УХВАЛА
Справа № 521/9390/17
Номер провадження:1-в/521/678/17
14 липня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника ПВК №51 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі спільне клопотання начальника Південної виправної колонії №51 та голови комісії Південної виправної колонії №51 про умовно-дострокове звільнення засудженого:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Гуляївка Березівського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, до засудження не працював, раніше судимого.
Засудженого: 10.11.2009р. Березівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі.
Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси, зарахований строк попереднього ув`язнення з розрахунку день за два з 17.12.2008 по 11.08.2011 року, -
З клопотання Південної виправної колонії №51, вбачається, що ОСОБА_5 відбуває міру покарання в ПВК (№51) з 26.08.2011 року. Початок строку покарання - 17.12.2008 року, кінець строку покарання - 22.04.2018 року. За період відбуття покарання ОСОБА_5 охарактеризував себе позитивно. Провину у скоєнні злочину, визнав у повному обсязі, в скоєнні розкаявся, став на шлях виправлення. Станом на 31.05.2017 року відбув більше 3/4 строку покарання.
Засуджений про місце та час розгляду клопотання Південної виправної колонії №51 щодо умовно-дострокового звільнення був повідомлений своєчасно. Разом з тим надав до суду заяву, в якій просив суд розглядати клопотання без його участі.
Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання, у зв`язку з тим, що засуджений за період відбування покарання в установі не довів свого виправлення, був засуджений за скоєння, наряду з іншими, особливо тяжкого злочину, а також неодноразово грубо порушував режим утримання, за що поміщався до карцеру та ДІЗО.
Представник ПВК №51 підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що спільне клопотання начальника Південної виправної колонії №51 та голови комісії Південної виправної колонії №51 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 на час подання клопотання дійсно відбув 3/4 частини строку призначеного судом покарання, відбуваючи покарання за особливо тяжкий злочин, що є однією з формальних підстав для умовно-дострокового звільнення.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.
Разом с цим, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, установою виконання покарань не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 протягом відбуття покарання грубо порушував режим утримання, за що поміщався до карцеру та ДІЗО, має 10 заохочень, що свідчить про його нестабільну поведінку.
Суд також вважає, що висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Крім того, суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_5 був засуджений за скоєння, наряду з іншими, особливо тяжкого злочину.
Таким чином, суд вважає, що звільнення від відбування покарання умовно-достроково, з огляду на притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:
В задоволенні спільного клопотання начальника Південної виправної колонії №51 та голови комісії Південної виправної колонії №51 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Суддя: ОСОБА_1