Справа № 293/75/17
Провадження № 1-кс/293/26/2017
УХВАЛА
30 січня 2017 року смт Черняхів
Слідчий суддя Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 з участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
розглянувши клопотання слідчого СВ Черняхівського відділення поліції Коростишівського ВП ГУ НП України в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 27.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням від 30.01.2017 про арешт майна (далі клопотання), в якому просить накласти арешт на майно, а саме на медичний шприц, об`ємом 0,5 мл., частково заповнений рідиною коричневого кольору, та медичний шприц, об`ємом 10 мл., з залишками речовини коричневого кольору, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 27.01.2017 року близько 19 год. 30 хв. неподалік будинку № 7 по вул. Стиртенській, в смт. Черняхів, працівниками поліції Черняхівського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області під час поверхневого огляду у ОСОБА_5 виявлено та вилучено медичний шприц об`ємом 5 мл., частково заповнений рідиною коричневого кольору.

В ході проведення обшуку від 27.01.2017 в АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , в правому рукаві куртки виявлено та вилучено медичний шприц об`ємом 05 мл., часткового заповнений рідиною коричневого кольору та медичний шприц обємом 10 мл., з залишками речовини коричневого кольору.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено СВ Черняхівського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській областідо Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 27.01.2017.

Клопотання погоджене прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області юристом 2 класу ОСОБА_3 .

Враховуючи, що слідчий та прокурор в судовому засіданні не заявили клопотання про застосування технічних засобів фіксування при розгляді клопотання, розгляд клопотання на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України здійснюється слідчим суддею без здійснення його фіксації.

Слідчий в судовому засіданні заявлене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засідання заявлене клопотання також підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Розглянувши клопотання та додані до нього документи, заслухавши думку слідчого та прокурора, які клопотання підтримали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Клопотання відповідає вимогам КПК України, належним чином обґрунтоване, наведено достатньо підстав вважати, що накладення арешту на зазначений автомобіль матиме важливе значення для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні.

З аналізу клопотання суд приходить до висновку, до досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке передбачає відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на рухоме і нерухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинили суспільно-небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У зв`язку з тим, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, та є речовими доказами, клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на медичний шприц, об`ємом 0,5 мл., частково заповнений рідиною коричневого кольору, та медичний шприц, об`ємом 10 мл., з залишками речовини коричневого кольору, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно зі ст. 175 КПК України дана ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ст. 395 КПК України ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1