490/911/17 13.03.2017
н/п 1-кп/490/469/2017
Справа № 490/911/17

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, національність українець, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3
05.10.2016 після 14 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи з його знайомою ОСОБА_6 біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , та вживаючи з нею спиртні напої, маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, таємно, викрав у ОСОБА_6 яка заснула, замшеву коричневого кольору жіночу сумку з мобільним телефон марки "Lenovo A 536" чорного кольору, вартістю 3500 гривень, чим заподіяв останній матеріальну шкоду.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, прокурор з яким погодився й обвинувачений, вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим і прокурором змісту цих обставин, добровільності та істинності їх позиції суд, заслухавши думку учасників судового провадження, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів що характеризують особу обвинуваченого, документів щодо речових доказів.
Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що у жовтні 2016 року більш точного часу не пам`ятає, разом із знайомою ОСОБА_6 розпиваючи спиртні напої у дворі її житлового будинку по АДРЕСА_2 , коли ОСОБА_6 заснула він вкрав належну їй сумку, в якій знаходився належний їй мобільний телефон марки "Lenovo A 536" чорного кольору, який залишив собі для власного користування а в подальшому добровільно видав працівникам поліції. У вчиненому правопорушенні щиро кається.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_3 на обліку в наркологічному диспансері та у лікаря психіатра не перебуває, не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, засуджений вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.10.2014р. за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, в порядку ч. 1 ст. 70 КК України за сукупність злочинів остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць без конфіскації майна. Вказаний вирок до цього часу не приведено до виконання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, встановлено вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 за вчинений злочин необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, у вигляді штрафу оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
У відповідності до ч. 3 ст. 72 КК України призначене за цим вироком покарання у виді штрафу за вчинений злочин передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, та покарання у виді позбавлення волі призначене ОСОБА_3 07.10.2014р. Корабельним районним судом м. Миколаєва за вчинені злочини передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України не підлягають складанню і виконуються самостійно.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не застосовувався.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 369-371, 374 КПК України суд, -
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Речові докази: мобільний телефон марки "Lenovo A 536" чорного кольору ІМЕІ 1 НОМЕР_1 ІМЕІ 2 НОМЕР_2 переданий потерпілій ОСОБА_6 за зберігальною розпискою - вважати повернутим за належністю.
Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.10.2014р. відносно ОСОБА_3 за вчинені злочини передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1