Справа № 199/1557/17
В И Р О К
іменем України
30 травня 2017 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 00001245, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро, громадянина України, з середньою освітою, холостого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого 03 лютого 2017 року Кіровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19 грудня 2016 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 у м. Дніпро керував автомобілем «ВАЗ-21033», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався на ньому по вул. Каруни з боку вул. Ростовської в напрямку вул. Луговської.

Під час руху ОСОБА_4 , порушуючи п. 12.1 Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не обрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожньої обстановки, втратив контроль над керуванням автомобіля «ВАЗ-21033», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого продовжив рух в некерованому стані, виїхавши за межі проїзної частини праворуч, за напрямком свого руху, де допустив наїзд на нерухомий об`єкт у вигляді бордюрного каменю.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля - ОСОБА_6 , спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості як такі, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день) у вигляді: відкритого 1А ступеню лівої таранної кістки, перелому обох кісток в області нижньої третини правої гомілки зі зміщенням відламків, рани латеральної поверхні в проекції латеральної лодижки.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, визнав повністю і суду показав, 19 грудня 2016 року близько 18 год. 00 хв. він керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-21033», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався на ньому по вул. Каруни з боку вул. Ростовської в напрямку вул. Луговської у м. Дніпро зі швидкістю близько 50 км/год. В салоні автомобіля на пасажирському сидінні знаходився його знайомий ОСОБА_6 . Проїзна частина була волога, чиста, видимість та оглядовість йому обмежена не була. Працювало міське електроосвітлення, рухався на автомобілі з увімкненим ближнім світлом. Під час руху, він не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість та його автомобіль почало заносити, в результаті цього він втратив керування автомобілем та виїхав за межі проїзної частини праворуч, за напрямком свого руху, де скоїв зіткнення з бордюрним каменем. Після чого, як автомобіль зупинився, до них підійшли невідомі люди, які йому повідомили, що у його знайомого, а саме у ОСОБА_6 , тече кров з ноги. Далі, викликали швидку допомогу та евакуатор. На момент ДТП він був тверезим. З висновками експертиз згоден. У вчиненому розкаюється і просить його суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_4 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
За протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою та фото таблицею до нього, 19 грудня 2016 року о 23 год. слідчим поліції за участі двох понятих у присутності водія ОСОБА_4 , оглянуто ділянку проїзної частини у АДРЕСА_3 . Напрямок проведення огляду від вул. Ростовський до вул. Луговської, при похмурній погоді зі снігом, при температурі 1 градус по Цельсію. Проїзна частина пряма горизонтальна ділянка. Видимість з робочого місця водія не обмежена. Зафіксовано наявність на проїзній частині транспортного засобу автомобіля «ВАЗ-21033», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ,з механічними пошкодженнями у виді: деформація передньої правої частини, розбите лобове скло. Під час огляду автомобіля була виявлена пляма бурого кольору, схожа на кров, на килимку переднього пасажирського сидіння.

За наявною копією довіреності від 06 вересня 2008 року автомобіль марки «ВАЗ-21033», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 на момент ДТП посвідчення водія не мав, проходив навчання по програмі водіїв категорії «В» в Дніпропетровській об`єднаній технічній школі ОСО.

Згідно медичної довідки від 05 листопада 2015 року за станом здоров`я він був придатний до керування транспортними засобами категорій «А1», «А», «В1» та «В».

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 258е від 27 січня 2017 року, ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого 1А ступеню лівої таранної кістки, перелому обох кісток в області нижньої третини правої гомілки зі зміщенням відламків, рани латеральної поверхні в проекції латеральної лодижки, що за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, дані медичної документації, дані рентгенологічних обстежень, можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до надходження до медичного закладу, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий й постнові,від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону авто засобу, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено висновком судової авто-технічної експертизи № 6/10.1-49 від 20 січня 2017 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-21033» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «ВАЗ-21033» ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, і у нього не було будь яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «ВАЗ-21033» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось у прямому причинно-наслідковому зв`язку з даною ДТП.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вищезазначені судом докази отримані в порядку, встановленому КПК України, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях і поза всяким розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він, діючи зі злочинною необережністю, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, кількість потерпілих, відомості про особу обвинуваченого.
Останній на час вчинення кримінального правопорушення був таким, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, вину визнав повністю та щиро розкаявся, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, має зареєстроване місце проживання, де характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має низку тяжких невиліковних хвороб.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щиросердне каяття та активне сприяння встановленню фактичних обставин кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що основним покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді обмеження волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Враховуючи роз`яснення, викладені у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за якими суди не вправі позбавляти права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. Оскільки ОСОБА_4 не мав права керування транспортними засобами, додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами призначенню не підлягає.
До матеріалів кримінального провадження долучена копія вироку Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року, яким ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України засуджено до 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів підлягає визначенню з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»
З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , щиросердного каяття обвинуваченого та позиції потерпілого, який просить суворо обвинуваченого не карати, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.
На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 703,68 грн.
Згідно вимог ст. 100 КПК України, речовий доказ: автомобіль, переданий на зберігання ОСОБА_4 підлягає залишенню останньому.
Керуючись ст. 374 КПК України,
ПРИСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання покарань за цим вироком та за вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 703 (сімсот три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок.

Речовий доказ автомобіль «ВАЗ-21033», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_4 , залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.
Головуючий:

30.05.2017