Справа № 369/8618/16-к
Провадження № 1-кп/369/77/17
В И Р О К
іменем України
24.04.17 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, який має середню спеціальну освіту, не одружений, не працює, без місця реєстрації, без постійного місця проживання раніше судимий: 28.07.1990 Одеським облсудом за ст. ст. 140 ч. 2, 220-1 ч. 3, 17, 117 ч. 4 КК України до позбавлення волі на 14 років з конфіскацією майна, звільнений 23.08.2002 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 29 днів; 03.11.2004 Єнакіївським міськсудом Донецької області за ст. ст. 152 ч. 2, 125 ч. 2, 70 ч.1 КК України до позбавлення волі на 7 років 6 місяців, звільнений 27.09.2010 умовно-достроково, невідбутий строк 2 роки 10 місяців 24 дні; 06.03.2012 вироком Єнакіївського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, відомості про звільнення відсутні, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, за наступних обставин.

20 червня 2016 року, близько 00 години 15 хвилин ОСОБА_7 , на подвір`ї домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи навпроти вікна спальної кімнати, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи правила поведінки, моральності та добропристойності, кинув цеглиною, яку знайшов на цьому подвір`ї, у вікно будинку, за яким в цей момент знаходилася потерпіла ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом, знаючи, що ОСОБА_8 є людиною похилого віку та перебуває в безпорадному стані, пересувається за допомогою допоміжних засобів (ходунків), знайшов на території подвір`я кілька цеглин, які переніс до вікна спальної кімнати, де кинув їх в голову ОСОБА_8 .

В результаті умисних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 згідно висновків експерта № 99 від 21.06.2016 та № 207/Д від 12.09.2016 завдані наступні тілесні ушкодження: забиті рани лівої виличної дуги, тім`яних ділянок, рвана рана пальця правої кисті, перелом 1 зуба на верхній щелепі справа, синці та садна обличчя, верхніх кінцівок, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав суду, що він працював разом із своїми знайомими на будівництві в с. Личанка та разом з напарником винаймав у потерпілої кімнату в будинку. В подальшому вони стали будувати інший об`єкт в іншому населеному пункті, де і жили. Але в будинку потерпілої залишалась частина їх речей, в тому числі його особистих речей. Тому, на вихідний день він вирішив забрати звідти свої речі. В ніч на 20.06.2016 на останньому рейсовому маршрутному таксі, після 23-ї години він приїхав до с. Личанка та прийшов до будинку потерпілої і не знайшовши ключів від будинку (а він знав де вони повинні лежати), став стукати спочатку у двері, а потім у вікно, щоб його впустили. Проте потерпіла відповіла, що не буде йому відчиняти двері та щоб він йшов з подвір`я. На його умовляння повернути йому його речі вона також не реагувала. Стала показувати йому через вікно непристойні жести. Тоді він обурився, підняв кілька шматків цеглин, що були на подвір`ї та кинув їх у вікно кімнати, де перебувала потерпіла. Вікно розбилось. Він розумів, що цеглинами міг влучити у потерпілу, але продовжував свої дії, оскільки був розлючений. Бачив як цеглиною попав їй у голову. До будинку він так і не зміг потрапити. Ножа при ньому не було і він потерпілій нічим не погрожував. Коли потерпіла стала кричати, він пішов з подвір`я, але через нетривалий час його наздогнав на автомобілі зять потерпілої, привіз до будинку потерпілої, де побив його, погрожував зброєю, стріляв, потім зв`язав та викликав поліцію. У вчиненому кається.

Окрім визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винність у вчиненні злочину підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні досліджені показання, зафіксовані на відео (CD-R диск, т.1 а.с. 187), потерпілої ОСОБА_8 , яка відповідно до ст. 225 КПК України під час досудового розслідування 13.09.2016 показала суду, що в ніч на 20.06.2016 вона почула як хтось стукає у вікно та двері її будинку. Вона зателефонувала своїй дочці і сказала щоб та терміново приїхала. Побачила, що невідомий чоловік знаходився в її кімнаті і став її бити. Вона кинулась до дверей і в цей час приїхала її дочка та зять, які спіймали того невідомого чоловіка, що її бив і викликали поліцію та швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що знайомий з обвинуваченим близько 7-ми років, оскільки разом працювали на будівництві. З весни 2016 року вони вчотирьох, у тому числі обвинувачений, знімали хату у потерпілої оскільки будували об`єкт в с. Личанка. Потім вони взяли об`єкт для будівництва в с. Тарасівка і стали там жити. Але частина їх речей залишалась в будинку потерпілої. 19.06.2016 обвинувачений повідомив, що поїде до с.Личанки забрати свої зубні протези і там заночує. Наступного дня йому зателефонували і повідомили, що ОСОБА_7 затримала поліція за те, що той розбив вікно у потерпілої. В будинку потерпілої дійсно залишались їхні речі. Вони просили їх повернути, але зять потерпілої став їм погрожувати, тому вони їх не забрали.

Свідок ОСОБА_10 показала суду, що потерпіла є її матірю. В ніч на 20.06.2016 їй зателефонувала мати. Повідомила, що до будинку хтось стукає. Вона у свою чергу зателефонувала до сестри і з чоловіком сестри ОСОБА_11 , приїхали до будинку матері. Мати відкрила двері. Вона була в крові. Обвинувачений став тікати. В руках у нього був ніж. ОСОБА_12 наздогнав його і зв`язав. Викликали поліцію та швидку допомогу для матері.

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що потерпіла є матірю його дружини. В ніч на 20.06.2016 зателефонувала сестра його дружини ОСОБА_10 та повідомила, що до будинку матері хтось стучить. Вони удвох приїхали до будинку потерпілої, яка була в крові та відчинила їм двері. Обвинувачений тікав у розбите вікно і кинув ніж на підлогу, але він спіймав обвинуваченого та викликав поліцію.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованому йому злочину підтверджується також іншими доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- даними з протоколу прийняття заяви від ОСОБА_8 від 20.06.2016 про вчинення даного злочину, згідно якого невідома особа розбила вікно в її будинку, спричинила їй тілесні ушкодження та вимагала гроші (т.1 а.с 2);

- даними з протоколу огляду місця події з фототаблицею від 20.06.2016 згідно якого оглянуто домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 , де виявлено розбите вікно та вилучено з будинку цеглину зі слідами бурого кольору (т.1, а.с. 8-15);

- даними з висновку судово-психіатричного експерта № 312 від 03.08.2016, згідно якого ОСОБА_7 в період інкримінованих йому діянь і в теперішній час на психічне захворювання, передбачене ст. ст. 19, 20 КК України, не страждав і не страждає, тому він міг та може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування медичних заходів, передбачених ст. 94 КК України, він не потребує (т.1 а.с. 129-130);

- даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 03.08.2016, згідно якого ОСОБА_7 на місці події підтвердив свої показання, які співпадають з тими, що він дав у судовому засіданні (Т. 1 а.с. 134-139).

Оцінивши та проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_9 давали правдиві показання суду, які узгоджуються з іншими встановленими обставинами справи та свідчать про вчинення ним злочину.

Показання потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_10 в частині вчинення обвинуваченим дій із застосуванням ножа суд оцінює критично, оскільки ці показання не підтверджені іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до п.п. 9, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК ( 2341-14 ), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. Застосування або спроба застосування предметів, підібраних на місці злочину, які не були спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, не дає підстав для кваліфікації дій винного за ч. 4 ст. 296 КК
Враховуючи викладене, суд визнає, що органом досудового розслідування дії обвинуваченого помилково кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням предметів, спеціально пристосованих та заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, виключивши з обвинувачення кваліфікуючу ознаку «вчинене із застосуванням предметів, спеціально пристосованих та заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень» та твердження, що ОСОБА_7 знайшовши на території подвір`я не менше п`яти цеглин «заздалегідь заготовив предмети для нанесення тілесних ушкоджень», а також: «В подальшому, ОСОБА_7 через розбите вікно проник до будинку, де продовжуючи реалізацію свого умислу, спрямованого на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалість та винятковим цинізмом, які виразилася у використанні кухонного ножа, тобто предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, почав погрожувати ОСОБА_8 фізичною розправою».

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, є злочином середньої тяжкості; враховуючи особу обвинуваченого, який має непогашені судимості за вчинення умисних злочинів, неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі, проте належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин, у Київському СІЗО характеризується задовільно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, суд вважає необхідним призначити йому покарання за вчинений злочин у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України.

Враховуючи лист Міністерства юстиції України від 04.04.2017 №12778/6789-0-32-17/23 встановити не відбуту частину покарання ОСОБА_7 за попереднім вироком від 06.03.2012 Єнакіївського міського суду Донецької області, яким він засуджений за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, не виявляється можливим. Тому положення ст. 71 КК України для призначення покаранняОСОБА_7 в даному випадку не підлягають до застосування.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 та встановлені обставини справи, враховуючи позитивну характеристику керівництва Київського СІЗО суд дійшов до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 - 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 5 (п ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків:

-прибувати до суду, прокурора за першою вимогою;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Звільнити з під варти в залі суду негайно.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення криміналістичної експертизи 990 гривень 45 копійок (реквізити для зарахування коштів р/р НОМЕР_1 , МФО 820019 УДКСУ у Подільському районі м. Києва, код 37975298).

Речові доказі по справі: шматок цеглини зі слідами бурого кольору, кухонний ніж, уламок скла зі слідами бурого кольору та змиви речовини бурого кольору з підвіконня спальної кімнати будинку за адресою: АДРЕСА_1 - знищити; СD-R диск з інформацією про телефонні з`єднання ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 за період часу з 18 години 00 хвилин 19.06.2016 по 05 годину 00 хвилин 20.06.2016; DVD-R диск, де зафіксовано додатковий допит потерпілої ОСОБА_8 від 27.08.2016 та СD-R диск, де зафіксовано допит потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні під час досудового розслідування від 12.09.2016 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1