Провадження № 11-кп/792/308/17
Справа № 677/1010/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

оператора відеоконференцзв`язку ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченої ОСОБА_11 ,
розглянувши в режимі відеоконференції з приміщення СІЗО м.Хмельницького (29000, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 39), у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР №0000234 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_11 та її захисника ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21 лютого 2017 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 21 лютого 2017 року

Думку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Булаєво Республіка Казахстан, росіянку, громадянку України, мешканку АДРЕСА_1 , не працюючу, одружену, на утриманні неповнолітня дитина, з середньою технічною освітою, не судиму,-

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченій постановлено рахувати з 21 лютого 2017 р. в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 02 травня 2016 р. (дня затримання) до вступу вироку в законну силу, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілих задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 - 19136 грн. матеріальної шкоди, та на користь ОСОБА_9 50000 грн. моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_11 1 травня 2016 року близько 21 год. 40 хв., перебуваючи у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин умисно заподіяла смерть своєму чоловіку ОСОБА_13 за наступних обставин.

У вказаний час та місці на ґрунті особистих неприязних відносин між обвинуваченою та її чоловіком виникла суперечка, під час якої ОСОБА_11 , переслідуючи злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя останнього, взяла зі столу кухонний ніж та діючи умисно, нанесла ним ОСОБА_13 один удар в область черевної порожнини, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани живота, колото-різаного пошкодження черевного відділу аорти, петель тонкого та товстого кишківника, крововиливів в проекції раньового каналу, що призвели до небезпечного для життя стану - гострої крововтрати та ускладнились розвитком геморагічного шоку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, і від яких потерпілий помер на місці події.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_11 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати її дії з ч.1 ст. 115 на ст. 118 КК України та призначити покарання в межах санкції цієї статті. Стверджує, що наміру вбивати ОСОБА_13 у неї не було, а удар ножем нанесла захищаючись від чоловіка, який під час сварки спочатку на вулиці, а потім в будинку на кухні душив її. Звертає увагу, що судом безпідставно не взято до уваги її покази про те, що конфлікт між нею та чоловіком виник на вулиці біля будинку, де він спочатку наніс їй декілька ударів по голові і плечах і коли вона впала почав душити. Також зазначає, що судом не надана належна оцінка: протоколу огляду місця події, згідно якого на траві біля господарства є сліди боротьби та загублені речі; висновку судово - медичної експертизи про сліди крові на її одязі; показам сусідки ОСОБА_14 , яка пояснила, що того дня чула її крики, про що розповіла своєму чоловікові. Також судом не враховано покази її невістки ОСОБА_15 , яка підтвердила, що того вечора ОСОБА_13 виходив на вулицю покурити. Висновки суду про те, що гроші та сережка в траві біля хати були спеціально розміщені спростовуються протоколом огляду місця події від 02 травня 2016 року, у якому слідчий сам записав ці обставини. Окрім того під час слідчого експерименту, проведеного 02 травня 2017 року о 7 годині ранку на відео видно прим`яту траву. Також вважає що судом безпідставно стягнуто на користь ОСОБА_8 19136 грн. матеріальної шкоди, оскільки надані нею накладні не завірені жодною печаткою чи підписом осіб про відпуск та прийом товару.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вирок суду змінити і перекваліфікувати дії ОСОБА_11 з ч. 1 ст. 115 на ст.118 КК України та призначити покарання у межах санкції цієї статті. На думку апелянта висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, внаслідок чого допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права в частині індивідуалізації покарання.

Стверджує, що в ході досудового та судового слідства було встановлено, що 01.05.2016 року загибелі потерпілого ОСОБА_13 передувала сварка, яка виникла біля їх господарства на галявині і вказані обставини підтверджуються показами самої обвинуваченої, а також іншими доказами наявними у справі. Зокрема, показами свідка ОСОБА_14 , протоколом огляду місця події, яким зафіксовано, що на прилеглій до господарства ОСОБА_13 території виявлено сліди боротьби у вигляді прим`ятості трави в якій наявна одна гривня, сережка жовтого кольору у вигляді ромбу, купюра номіналом п`ять гривень та телефон марки «Нокіа 2610». Також судом не взято до уваги відео слідчого експерименту, що проводився з ОСОБА_11 02.05.2016 року о 7 годині ранку, на якому видно на початку відеозапису місце з прим`ятою травою. Вказані обставини на думку захисника, спростовують висновок суду про те, що на тілі та одязі як потерпілого так і обвинуваченої не було виявлено залишків ґрунту та трави. Вказує, що твердження суду про те, що предмети та речі були спеціально розміщені на місці уявної бійки є лише припущенням і нічим не підтверджені. Стверджує, що підстав недовіряти показам обвинуваченої у суду не має. Окрім того, судом не взято до уваги та не дана оцінка тому факту, що з самого початку ОСОБА_11 послідовно стверджувала, що син ОСОБА_9 , вдарив її два рази в спину, а не по обличчю, що обличчя їй розбив чоловік, а також те, що у ОСОБА_11 судовим експертом були виявлені сліди почервоніння на шиї, характерні для душіння.

Потерпілий ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_11 та її захисника адвоката ОСОБА_10 , в яких просить залишити їх без задоволення, а вирок суду без змін. Вказує, що на момент вбивства він перебував у будинку і не чув сварки та боротьби між потерпілим та обвинуваченою, тому доводи апеляційних скарг, про те що ОСОБА_11 оборонялася є надуманими і спростовуються дослідженими в суді доказами.

Від потерпілої ОСОБА_8 надійшли заперечення на апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника. Вважає, що обґрунтування апеляційних скарг надумане і не відповідає матеріалам кримінального провадження та спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами і висновком суду у вироку, просить відхилити вимоги апелянтів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про законність і обгрунтованість вироку, пояснення обвинуваченої ОСОБА_11 та її захисника адвоката ОСОБА_10 на підтримання доводів апеляційних скарг, заперечення потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та оговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, вони задоволенню не підлягають за таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_11 у вбивстві ОСОБА_13 , тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за викладених у вироку обставинах, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах.

Дії ОСОБА_11 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченої та її захисника про відсутність в діях ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за який її визнано винною, а також про невідповідність висновків суду з приводу обставин вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_13 , фактичним обставинам провадження, є безпідставні.

Як вбачається з вироку суду вчинення ОСОБА_11 умисного вбивства ОСОБА_13 підтверджується наступними доказами.

Паказаннями обвинуваченої, що саме вона нанесла потерпілому ножове поранення від якого настала смерть останнього. На шум прибіг син, який почав рятувати батька, а вона втекла з місця пригоди, переховувалась у знайомої, де незабаром була затримана працівниками поліції.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 01 травня 2016 року він повернувся додому та застав батька на кухні. Перебуваючи в кімнаті, він почув шум відкривання вхідних дверей і зрозумів, що прийшла мати та почув, як батько запитав її де вона була. Згодом батько покликав його по імені. Зайшовши на кухню, він побачив батька, який тримався за живіт, та повідомив, що мати нанесла йому ножове поранення. Мати перебувала в стані алкогольного сп`яніння і він розлютившись на неї за вчинене ударив її в обличчя кулаком. Мати втекла, а батько помер. Викликані працівники поліції виявили на кухні мертвого батька та ніж, яким було нанесено поранення. Даний ніж використовувався для нарізки хліба та зберігався на верхній полиці кухонної меблі, звідки, як він вважає, мати його дістала для нанесення удару батькові. Також зазначив, що всі суперечки в сім`ї виникали лише через неправильну поведінку матері, яка зловживала спиртними напоями, ніколи не працювала, безпричинно чіплялась до дітей та батька, неодноразово погрожувала останньому вбивством.

Дані показання підтвердила свідок ОСОБА_16 ..

З показів потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що про вбивство брата вона дізналася від свата та племінника ОСОБА_9 , який розповів їй про обставини вчинення вбивства його батька та втечі після цього матері.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в судовому засіданні показали, що 1 травня 2016 року пізно ввечері до них додому прийшла ОСОБА_11 , яка перебувала в стані алкогольного спяніння, та попросила сховатись в котельні, куди свідок ОСОБА_17 її впустила. Обвинувачена пояснила, що посварилась з чоловіком, штовхнула його, від чого він впав і вдарився головою.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту та доданого до нього відеозапису, під час слідчого експерименту 02 травня 2016 року, обвинувачена ОСОБА_11 розповіла та показала механізм завдання удару ножем потерпілому ОСОБА_13 в живіт (т. 1, а.к.п. 106-108).

Згідно протоколу огляду місця події та фототаблиць до нього в будинку АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_13 з ознаками насильницької смерті ножового поранення в живіт, який лежав на підлозі посередині кухні. Також на місці події у відрі був виявлений ніж з деревяною ручкою, який визнаний речовим доказом.(Т.1 а.к.п 93 - 98)

Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи №65 (т.1, а.к.п.127-128) при дослідженні змиву з леза ножа знайдена кров людини, яка могла належати ОСОБА_13 ..

Обвинувачена ОСОБА_11 не заперечувала про нанесення саме цим ножем тілесних ушкоджень потерпілому.

Згідно висновку судово - медичних експертиз смерть ОСОБА_13 настала від гострої внутрішньої крововтрати, внаслідок проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням черевного відділу аорти, петель тонкого та товстого кишківника, що ускладнилось розвитком гострої кровотечі, яка призвела до розвитку геморагічного шоку. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани живота, колото-різаного пошкодження черевного відділу аорти, петель тонкого та товстого кишківника, крововиливів в проекції ранового каналу, що призвели до небезпечного для життя стану гострої крововтрати та ускладнились розвитком геморагічного шоку, могли виникнути від одноразової дії гострого колюче-ріжучого предмету, яким міг бути ніж, можливо в строк та за обставин, що вказані у постанові, мають ознаки тяжких тілесних ушкодження, як небезпечних для життя в момент спричинення та перебувають в прямому причинному звязку з настанням смерті. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_13 міг знаходитись у вертикальному положенні та бути повернутий передньою поверхнею тіла відносно нападаючої особи. При судово-токсикологічній експертизі крові з трупа ОСОБА_13 виявлено наявність етилового алкоголю в кількості 1,42 проміле, що може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння стосовно живих осіб. (Т. а.к.п. 139-141).

За висновком судової медико-криміналістичної експертизи №73-мк, на зовнішній поверхні одного клаптя шкіри, вилученого із лівої половини передньої черевної стінки трупа потерпілого, виявлено одиночну проникаюче-наскрізну колото-різану рану поєднану ще і з одиночним додатковим наскрізним розрізом шкіри, по типу «малого ластівчиного хвоста», який відходить від правого краю цієї рани, біля її нижнього, гострокутного кінця. При цьому, одиночна наскрізна колото-різана рана могла утворитися від одноразової дії на шкіру якогось твердого, плоского, із вмістом солей 3-х валентного заліза, травмуючого предмету чи знаряддя, що володіє добре вираженими колюче-ріжучими конструктивними особливостями, характерними в тому числі, і для ножа із однобічно-гострим клинком, який має певним чином деформоване вістря, одне гостре лезо та тупий, «П» подібної форми на своєму поперечному перерізі, «обушок» - товщиною у його зануреній частині не менше ніж 1,0 мм.(Т.1 а.к.п. 130 - 134)

Доводи апеляційних скарг, про те що вбивству потерпілого ОСОБА_13 передував конфлікт між останнім та обвинуваченою, під час якого ОСОБА_11 були заподіянні виявлені тілесні ушкодження, перевірені колегією суддів та спростовуються дослідженими по кримінальному провадженню доказами.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи у обвинуваченої виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу правої повіки, спинки носа, лівого плеча, правого та лівого запястя, шиї, які могли виникнути від неодноразової (не менш ніж 5) дії ударів або дії стиснення тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути руки, ноги сторонньої людини, металеві кайданки (наручники) циркулярні крововиливи на запястях обох рук, або будь-який інший предмет, могли утворитись в строк та за обставин вказаних у постанові.

Виявлені у ОСОБА_11 гіперемії (почервоніння) передньої та бокових поверхонь шиї не є тілесними ушкодженнями, і хоча у висновку вказано що виникнення їх за обставин, на які вказує ОСОБА_19 , а саме, при удушені, не виключається, проте це спростовується поясненнями експерта, що при удушенні руками в ділянці шиї виникають крововиливи від пальців, чого об`єктивно встановлено не було.

Сама обвинувачена вказала, що потерпілий ОСОБА_13 душив її не один раз і навіть сидячи на ній. Таке удушення мало б супроводжуватися значним прикладенням сили і як наслідок у обвинуваченої утворилися б тілесні ушкодження у вигляді крововиливів. Таких ушкоджень у ОСОБА_11 не виявлено.

Твердження захисника, що син наніс удар обвинуваченій в спину, а не в обличчя, не підтверджується дослідженими по кримінальному провадженню доказами.

Встановлено, що наявні тілесні ушкодження у обвинуваченої виникли після удару потерпілим ОСОБА_9 , який пояснював, в суді першої та апеляційної інстанції, що коли побачив пораненого батька розлютився на матір і вдарив її в обличчя. Від удару вона впала між кухонною газовою плитою і стіною ванної кімнати. Цих обставин обвинувачена не заперечує.

Допитаний експерт ОСОБА_20 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що не виключається виникнення зазначених тілесних ушкоджень від одного удару, враховуючи їх розміщення.

Крім того, у обвинуваченої не виявлені тілесні ушкодження в області спини, грудей куди її, як вона вказує, наносили удари потерпілий ОСОБА_13 , а пізніше ОСОБА_9 ..

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника про те, що між потерпілим та обвинуваченою того вечора був конфлікт спростовується поясненнями потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_16 , які разом з малолітньою донькою знаходилися в іншій кімнаті будинку і не чули сварки чи бійки. Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що прийшов на кухню відразу як почув що його кличе батько.

Ці пояснення потерпілого ОСОБА_9 обвинувачена не оспорює та підтверджує, що ОСОБА_13 покликав сина, який відразу зайшов на кухню.

Також, колегія суддів, не приймає до уваги твердження апелянтів що поблизу домогосподарства між подружжям ОСОБА_21 виникла суперечка, яка переросла у бійку, оскільки крім показів обвинуваченої це не підтверджується іншими доказами по справі. Слідів залишків грунту чи трави на одязі або на тілі ОСОБА_11 чи потерпілого ОСОБА_13 виявлено не було.

Враховуючи досліджені докази по справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визнав покази ОСОБА_11 щодо конфлікту з чоловіком, який виник коли вона рвала траву надуманими, посилаючись на те що вони спростовуються показаннями понятих, слідчого та спеціаліста, які брали участь в проведенні слідчого експерименту та в подальшому огляду місця події, а також відеозапису слідчого експерименту.

З показань потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , свідків допитаних в суді першої інстанції ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , вбачається, що ініціатором суперечок та сварок була ОСОБА_11 , яка не працювала, зловживала спиртними напоями, була агресивна в стані сп`яніння.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, про те, що дії потерпілого за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди обвинуваченій, які б у зв`язку з цим викликали необхідність у нанесенні ОСОБА_24 удару ножем в життєво важливі органи потерпілого.

Згідно висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи на теперішній час ОСОБА_11 психічною хворобою не страждає, а тому може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих їй дій в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншого психічного розладу не знаходилась, застосування до неї примусових мір медичного характеру не потребує; в стані паталогічного сп`яніння, фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу не знаходилась, а тому усвідомлювала свої дії та могла керувати ними. (т. 1, а.с. 136-138).

Перевіряючи доводи апеляційних скарг про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченої з ч.1 ст. 115 КК України на ст.. 118 КК України, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що мотивація дій винної особи при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів. Чого об`єктивно встановлено по справі не було. Про напад потерпілого на обвинувачену зазначає лише обвинувачена ОСОБА_11 , іншого підтвердження цьому в матеріалах провадження немає.

Більш того ці показання обвинуваченої спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_16 ..

Тілесне ушодження від удару в обличчя у обвинуваченої виникло від удару сина останньої, ОСОБА_9 , що підтверджується його показами.

За таких обставин, твердження апелянтки та її захисника про те, що вбивство потерпілого було здійснено обвинуваченою з перевищенням меж необхідної оборони не знайшло свого підтвердження під час судового засідання першої та апеляційної інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченої та її захисника про недоведеність її вини у вчиненні злочину, за який її засуджено і про відсутність в її діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та про необхідність кваліфікації її дій за ст. 118 КК України є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а відтак апеляційні скарги обвинуваченого та її захисника задоволенню не підлягають.

Кваліфікуючи дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України, суд, врахувавши сукупність всіх обставин вчиненого діяння, спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винної та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, ставлення обвинуваченої до наслідків злочину, та дійшов обгрунтованого переконання, що зібрані та досліджені судом докази свідчили про наявність в ОСОБА_11 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_13 з мотивів неприязних відносин, оскільки, наносячи цілеспрямований удар ножем в життєво-важливий орган черевну порожнину, обвинувачена не могла не розуміти особливо-небезпечний характер своїх дій і їх можливі наслідки в вигляді смерті потерпілого. Поведінка ж обвинуваченої одразу після вчинення злочину - а саме залишення місця події, переховування у сусідів, невжиття заходів для надання допомоги потерпілому очевидно підтверджувало умисел на заподіяння смерті потерпілому.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_11 про безпідставне стягення з неї на користь потерпілої ОСОБА_8 19136 грн. матеріальної шкоди, перевірені колегією суддів та не беруться до уваги, оскільки остання на підтвердження витрат на поховання загиблого надала документальні підтвердження цих витрат від приватних підприємців з наявними в документах реквізитами.

Призначаючи покарання ОСОБА_24 суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, особу винної, обставини, які пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання, обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_24 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону за яким вона визнана винною, яке є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 та попередження вчинення нею нових злочинів.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої, на кваліфікацію її дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 21 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_11 та її захисника ОСОБА_10 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_11 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 02 травня 2016 р. (дня затримання) до 22 травня 2017 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою ОСОБА_11 яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2