ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 348/1363/17

Провадження № 1-кп/348/243/17

25 липня 2017 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 80000137 за обвинувальним актом від 23.06.2017 р. щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, з професійно-технічною освітою, працюючого по тимчасовим заробіткам, на час вчинення злочину старшого солдата-військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом на посаді механіка-водія 3 відділення 3 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , на утриманні нікого не має, не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
10.07.2017 р. з військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України до Надвірнянського району для розгляду надійшов обвинувальний акт від 23.06.2017 р. у кримінальному провадженні № 0000137 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України та угодою про визнання винуватості від 23.06.2017 р.

Відповідно до обвинувального акту від 23.06.2017 року ОСОБА_4 обвинувачується у дезертирстві, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Так, 01.02.2017 р. ОСОБА_4 з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 укладено контракт про проходження військової служби на строк 3 (три) роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 12.05.2017 р. № 42-РС старший солдат ОСОБА_4 призначений на посаду механіка-водія 3 відділення З гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти вказаної військової частини.

Відповідно до наказу командира військової частини А З892 від 12.05.2017 р. № 114 старший солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду механіка-водія 3 відділення 3 гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_3 даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

15.05.2017 р. о 09 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) та продовжував незаконно перебувати поза її межами до 10 год. 00 хв. 22.06.2017 р., проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини.

22.06.2017 р. о 10 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , за сприяння військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , з`явився до військової прокуратури ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні дезертирства, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

23.06.2017 року між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.3 ст. 408 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 408 КК України, а саме 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком- три роки.

В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 ч.1 п.2 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 469 ч.4 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, передбачений ст. 408 ч. 3 КК України, в вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 і визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Враховуючи особу обвинуваченого та обставини при яких вчинений ним злочин, суд приходить до висновку, що іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_4 слід визначити три роки із застосуванням обмежень визначених п.п. 2, 3, 4 ст.76 КК України.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 23 червня 2017 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч. 3 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, а саме у виді п`яти років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком - три роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 під час іспитового строку такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи;

- без дозволу уповноваженого органу з питань пробації не виїжджати за межі України на постійне місце проживання;

- періодично з`являтись для реєстрації уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1