Справа № 570/4304/16-к
Номер провадження 1-кс/570/620/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2017 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) заяву представника заявника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000145 на стадії досудового розслідування,
в с т а н о в и в:
покликаючись на те, що упереджені дії слідчого ОСОБА_4 сприяють уникненню покарання винними особами, представник потерпілого адвокат ОСОБА_3 поданій до суду 04 липня 2017 року заяві просить відвести вказаного слідчого від участі у проведенні досудового слідства кримінального провадження № 0000145.
Всіх учасників судового розгляду належним чином повідомлено про розгляд даної заяви. Представник заявника ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 у поданій до суду заяві просить розглянути заяву у їх відсутність на підставі наданих матеріалів, її підтримує. Згідно змісту ст.306 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду заяви, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття. Зважаючи на дані обставини, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення, беручи до уваги встановлені строки розгляду заяви, прийшла до висновку про можливість розглянути її на підставі наданих доказів за відсутності учасників та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши заяву, приходжу до таких висновків.
Як стверджує потерпілий, 13 травня 2017 року слідчий СВ Рівненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 виніс постанову про закриття вказаного кримінального провадження, яка в червні 2017 року скасована судом. 24 квітня 2017 року слідчому подане клопотання про отримання копій процесуальних документів. Станом на 20 червня 2017 року ним не розглянуто чотири клопотання потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Ч.6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ст.77 КПК України встановлює перелік підстав, коли слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні і підлягає відводу, зокрема п.3 ч.1 визнає такий обов`язок, коли існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості.
Зважаючи на складність і різноманітність справ, життєвих явищ, із ними пов"язаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік для відводу слідчого, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його об"єктивність і неупередженість. Необхідно зазначити, що «іншими обставинами», про які йде мова щодо суб`єктивних підстав відводу, можуть бути різні, зазначені обставини можуть і не бути об`єктивними, які б реально свідчили про упередженість слідчого. Процесуальний закон не наділяє повноваженнями суд встановлювати обставини, які б свідчили про упередженість, та оцінювати ці обставини за своїм внутрішнім переконанням, не уповноважений суд і надавати оцінку сумніву заявника, адже закон не вимагає їх перевірки на відповідність даним критеріям ні суддею, ні іншими учасниками процесу, достатньо лише, аби вони існували. Сам факт наявності цих «інших» обставин, поєднаний із сумнівом, і заява про це є підставою для відведення слідчого від розслідування конкретної справи.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
У п.п.66, 69, 70 рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" вказано, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатись для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Суд приймає до уваги букву і дух закону, зокрема КПК України, щодо підстав для відводу слідчого. Сторони через своє світосприйняття не завжди об`єктивно надають оцінку діям слідчого. Природньо, що один з учасників процесу виражає своє незадоволення з приводу перебування справи в провадженні конкретного слідчого, тому сторона у заяві зазначає про його упередженість при розслідуванні справи.
За суб`єктивним критерієм, будь-яких доказів такої поведінки слідчого, зокрема, що він виявляє упередженість або безсторонність при розслідуванні даного кримінального провадження не наведено і доказів цього не здобуто. В даній ситуації неможливо говорити про те, що стосунки, що розглядаються, мають таку природу та ступінь, що свідчать про те, що він не є безстороннім. Разом з тим, розслідування даної справи вказаним слідчим може сприйматися стороною як порушення її права на справедливий суд, що закріплений в нормах міжнародного права, зокрема Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виходячи з етичних та моральних засад, беручи до уваги, що з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості слідчого при розслідуванні даної справи, запобігання у подальшому нарікань на його дії, а також звинувачень у заінтересованості у результаті розгляду справи, з метою запобігання конфліктних ситуацій, та для прискорення подальшого розслідування, слідчий підлягає самовідводу.
Таким чином, заява підставна і підлягає до задоволення.
Разом з тим, звертаю увагу потерпілого, що відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таке право підлягає захисту у разі доведення його порушення відповідними фізичними або юридичними особами. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Такі збитки і порушення її цивільного права певними особами позивач також зобов`язаний довести.
Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно п.18 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.
З огляду на викладене, керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
задоволити заяву представника заявника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000145 на стадії досудового розслідування.
Відвести слідчого Рівненського РВП Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000145 на стадії досудового розслідування.
Ухвала оскарженю не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя: ОСОБА_1