Справа № 458/134/17
1-кс/458/20/2017
УХВАЛА
15 лютого 2017 року слідчий суддя Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши в м. Турці Львівської області скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого,
встановила:
14.02.2017 року до суду зі скаргою звернувся представник потерпілого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 .
Просить визнати незаконною та скасувати постанову слідчого про відмову у задоволенні його клопотання від 03.02.2017 року та внести відомості про кримінальне правопорушення, яке було скоєно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 03.03.2016 року.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , свою скаргу підтримав і надав пояснення, аналогічні викладеним у письмовій скарзі.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 скаргу не визнала і пояснила, що, оскільки досудове розслідування не завершене, визначення остаточної правової кваліфікації подій, які потерпілий іменує злочином, є на даний час передчасним.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 скаргу не визнав, просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що кваліфікація кримінального правопорушення є прерогативою прокурора і слідчого, а не заявника, потерпілого та його представника.
На даний час ними приймаються міри щодо найскорішого завершення досудового рослідування, залишилося з`ясувати питання права власності на знищене майно (його реєстрація та облік).
Встановлено, що 03.03.2016 року до Начальника Турківського відділення поліції Самбірського відділу поліції ГУНП України у Львівській області із заявою звернувся ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_7 , житель с. Боберка, проник на подвір`я його приватного будинковолодіння, де самоуправно розібрав стайню, стодолу і шопу, а будівельний матеріал викрав. Вважав, що в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки злочину, передбаченого статтями 162 ч. 1, 185 ч. 3 КК України.
Попередню правову кваліфікацію слідчий вказала - ст. 356 КК України.
На даний час проходить досудове розслідування.
За цей час слідчим допитано свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_5 , свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; витребувано і долучено технічний паспорт і реєстраційні документи на будинок; допитано свідка ОСОБА_12 в м. Старий Самбір, складено протокол огляду будівельних матеріалів; було доручено Кривоозерському відділенню Врадіївського відділу поліції ГУ НП України в Миколаївській області допитати свідка ОСОБА_13 , на підставі чого даного свідка було допитано 30.10.2016 року.
З цього часу слідчі дії не проводилися.
01.02.2017 року представник потерпілого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 , звернувся до слідчого із клопотанням, в якому просив внести зміни про правову кваліфікацію із ст. 356 на ч. 2 ст. 185 КК України.
03.02.2016 року слідчий винесла постанову про відмову у задоволенні даного клопотання, посилаючись на встановлені нею обставини кримінального правопорушення.
Дану постанову і дії слідчого оскаржив представник потерпілого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 .
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право:
1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом;
2) знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування;
3) подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду;
4) заявляти відводи та клопотання;
5) за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла;
6) давати пояснення, показання або відмовитися їх давати;
7) оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом;
8) мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг;
9) давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження;
10) на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом;
11) знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження;
12) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд вправі заборонити потерпілому застосовувати технічні засоби при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється законом чи стосується інтимних сторін життя людини, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала);
13) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом;
14) користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.
Під час досудового розслідування потерпілий має право:
1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим;
2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;
3) подавати докази на підтвердження своєї заяви;
4) брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі;
5) отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.
Відповідно до статті 60 КПК України заявник має право: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримати інформацію про закінчення досудового розслідування; право на оскарження рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у визначених КПК України межах та строку.
Згідно зі ст. 214 КПК України слідчий зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, прокурор чи інша службова особа вносять відомості про в тому числі і попередню правову кваліфікацію.
Тобто, аналізуючи наведені вище норми Закону, можна дійти висновку, що кваліфікація кримінального правопорушення за певною статтею (частиною статті) Кримінального кодексу України є прерогативою слідчого, прокурора та іншої службової особи, а не заявника чи потерпілого; право кваліфікувати кримінальне правопорушення заявнику та потерпілому не належить.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
При цьому враховую також те, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму в інформаційному листі № 1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 р. "Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування" роз`яснив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини, зокрема чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення склад злочину або досліджувати докази про наявність в діяннях особи складу кримінального правопорушення.
Враховуючи наведені вище вимоги Закону та встановлені обставини, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги представника потерпілого: відомості про кримінальне правопорушення за заявою потерпілого внесено в ЄРДР, проходить досудове розслідування, встановлюються фактичні обставини справи, питання остаточної правової кваліфікації будуть вирішені при дослідженні всіх обставин справи у повному обсязі.
Однак, слід звернути увагу прокурора і слідчого на надмірну тривалість досудового розслідування, яке виходить за межі розумного строку.
Також звертаю увагу, що, хоча ОСОБА_5 і допитаний як потерпілий (а.с. 18), однак відомості про вручення йому пам`ятки про його права та обов`язки відсутні (а.с. 17), а також потерпілим він не визнаний.
Керуючись статтями 7, 206, 214, 303-307 Кримінального процесуального кодексу України, -
ухвалила:
у задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 відмовити.
Також звернути увагу слідчого СВ Турківського ВП Самбірського ВП ГУ НП України у Львівській області, ОСОБА_4 , на її обов`язок вручення потерпілому ОСОБА_5 пам`ятки про його права та обов`язки.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя -