№ 755/8014/17
№ 1-кс/755/2762/17
В засіданні особа, яка звернулася зі скаргою ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав, наведених в ній.
Слідчий в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечення не надав.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи, яка звернулася зі скаргою, дослідивши матеріали провадження дійшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
13 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернувся з заявою про визнання його потерпілим.
Постановою слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури м. Києва від 25 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні визнання потерпілим.
Згідно ст. 55 КПК України, в основі набуття фізичною особою статусу потерпілого кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної ( завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не - передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Частина 5 ст.55 КПК України надає слідчому або прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим, в тому разі, якщо повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.
ОСОБА_3 звертався з заявою про визнання потерпілим.
Не зважаючи на це, слідчий в порушення вказаних вище вимог ст. 55 КПК України, незаконно відмовив у визнанні його потерпілим, чим порушив його законні права та інтереси та безпідставно усунув від участі у кримінальному провадженні, а тому постанова про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню.
Оскільки статусу потерпілого ОСОБА_3 набув як з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, а згодом ще й подано заяву про залучення до провадження як потерпілим, то він набув статусу потерпілого автоматично, при цьому у нього, відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України виникли права і обов`язки, однак, не була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки, а відтак приходить до висновку про скасування постанови та зобов`язання слідчого виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України щодо ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 55, 303, 306-307, 309, 372, ст.376, ст.392, 532 КПК України, слідчий суддя, -
Зобов`язати слідчого виконати вимоги ч. 2 ст.55 КПК України щодо ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1