Справа № 732/865/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/811/2017
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_6 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Рудня Щорського району Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого кочегаром ТОВ «Віанна Груп», раніше не судимого, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10

представника цивільного

відповідача ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у 3 (три) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні, прокурора Городнянського відділу Менської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_11 пред`явлений в інтересах держави в особі КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» про стягнення з ОСОБА_7 витрачених КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» на лікування ОСОБА_12 коштів в сумі 7489 грн. 71 коп. задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_7 на користь місцевого бюджету Чернігівської області кошти в сумі 7489 грн. 71 коп..

Цивільний позов ОСОБА_12 в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_7 про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду у зв`язку з подачею позивачем відповідної заяви.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ОСОБА_12 15793 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього стягнуто 20793 грн. 00 коп..

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в кримінальному провадженні в сумі 7272,06 грн., пов`язані з проведенням в ході досудового розслідування судових експертиз.

Речові докази, а саме автомобіль марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 залишено ОСОБА_7 , велосипед марки «Мінськ» залишено потерпілій ОСОБА_12 ( т. 1 а.121-123 ).

Накладений за ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 20.05.2016 року арешт на автомобіль марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , скасовано.

Як встановлено судом першої інстанції, 05 лютого 2016 року, близько 9 години 50 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по ділянці дороги, яка проходить по вулиці Шевченка у м. Городня, в районі розташування житлового будинку № 35 В, у напрямку виїзду з міста, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, а саме наявність заокруглення дороги і стан дорожнього покриття, яке було вкрите ожеледдю, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, що призвело до наїзду автомобілем на велосипедиста ОСОБА_12 , яка рухалася у зустрічному напрямку.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 порушив вимоги підпункту «б» пункту 2.3 ( для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний : бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі ); пункту 12.1 ( під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо - скелетної травми, що включає : відкриту черепно мозкову травму, перелом правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, перелом виличної кістки справа, забій лівої скроневої долі головного мозку, забійно - рвану рану правої тім`яно скроневої області, відкритий багатоуламковий перелом обох кісток правого передпліччя зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово медичної експертизи № 29 від 20.03.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог підпункту «б» пункту 2,3, пункту 12.1 Правил дорожнього руху України стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_12 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ухвалити рішення, яким в задоволенні вказаного позову в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вказане рішення є необґрунтованим, безпідставним, не відповідає фактичним обставинам справи, ні чинним нормам матеріального права, суперечить саме собі в своїй суті та порушує конституційні права страхової компанії на справедливий та упереджений суд. Зазначає, що на підставі ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода відшкодовується потерпілому у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю. Далі вказує, що потерпіла не зверталася до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявами про виплату страхового відшкодування, тобто не реалізувала своє право на отримання грошової компенсації понесених витрат на лікування, а тому позовні вимоги до страхової компанії в цивільному позову були передчасними і не підлягають задоволенню. Зазначає, що в своїй діяльності страховик керується вимогами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та дії договорів обов`язкового страхування, ЗУ «Про страхування». Враховуючи, що страхова компанія ніяким чином не порушила норм страхового законодавства, в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

Заслухавши доповідача, представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з вказаних обставин, думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так під час розгляду справи місцевим судом обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України визнав повністю.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_6 ставить питання про скасування вироку місцевого суду в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_12 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_12 згідно даних судово-медичної експертизи №29 від 20.03.2016 року отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо-скелетної травми, у зв`язку з чим проходила лікування.

До початку судового розгляду ОСОБА_12 було подано цивільний позов до ПАТ «НАСК «Оранта» в частині стягнення з даного відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 5000 гривень та матеріальної шкоди в розмірі 16373,00 гривень.

Під час розгляду кримінальної справи місцевий суд вказаний позов ОСОБА_12 задовольнив частково, стягнувши з ПАТ «НАСК «Оранта» в рахунок матеріальної шкоди кошти в сумі 15793,00 гривень, оскільки ця сума підтверджена належними доказами, а також 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а всього 20793,00 гривень.

Відповідно до ст.ст.1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст.ст. 1194, 1195 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно приписів ст.24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі" у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Із договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/3533122 ), укладеного 11.06.2015 між ОСОБА_7 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» вбачається, що при настанні страхового випадку страхова компанія здійснює виплату страхового відшкодування зокрема за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого, у сумі нанесених збитків, що підтверджуються необхідними документами, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми.

Положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» передбачено межі ліміту відповідальності страхової компанії за шкоду завдану майну 50000 грн., а за шкоду, завдану здоров`ю потерпілого 100000 грн.

Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги потерпілої ОСОБА_12 в частині стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» матеріальної шкоди в розмірі 15793,00 гривень, оскільки в даному випадку ПАТ «НАСК «Оранта» є належним відповідачем, завдана шкода підтверджена документально і покривається лімітом страхової відповідальності.

Відповідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправними діями щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 3,9 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року, із відповідними змінами, „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад виваженості, розумності та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних страждань потерпілої, яка зазнала тяжких тілесних ушкоджень, характер вимушених змін у її повсякденному житті, те, що потерпіла лікувався, втратила частину здоров`я, до цих пір не веде повноцінний спосіб життя, відчуває дискомфорт і незручності, вимушена докладати додаткові зусилля для організації свого життя і враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції є цілком адекватним стражданням потерпілої і підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «Оранта».

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги з приводу відсутності заяви потерпілої до ПАТ «НАСК «Оранта» і що в такому випадку потерпіла не реалізувала своє право на отримання грошової компенсації.

Адже, згідно п.37.1.3 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спричинена шкода не відшкодовується страховиком при умові невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

В матеріалах справи мається цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , який містить усі необхідні відомості з приводу факту дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга представника ПАТ «НАСК «Оранта» задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4