АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/698/15-к Номер провадження 11-кп/786/405/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтави матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 30 січня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Костянтинівка Донецької області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою освітою, не заміжню, не працюючу, судиму,-
визнано винною та засуджено за ч.І ст. 115 КК України на 8 років позбавленню волі.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 26.06.2014р. у виді 2 місяців, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 8 років 2 місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 306 грн. 90 коп. витрат на проведення експертизи.
По справі вирішено долю речових доказів.
Вироком суду встановлено, що 22.04.2015 року, приблизно о 15 год. 00 хв. в с. Товсте Семенівського району Полтавської області ОСОБА_7 , перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_10 , після розлиття спиртних напоїв із своїм співмешканцем ОСОБА_11 , в ході виниклої сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел на вбивство останнього, умисно нанесла 1 (один) удар ножем (довжина леза 18 см.) в область правої частини грудної клітини ОСОБА_11 .
Внаслідок отриманого поранення ОСОБА_11 помер на місці події.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №37 від 29.05.2015р. на трупі ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: синець з осадненням в поперековій області; проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа в підключичній області з пошкодженням верхньої частки правої легені з крововиливами в м`які тканини грудей та міжреберні м`язи навколо рани, яке окремо від інших тілесних ушкоджень та відносно до живої особи кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення і які безпосередньо викликали його смерть.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить вирок суду щодо останньої змінити в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення із застосуванням закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ст. 121 КК України.

При цьому вказує, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей та доказів, які б прямо або непрямо вказували на існування у ОСОБА_12 мотиву та умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_13 . Відсутність у обвинуваченої іншої родини та іншого житла слугує підтвердженням того, що смерть потерпілого не була корисною для обвинуваченої. Також, необхідно врахувати, що ОСОБА_12 нанесла лише один удар ножем в район плеча потерпілого, а цей ніж використовувала для очищення риби безпосередньо перед ударом. Потерпілий раніше був судимий за вбивство, систематично знущався над обвинувачено. Місце нанесення удару ніяким чином не свідчить про наявність умислу на вбивство, оскільки плече не містить життєво важливих органів, а влучання між кісток було випадковим, оскілки ОСОБА_12 не дивились куди вдарила. Той факт, що обвинувачена просила потерпілу ОСОБА_13 викликати швидку допомогу свідчить про те, що вона не розраховувала смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченої просить вирок суду відносно ОСОБА_12 скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та постановити новий. яким засудити Коробкіну за ч.1 ст. 115 Кк України на 13 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно визначити Коробкіній 13 років 6 місяців позбавлення волі.

При цьому вказує, що обставини вчиненого кримінального правопорушення, свідчать про особливу суспільну небезпечність особи обвинуваченої, яка вину у вчиненому не визнала, не надала жодної критичної оцінки власним злочинним діям, не має міцних соціальних зв`язків, зокрема не має утриманців, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, раніше неодноразово судима, вчинила злочин в період іспитового строку.
Крім того, вважає, що у суду не було підстав враховувати в якості обтяжуючої обставини стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_12 , оскільки жоден свідок не дав показань щодо її не тверезого чи неадекватного стану на час події, а в матеріалах провадження відсутні відомості про проведення відповідного експертного дослідження стану обвинуваченої.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги останнього поданої в інтересах обвинуваченої, прокурора ОСОБА_14 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляції захисника, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляцій, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_12 підлягає частковому задволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_12 в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_11 , ґрунтуються на зібраних у справі та всебічно, повно і об`єктивно досліджених судом доказах, що детально наведені у вироку.

Згідно висновку експерта № 37 від 22.04.2017 року, при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлені наступні ушкодження: синець з осадженням в поперековій області; проникаюче колото різане поранення грудної клітки справа в підключичній області з пошкодженням верхньої частки правої легені з крововиливами в м`які тканини грудей та межреберні м`язи навколо рани. Проникаючи колото різане поранення грудної клітки справа в підключчній області з пошкодженням верхньої частки правої легені з крововиливами в м`які тканини грудей та міжреберні м`язи навколо рани, окремо від інших тілесних ушкоджень та відносно до живої людини кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх спричинення і які, безпосередньо, викликали його смерть. Синець з осадженням в поперековій області окремо від інших тілесних ушкоджень та відносно до живої людини, кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.

Смерть ОСОБА_11 наступила від зовнішньої та внутрішньої крововтрати внаслідок проникаючого коло різаного поранення з пошкодженням правої легені.

Потерпілому було нанесено один удар в область грудної клітки справа колюче ріжучим предметом типу ножа.

Яких небудь ушкоджень характерних для самозахисту при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_11 не виявлено.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_12 , як під час досудового слідства, так і в суді першої інстанції не заперечувала факт нанесення удару ножем потерпілому ОСОБА_13 в область правого передпліччя та добровільно в ході проведення слідчого експерименту розповіла та показала, яким чином та куди саме вона наносила удар.

Відповідно до висновку експерта № 37-А від 23.04.2015 року, показання ОСОБА_12 дані нею у ході слідчого експерименту відповідають об`єктивним судовомедичним даним, установленим при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_11 .

При цьому, як під час досудового так і судового слідства, обвинувачена вказувала, що завдала удар ножем, яким чистила рибу, потерпілому після того, як останній ударив її, захищаючись. Зазначала, що потерплий протягом останніх трьох років періодично бив її, зокрема і за декілька днів до події.

Відповідно до висновку експерта № 53 від 23.04.2015 року у ОСОБА_12 під час огляду виявлено ушкодження у вигляді синців на правому стегні, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, та могли утворитися за 3 6 діб до моменту судово медичного обстеження і кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Як вбачається із висновків даної експертизи, на тілі обвинуваченої не виявлено ніяких тілесних ушкоджень, які по даті спричинення відносились би до 22.04.2015 року, а тому колегія суддів підтримує критичні сумніви суду першої інстанції з приводу того, що обвинувачена заподіяла удар ножем потерпілому у той час, коли він її ударив.

При цьому, допитана судом першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 , пояснила, що того дня не чула жодних криків чи лайки із кімнати де перебували її син та обвинувачена.

Згідно протоколу огляду місця події від 22.04.2015 року та фото таблиці до нього обстановка в житловому будинку не свідчить про те, що там була бійка чи сварка із штовханиною між потерпілим та ОСОБА_12 , загальний порядок речей не порушений, що також підтвердила допитана місцевим судом потерпіла ОСОБА_10 .

Колегія суддів критично відноситься до версії захисту про те, що обвинувачена діяла обороняючись, з врахуванням викладених вище обставин, які свідчать про те, що будь яких погроз стосовно життя обвинуваченої чи її здоров`я, потерпілий як не висловлював, так і не вчиняв.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Судова практика для з`ясування змісту й спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (п.22 постанови Пленуму ВС «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 7.02.2003 №2).

Оцінюючи сукупність фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_12 можливо і не бажала, але свідомо допускала, що її дії можуть призвести до смерті потерпілого, оскільки між завданням нею тілесного ушкодження потерпілому і настанням його смерті існує причинно наслідковий зв`язок.

Твердження захисту про надання обвинуваченою допомоги потерпілому, спростовуються висновком судово медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , згідно якої даних, які б свідчили про переміщення тіла трупа не виявлено та протоком огляду місця події, згідно якого вбачається, що труп потерпілого був знайдений на місці вчинення злочину та не був доставлений до медичного закладу.

За цих обставин, колегія суддів, вважає правильним висновок суду щодо кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст. 115 КК України і не вбачає підстав для перекваліфікації її дій.

Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Місцевий суд, враховуючи конкретні обставини справи, особу винної, яка характеризується задовільно, згідно медичного висновку потребує лікування від алкоголізму, неодноразово судима, вчинила умисний, особливо тяжкий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, пом`якшуючі її вину та обтяжуючі обставини, дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_12 можливе лише при призначенні покарання у вигляді реального позбавлення волі.

Дане покарання визначене в межах санкції ч.1 ст. 115 КК з врахуванням положень ч.1 ст.71 КК України та на думку колегії суддів є достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає вирок законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає, як і не вбачає підстав для збільшення терміну покарання обвинуваченій.

Разом з цим, підлягає виключенню з вироку вказівка суду про обтяжуючу вину ОСОБА_7 обставину - стан алкогольного сп`яніння, оскільки медичне освідування обвинуваченої на стан алкогольного сп`яніння після вчинення діяння не проводилося у встановленому законом порядку, жоден свідок не дав показань щодо її не тверезого чи неадекватного стану на час події, тому колегія судів вважає недоведеним факт її алкогольного сп`яніння під час вчинення діяння та не може визнати вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченої.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 414 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Виключити з вироку суду вказівку про обтяжуючу вину ОСОБА_7 обставину - стан алкогольного сп`яніння.

В іншій частині вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 30 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4