саме відношення до зайняття гральним бізнесом, а тому вважав за необхідне вжити заходи задля забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник ставить питання про поновлення строку звернення з клопотанням про скасування арешту майна та вказує на поважність причин його поновлення з огляду на розгляд судом клопотання слідчого про накладення арешту на майно за відсутності представника та фактичного володільця майна.

Водночас, просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки слідчий суддя без наявності достатніх та обґрунтованих для того підстав, прийшов до висновку, що вилучене під час обшуку майно може мати відношення до інкримінованого кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим та прокурором не визначено правових підстав для арешту майна, не надано достатніх доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення та завдання можливої шкоди, хоча санкція ч.1 ст.203 КК України взагалі не передбачає конфіскації майна.

Окрім того, вказує, що з клопотання про арешт майна слідчий звернувся до суду з порушенням норм ч.5 ст.171 КПК України.

Представнику ТОВ „Верікон Грейд адвокату ОСОБА_8 , фактичному володільцю майна ОСОБА_9 було належним чином повідомлено про день і час розгляду апеляційної скарги, однак у судове засідання вони не з`явились та просили розглянути скаргу без їх участі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги,пояснення слідчого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Як вбачається із матеріалів провадження, клопотання слідчого про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності представника та володільця майна. Про прийняте судом рішення представник дізнався в установленому офіційному порядку лише 14.01.2017 року, а тому строк на апеляційне оскарження ухвали пропущено з поважних причин.

Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. п.1 ч.2 ст.170 КПК України зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положення ч.10 ст.170 КПК України вказують на те, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону, при вирішенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею дотримано.

З матеріалів наданих суду вбачається, що наведені в клопотанні доводи слідчого про накладення арешту на майно, яке знаходиться у володінні ОСОБА_9 , перевірялись судом першої інстанції. Досліджуючи доводи клопотання про арешт майна, слідчий суддя врахував обставини кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого про арешт, наслідки, що завдані кримінальним правопорушенням та з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України, прийшов до вірного висновку про необхідність арешту вказаного майна.

З метою унеможливлення подальшого відчуження, розпоряджання, використання та перетворення, що може призвести до подальшого зникнення, втрати або приховання слідів злочину, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, наклавши арешт на майно, а саме: комп`ютерну техніку, фактичним володільцем якої є ОСОБА_9 .

Твердження сторони захисту щодо тривалого утримання вилученого майна без достатніх на те правових підстав та відсутності проведення за участі вказаного майна будь-яких процесуальних дій є безпідставними, оскільки за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, з 11.08.2016 року проводяться слідчі дії, призначено експертизи та встановлюється механізм вчинення злочину, що займає значний проміжок часу. Результати вищезазначених процесуальних дій мають важливе значення для досудового розслідування та можуть бути використані, як докази, під час судового розгляду даного кримінального провадження. При цьому проведення таких процесуальних дій є необхідним для даного кримінального провадження з метою повного, всебічного, об`єктивного його розслідування.

Рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та врахував наявність кримінального провадження щодо вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, тому колегія суддів вважає, що таке втручання у права ОСОБА_9 , якому належить вилучене майно, буде співрозмірним з потребами кримінального провадження на даному етапі.

З урахуванням наведеного, підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Поновити ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2016 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах ТОВ „Верікон-Грейд залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2016 року про накладення арешту на, вилучене під час проведення обшуку 26.08.2016 року, майно (комп`ютерну техніку) в приміщенні „Інтернет центру В МЕРЕЖІ за адресою: Полтавська область, м.Карлівка, вул.Полтавський Шлях (Леніна), 70/2А без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4