Ухвала
іменем україни
17 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 11 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від

11 жовтня 2016 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мукошин, Любешівського району, Волинської області, зареєстрованого у цьому ж селі за адресою АДРЕСА_1 , який проживає на АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11 жовтня

2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4

в частині призначення покарання змінено. Постановлено вважати

ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 90 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1530 грн.

В решті вирок залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винними і засуджено за те, що він, 13 травня 2016 року приблизно о 00.20 год. на вул. Миру у с. Забороль Луцького району Волинської області умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар пляшкою по голові, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження.
В касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій засудженого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор вказує, що апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , дав неналежну оцінку даним про особу засудженого, належним чином не дослідив суб`єктивне ставлення до вчиненого, а також його дії по відшкодуванню шкоди, у зв`язку з чим дійшов неправильного висновку про можливість пом`якшення засудженому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України. Заслухавши доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальногоправопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікаціїйого дій за ч. 2 ст. 125 КК України в касаційному порядку прокурором не оскаржуються, з цього приводу не надійшло касаційних скарг і від інших учасників судового процесу.

Твердження прокурора про те, що призначене апеляційним судом покарання ОСОБА_4 за своїм видом не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з долучених до касаційної скарги судових рішень, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_4 згідно з указаною нормою закону, врахував: характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу засудженого(він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, його молодий вік), обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що його обтяжують. Також врахував суд й думку потерпілого, щодо призначення ОСОБА_4 покарання.
Апеляційний суд переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою засудженогоОСОБА_4 , щодо обґрунтованості виду і розміру призначеного покарання, ретельно проаналізував висновки суду першої інстанції, і дійшов висновку, що не всі обставини стосовно особи засудженого були взяті судом до уваги. Зокрема, поза увагою суду залишилося те, що засуджений ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання, повністю визнав свою вину. Апеляційний суд, крім того, врахував
посткримінальну поведінку засудженого, в тому числі і його дії по відшкодуванню шкоди потерпілому. З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість пом`якшення засудженому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

З такими висновками апеляційного суду, погоджується колегія суддів і вважає, що саме таке покарання (вид і розмір) є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових злочинів, а тому підстав вважати таке покарання м`яким, колегія суддів не вбачає.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Таким чином, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 11 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3