Номер провадження 1-кп/754/232/17
Справа№754/2231/17
Вирок
Іменем України
14 квітня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Києва кримінальне провадження № 0014058 відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , узбека, громадянина Узбекистану, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

сторони захисту - захисника ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

перекладачів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_13 за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 27 листопада 2016р. по вул. Цвєтаєвої в м. Києві вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя потерпілого ОСОБА_6 за наступних обставин.

27 листопада 2016р., приблизно о 18 год. 40 хв. ОСОБА_13 , знаходячись по вул. Цвєтаєвої, 13 в м. Києві за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою відкритого викрадення чужого майна з корисливих мотивів підійшли ззаду до незнайомого їм ОСОБА_6 , який тримав при собі сумку, після чого ОСОБА_13 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя потерпілого ОСОБА_6 , наніс останньому в область голови один удар невстановленим досудовим розслідуванням тупим предметом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 легке тілесне ушкодження у вигляді забійної рани в тім`яній ділянці справа, тим самим подолав волю потерпілого до опору, а невстановлена досудовим розслідуванням особа шляхом ривка рукою відкрито заволоділа сумкою потерпілого ОСОБА_6 , в якій знаходились грошові кошти в сумі 70 000 грн., ключі від квартири та автомобіля, технічний паспорт на автомобіль «Range Rover», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 та дві картки «Приватбанку», які не становлять матеріальної цінності для потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин. Він показав суду, що в день його затримання він перебував біля зупинки громадського транспорту, було прохолодно, він здійснював пробіжку, коли його затримали чотири чоловіка, викликали поліцію. Він нічого не скоював.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_14 своєї вини, його вина у вчиненні грабежу за викладених вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: показів потерпілого, свідків, та не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в суді показав, що ввечері 27 листопада 2016р. повертався додому, поставив автомобіль на стоянці біля будинку, взяв з собою сумку з грошима в сумі 70 000 грн. і, коли наближався до будинку, помітив, що за ним йдуть двоє хлопців, один з них це є обвинувачений, який наніс йому удар по голові рукою, в якій був залізний предмет, а інший чоловік, який був поруч з ним, вихватив з руки сумку і вони стали тікати. Він почав кричати про допомогу і побіг за ними. Перехожі громадяни затримали обвинуваченого, а інший чоловік з сумкою втік. Потерпілий ОСОБА_6 в суді зазначив, що в сумці були 70 000 грн, які він повинен був використати наступного дня для закупівлі товару, оскільки він є підприємцем, здійснює торгівлю на речовому ринку «Троєщина». Також в сумці були ключі від автомобіля та квартири, технічний паспорт на автомобіль, його посвідчення водія та дві картки «ПриватБанку», які матеріальної цінності для нього не становлять.

Свідок ОСОБА_15 в суді показав, що ввечері 27 листопада 2016р.він з друзями повертався додому, йшли в напрямку вул. Милославської в м. Києві, коли він побачив як бігли двоє чоловіків в темному одязі, в одного з них була сумка в руках, а в іншого рюкзак за плечима, та почув крик про допомогу, про те, що обікрали. Вони з товаришем наздогнали одного з цих хлопців, це був обвинувачений, затримали його, а інший хлопець з сумкою втік. При цьому затриманий обвинувачений російською мовою запитав, навіщо його спіймали.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні вказав, що після затримання обвинуваченого до них підійшов потерпілий, який впізнав обвинуваченого, сказав, що його вдарили по голові та викрали сумку з грошима в сумі 70 000 грн.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що ввечері він вигулював собаку, коли почув крики про допомогу, він допоміг наздогнати, затримати та скрутити обвинуваченого, якого тримали до приїзду поліції. Потерпілий говорив, що у нього викрали сумку з грошима в сумі 70 000 грн.

Суд вірить показам потерпілого ОСОБА_6 про те, що саме обвинувачений ОСОБА_13 наніс йому удар по голові, а невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, викрала у нього сумку з грошима в сумі 70 000 грн. та іншими речами. Покази потерпілого ОСОБА_6 узгоджуються з показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які почули крики про допомогу, затримали обвинуваченого як особу, яка тікала від потерпілого, при цьому потерпілий після затримання обвинуваченого відразу вказав, що саме ця особа пограбувала його.

Згідно висновку експерта № 2936 від 28 листопада 2016р.у ОСОБА_6 виявлена забійна рана в тім`яній ділянці справа; вказане ушкодження спричинене тупим предметом, могло утворитись внаслідок одноразового травматичного впливу, не було небезпечним для життя та відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні про те, що він не причетний до скоєння кримінального правопорушення, в той вечір на житловому ОСОБА_17 він розшукував своїх земляків, робив пробіжку, щоб зігрітися, - суд не приймає до уваги, оскільки його винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується вищевикладеними показами потерпілого та свідків. При цьому потерпілий ОСОБА_6 вказав, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 та невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, були узгоджені, обвинувачений наніс йому удар по голові, а інша особа вихватила з рук сумку з грошовими коштами.

За таких обставин суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_13 за попередньою змовою групою осіб вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя потерпілого, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 914 від 29 грудня 2016р. у період кримінального правопорушення ОСОБА_13 на будь-який психічний розлад не страждав, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на хронічний алкоголізм та наркоманію не страждав, у теперішній час ОСОБА_13 на будь-який психічний розлад не страждає, за своїм психічним станом здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати по них показання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_18 покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, обставини скоєного кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який раніше не судимий в Україні, без визначеного роду занять та місця проживання в Україні.

Судом не встановлено обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

З урахуванням тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, суд призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_18 згідно санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 75 КК України не вбачається.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_6 , який не визнав обвинувачений в повному обсязі, про відшкодування матеріальної шкоди: 70 000 грн. прямої майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 10 000 грн. шкоди, яка завдана витратами на лікування, та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., яку він обґрунтовує сильними душевними стражданнями, яких він зазнав внаслідок протиправної поведінки щодо нього, втрати значної суми грошових коштів, отриманого фізичного болю, спричиненого завданими йому тілесними ушкодженнями, суд задовольняє частково з наступних обставин.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд задовольняє позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 в частині відшкодування майнової шкоди на суму 70 000 грн., оскільки грошові кошти саме в такому розмірі були викрадені у потерпілого під час скоєння кримінального правопорушення.

Вимоги потерпілого щодо стягнення з обвинуваченого майнової шкоди в сумі 10 000 грн., що становить витрати на лікування, не доведені згідно вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, оскільки суду не надано відповідних документів на підтвердження понесених витрат, і тому суд в задоволені цієї частини позову відмовляє.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин та з урахуванням розумності заявленого потерпілим розміру моральної шкоди та реальної можливості її відшкодування обвинуваченим, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 5000грн.

Крім того, з ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати понесені потерпілим ОСОБА_6 , у зв`язку з пред`явленням позову, а саме: судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст.ст. 88, 209, 213 ЦПК України, суд -
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_18 рахувати з моменту затримання 27 листопада 2016р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України термін попереднього ув`язнення ОСОБА_18 з 27 листопада 2016р. по день набрання вироком законної сили включно зарахувати в строк відбування покарання з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_18 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 70 000грн. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 640 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: