Справа № 128/439/17
УХВАЛА
14 березня 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника СВК № 81 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з Стрижавською ВК № 81 клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Стрижавській ВК № 81 Управління ДПтС України у Вінницькій області, про застосування відносно ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_6 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області в інтересах засудженого ОСОБА_4 з вищевказаним клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, одружений, раніше судимий: 11.04.2000 року Уманським міським судом за ч.1 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.46-1 КК України звільнений від відбування покарання з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 25.01.2001 року Уманським міським судом за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, на підставі ст.43 КК України призначене остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна; 02.07.2004 року Уманським міським судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15-185, ч.2 ст.190 КК України, з приміненням ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13.10.2006 року по закінченню відбування строку покарання; 13.06.2008 року Апеляційним судом Черкаської області за ч.1 ст.129, п.4 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.01.2016 року засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 13.06.2008 року, з 01.07.2007 року по 24.03.2009 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно постанови ПВС України № 2 від 26.04.2002 року передбачено, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України. За період відбування покарання ОСОБА_4 повністю сплатив потерпілим як матеріальну, так і моральну шкоду, що підтверджується квитанцією від 27.10.2016 року на суму 36705 грн. На момент звернення з даним клопотанням у ОСОБА_4 відсутні будь-які стягнення відносно порушення умов відбування покарання, є заохочення. Крім того, у відповідності до листа ПАТ «Жашківське АТП 17141» від 05.01.2017 року, ОСОБА_4 буде працевлаштований у даному товаристві на посаду механіка. На підставі даного працевлаштування дружина ОСОБА_4 ОСОБА_7 уклала договір оренди будинку від 05.01.2017 року, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вони будуть проживати. За вказаних вище обставин адвокат ОСОБА_6 просить суд застосувати відносно засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким.

В судове засідання адвокат ОСОБА_6 не з`явився, попередньо через канцелярію суду надав заяву про розгляд даного клопотання у його відсутність, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 не заперечує проти розгляду клопотання у відсутність у його захисника. Клопотання підтримує та просить його задовольнити. Суду також пояснив, що вину у вчиненні злочину визнає, завдану шкоду потерпілим відшкодувала його дружина, під час відбування покарання в Стрижавській ВК № 81 в 2012-2014 роках був працевлаштований, на даний час не працевлаштований, працював би, як би платили хоча б мінімальну заробітну плату, займається самоосвітою, не порушує умов режиму, хоче звільнитися з місць позбавлення волі, щоб працювати та бути зі своєю сім`єю.

Представник Стрижавської ВК № 81 ОСОБА_5 у вирішенні клопотання покладається на розсуд суду. Суду також пояснив, що на даний час засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, незважаючи на те, що в наданій суду характеристиці зазначено, що він характеризується негативно, так як всі його стягнення уже погашені, на даний час засуджений не працевлаштований, засуджений до нього не звертався з приводу питання про працевлаштування, хоча може бути працевлаштований різноробочим, засуджений уникає виконання робіт із благоустрою установи.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечує проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки засуджений ставленням до праці не довів свого виправлення.

Представник Спостережної комісії при Вінницькій РДА в судове засідання не з`явився, попередньо від представника за довіреністю ОСОБА_8 через канцелярію суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі, в клопотанні представник зазначив, що не заперечує проти клопотання адвоката ОСОБА_6 та просить суд врахувати характеристику на засудженого по місцю відбування покарання.

Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши учасників судового провадження, оглянувши особову справу засудженого, вивчивши матеріали клопотання, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в Стрижавській ВК № 81 за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 13.06.2008 року, яким його засуджено за ч.1 ст.129, п.4 ч.2 ст.115 КК України, з приміненням ст.70 КК України, до 15 років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.01.2016 року засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 13.06.2008 року, з 01.07.2007 року по 24.03.2009 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Статтею 12 КК України визначено, що злочин, за який засуджено ОСОБА_4 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_4 знаходиться з 01.07.2007 року. Під час утримання в СІЗО м. Черкаси засуджений один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав. В Стрижавську ВК № 81 засуджений прибув 13.06.2009 року.

Відповідно до наданої характеристики, засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання в Стрижавській ВК № 81 зарекомендував себе негативно, 20 разів порушував вимоги режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 3 рази поміщався у ДІЗО. Має два заохочення. Засуджений на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням; підтримує рівні взаємовідносини із іншими засудженими; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою поблажливого ставлення до себе; намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце і приліжкову тумбочку; не приділяє необхідної уваги дбайливого ставлення до майна установи та предметів якими користується; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно; умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні; свідомо уникає робіт із благоустрою установи, не бачить суспільної необхідності у їх виконанні; не допускає порушення вимог пожежної безпеки; участі в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає; участь в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених приймає за напрямком «фізкультура та спорт», «підготовка до звільнення»; займається самоосвітою; соціально-корисні зв`язки на волі підтримує з дружиною шляхом листування, телефонних розмов та побачень. Переведенню до дільниці соціальної реабілітації за формальними ознаками підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 08.04.2013 року (протокол № 3 від 20.01.2015 року комісією відмовлено як особі, що не стає на шлях виправлення). Заміні невідбутої частини покарання більш м`яким за формальними ознаками підлягає по відбуттю 2/3 частини строку покарання 08.10.2015 року (протокол № 9 від 12.03.2016 року комісією відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення). Умовно-достроковому звільненню за формальними ознаками підлягає по відбуттю 3/4 частини строку покарання 08.01.2016 року (протокол № 9 від 12.03.2016 року комісією відмовлено як особі, яка не довела своє виправлення). Засуджений перебуває на профілактичному обліку як «схильний до нападу» (протокол № 8 від 05.09.2014 року).

Виходячи із вимог ст.81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.

При вирішенні даного питання судом враховані положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК); при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України).

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

З врахуванням вищезазначеного, судом встановлено, що на даний час засуджений ОСОБА_4 відбув більше 3/4 строку покарання.

Так, згідно формально-юридичних підстав засуджений підпадає під дію положення статті 81 КК України, оскільки відбув більше 3/4 частини строку покарання, призначеного йому судом. Однак, суд враховує оціночні підстави, а саме: негативну характеристику засудженого ОСОБА_4 , яка полягає в тому, що останній 20 разів порушував вимоги режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 3 рази поміщався у ДІЗО, має лише два заохочення, одне з яких було 27.06.2013 року, а інше лише 20.12.2016 року; на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням, хоча може бути працевлаштований; умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні; свідомо уникає робіт із благоустрою установи, не бачить суспільної необхідності у їх виконанні; участі в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає. Крім того, засуджений відбуває покарання, в тому числі, за вчинення злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є умисне вбивство, вчинене з особливою жорстокістю. Під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_4 вину у вчиненні даного злочину не визнавав, хоча на даний час пояснює, що вину визнає. Також суд враховує, що шкода, яка була завдана потерпілим вчинення злочину ОСОБА_4 , була відшкодована його дружиною лише в жовтні 2016 року, тобто більш ніж через 9 років після вчинення злочину.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому до нього неможливо застосувати положення ст.81 КК України та звільнити його умовно-достроково.

Крім того, згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Частиною 3 статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, про що свідчить негативна характеристика з місця відбування покарання, а тому відсутні також підстави для застосування відносно нього ч.4 ст.82 КК України.

Під час розгляду даного клопотання судом враховано також й те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.81, 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Стрижавській ВК № 81 Управління ДПтС України у Вінницькій області, про застосування відносно ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження та начальнику Стрижавської ВК № 81.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1