Справа № 165/1702/16-к Провадження №11-кп/773/103/17 Головуючий в 1 інстанції Ференс- ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.190 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2016 року, яким -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась та проживає в АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою освітою, неодружена, має на утриманні малолітню дитину, не працює, судима вироком Нововолинського міського суду від 20.07.2015р. за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 1190 гривень,ухвалою Нововолинського міського суду від 03.03.2016р. замінено покарання у виді штрафу на громадські роботи на строк 70 годин,

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Згідно ст.71 КК України до покарання за даним вироком, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нововолинського міського суду від 20.07.2015р., яке замінено ухвалою від 03.03.2016 року на покарання у виді громадських робіт, із застосуванням співвідношення відповідно до ст.72 КК України, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання виді 1 року 7 днів позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання, якщо вона протягом 1 року 6 місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї, згідно ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вироком вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнана винною в тому, що вона, повторно, маючи прямий умисел, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, не маючи наміру оплачувати товар, фактично зареєструвала, як представника ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» свою матір - ОСОБА_11 , без її відома, скориставшись її паспортом та ідентифікаційним кодом. Зокрема, вказала необхідні дані для реєстрації ОСОБА_12 , яка в свою чергу зателефонувала до координатора ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» ОСОБА_13 , яка зареєструвала ОСОБА_11 через мережу Інтернет. Отримавши особистий рахунок № НОМЕР_1 , за яким було зареєстровано ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , наперед не маючи наміру оплачувати товар, зробила замовлення на суму 1474,70 грн., яке отримала 26.03.2016р. у відділенні №8 «Укрпошти» в м. Нововолинську, бульвар Шевченка, 15, пред`явивши при цьому працівнику «Укрпошти» паспорт ОСОБА_11 .. В подальшому ОСОБА_8 продукцію на суму 1474,70 грн. реалізувала, а отримані кошти привласнила, в результаті чого спричинила ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» матеріальний збиток на вказану суму.
Вона ж, 14 квітня 2016 року, перебуваючи в м.Нововолинську, повторно, маючи прямий умисел, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, не маючи наміру оплачувати товар, фактично зареєструвала як представника ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» свого знайомого ОСОБА_14 .. Зокрема, скориставшись його паспортом та ідентифікаційним кодом вказала необхідні дані для реєстрації ОСОБА_12 , яка в свою чергу зателефонувала до координатора ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» ОСОБА_13 , яка зареєструвала ОСОБА_15 через мережу Інтернет. Отримавши особистий рахунок № НОМЕР_2 , за яким було зареєстровано ОСОБА_14 , ОСОБА_8 по телефону, не маючи наміру оплачувати товар, зробила замовлення на суму 1041,69 грн., яке отримала 16.04.2016р. у відділенні №8 «Укрпошти» в м. Нововолинську, бульвар Шевченка, 15, пред`явивши при цьому працівнику «Укрпошти» паспорт ОСОБА_14 . ОСОБА_8 продукцію на суму 1041,69 грн. реалізувала, а отримані кошти привласнила в результаті чого спричинила ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» матеріальний збиток на вказану суму.
У поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченої, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального законів, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підстав ст.75 КК України, оскільки остання за попереднім вироком отримала реальне покарання, яке не відбуте. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, а остаточне на підстав ст.71 КК України 2 роки 7 днів позбавлення волі.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченої та захисника, які апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Рішення про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який її засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченої за ч.2 ст.190 КК України є правильною і також не оскаржується.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, і це не оспорюється в апеляційній скарзі прокурора.

Що стосується тверджень прокурора про невмотивованість звільнення ОСОБА_8 на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання, то вони є обгрунтованими, тому заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні обвинуваченій покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд першої інстанції не дотримав вказаних вимог закону.

Всупереч вказаних вимог закону, суд, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання не врахував, що раніше була засуджена за вчинення аналогічного злочину до реального покарання у виді штрафу, який не сплатила та який замінений на інше реальне покарання у виді громадських робіт, які також не відбула, при цьому знову вчинила аналогічний злочин.

За таких обставин, вирок суду в частині звільнення від відбування покарання не можна визнати законним та обґрунтованим внаслідок його м`якості, а тому скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, враховуючи сукупність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , поряд із тим, що обвинувачена сама виховує неповнолітню дитину, яка потребує лікування, апеляційний суд знаходить за можливе, із застосуванням ст.69 КК України, призначити покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, на підставі п.2 ч.1 ст.378 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне вирок першої інстанції в частині звільнення від відбуття покарання скасувати та постановити новий вирок.

На думку суду, саме таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів, як самою ОСОБА_8 , так і іншими особами.

В решті вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.190 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нововолинського міського суду від 20.07.2015р. (замінено ухвалою від 03.03.2016 року) та остаточно до відбування визначити ОСОБА_8 158 (сто п`ятдесят вісім) годин громадських робіт.
В решті вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді