Справа № 461/692/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2017 Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Солонка Пустомитівського району Львівської області, із вищою освітою, неодруженої, раніше судимої вироком Сихівського районного суду м. Львова від 15.06.2015 року за ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України; на підставі ст.70 КК України у вигляді 2 роки обмеження волі; у відповідності до вимог ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік і 6 місяців, яка до засудження проживала за адресою: АДРЕСА_1 ; перебуває під вартою з 25.10.2016 року на підставі ухвали Франківського районного суду м.Львова,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 18 липня 2016 року о 16:00 год., перебуваючи біля кінотеатру «Львів», що на вул.Самчука, 12 у м.Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом обману ОСОБА_5 , заздалегідь не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання з приводу оформлення права власності на земельну ділянку на території Солонківської сільської ради, представившись особою на ім`я ОСОБА_7 , заволоділа коштами ОСОБА_5 у сумі 1000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 24807 грн., чим завдала потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитана обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала у повному обсязі, щиро розкаялася та надала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, зокрема, про те, що вона 18 липня 2016 року о 16:00 год., перебуваючи біля кінотеатру «Львів», що на вул.Самчука, 12 у м.Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом обману ОСОБА_5 , заздалегідь не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання з приводу оформлення права власності на земельну ділянку на території Солонківської сільської ради, представившись особою на ім`я ОСОБА_7 , заволоділа коштами ОСОБА_5 у сумі 1000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 24807 грн.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють жодних обставин справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченої, яка на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, позитивно характеризується за місцем тримання під вартою у Львівській установі виконання покарань (№19). Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнає її щире каяття. Обставин, що обтяжують її покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання суд враховує і вимоги ч.1 ст.71 КК України, якою передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
З наведеного слідує, що вчинення засудженою нового злочину під час іспитового строку є підставою для застосування до неї ст.71 КК України, і покарання за новим злочином має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, і таке не може бути іншим, аніж позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_6 раніше судима згідно вироку Сихівського районного суду м.Львова від 15.06.2015 року за ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України; ст.70 КК України у виді 2 років обмеження волі; на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік і 6 місяців, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати ОСОБА_6 невідбуту частину покарання призначеного Сихівським районним судом м. Львова вироком від 15.06.2015 року, у виді 6 (шість) місяців обмеження волі, остаточно призначивши ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі.

Крім того, по даній справі потерпілою ОСОБА_5 подано цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_6 про стягнення з останньої майнової шкоди в сумі 24807 грн. з підстав викладених у позовній заяві.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні визнала цивільний позов у повному обсязі.

Оцінивши заявлений цивільний позов, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку обвинуваченої, суд прийшов до висновку, що така шкода знаходиться в прямому причинному зв`язку із вчиненим ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням, а тому у відповідності до ст.1166 ЦК України, враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що цивільний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років і 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати ОСОБА_6 не відбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 15.06.2015 року, у виді 6 (шість) місяців обмеження волі та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення 24807 грн. майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 24807 (двадцять чотири тисячі вісімсот сім) грн.

Стягнути з засудженої ОСОБА_6 на користь держави 879 (вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 60 (шістдесят) коп. процесуальних витрат за залучення експертів.

Речові докази:

-Розписку ОСОБА_8 від 18.07.2016 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1