АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/415/17 Справа № 206/6041/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000809 за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_8 , в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Дніпропетровська, громадянина України, працюючого директором ТОВ «Ракета Інжиніринг», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05 липня 2011 року за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_12 ,

обвинувачений - ОСОБА_11

адвоката - ОСОБА_10 ,

представника малолітнього потерпілого - ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілих - ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача - ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИЛА :

Не погодившись з вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 року, обвинувачкний ОСОБА_11 подав апеляційну скарги в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий судоіий розгляд у суді першої інстанції через неповноту судового розгляду та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції при здійсненні судового розгляду не допитав свідка ОСОБА_14 , окрім того судом першої інстанції не було взято до уваги те, що ніяких слідчих дій окрім допиту проведено не було, оскільки саме слічий єксперимент виявив би справжню причину дорожньо транспортної пригоди.

Суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував те, що він сплатив в рахунок відшкодвання матеріальних та моральних збитків потерпілим 200 203 грн. Та не врахував те, що він має на утриманні паралізовану мати та він являється единим годувальником в родині.

Також не погодившись з вказаним вироком захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону україни, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноьу судового розгляду.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що в судовому засіданні 28.03.2016 року було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_15 яке судом задоволене, однак суд першої інстанції в порушення вимог ст. 363 КПК України, не допитав свідка ОСОБА_16 , та не з`ясувавши думку сторін кримінального провадження закінчив судовий розгляд та перейшов до судових дебатів, що призвело до порушення судом прав потерпілих на відшкодування шкоди завданой ДТП.

Також не встановивши фактичного власника автомобіля суд визнав допустимим доказом документ який викликає глибокий сумнів у сторін провадження, а саме договір позички. Нез`ясування всіх істотних обставин у кримінальному пловадженні призвело до їх поверхового дослідження.

Висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового ізгляду, так у мотивавальній частині вироку (с.9) суд в якості доказу винуватості суд посилається на протокол слідчого експерименту від 14.10.2015 року за участю свідка ОСОБА_17 з фототаблицею, відповідно до якого свідок на місці показав та розсказав про обставини скоєного ОСОБА_11 ДТП, яке сталося 24.08.2015 року (т. 2 а.п. 94-99), однак зазначеного документу матеріали кримінального провадження не містять.

В порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України судом було визнано обвинувальний акт від 22.10.2015 року таким, що відповідає нормам КПК, однак з цим погодитись неможливо. Так, в порушення вимог ст. 293 КПК України,обвинувальний акт обвинуваченому та захиснику було вручено слідчим ОСОБА_18 , а ні прокурором. Судом це порушення проигноровано та призначено справу до розгляду по суті.

З грубим порушенням судом було проведено судові дебати. Закінчення судового розгляду означає, в повному обсязі відбулося з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, і їх перевірка доказами. Головуючий опитує учасників судового провадження, чи бажають вони доловнити судовий розгляд і чим саме. У випадках заявления клопотань суд їх обговорює, у зв`язку з чим має раво ставити запитання сторонам чи іншим учасникам кримінального провадження

Безумовною підставою для скасування вироку є відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання, а також невиконання вимог закону про повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Таке фіксування судового процесу здійснюється обов`язково відповідно до вимог ч. 5 ст. 27 КПК України. Судом надані диски с записом судового процессу, відтак істотна частина запису не придатна для прослуховання, так запис судового засідання містить шум який перешкоджає прослуховування, запис судового засідання від 17.06.2016 року нечіткий та нерозбірливий, запис судового засідання від 14.06.2016 року складає 4 секунди, хоча судом вирішувалось питання про відкладання слухання у звязку з відсутністтю прокурора.

Крім того, в матеріалах провадження відсутній запис судових засідань 23.11.2016 року, 29.12.2015 ясу, в матеріалах провадження (Т.3.а.к.п. 192) міститься довідка про те що запис не здіснювався у звязку неявкою сторін провадження, що спростовується довідкой про повідомлення про наступну дату судового засідання від 29.12.2015 р з підписами сторін. Також відсутні протоколи судових засідань 17.02.2016 року та 14.07.2016 року. На СD диску записаному на технічному комплексі "Оберіг" взагалі відсутні протоколи судових засідань

Також не погодившись з вказаним вироком адвокат ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_19 в інтересах малолітнього ОСОБА_20 подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди змінити та стягнути солідарно з ОСОБА_11 , ТОВ «ВКФ «Ракета» (, 49000, м. Дніпропетровськ, Шосе Криворізьке, буд. 18а) на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 366 грн., та моральної шкоди 300 000 гривень;

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 , ТОВ «ВКФ «Ракета» (, 49000, м. Дніпропетровськ, Шосе Криворізьке, буд. 18а) на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000 гривень; стягнути солідарно з ОСОБА_11 , ТОВ «ВКФ «Ракета» (, 49000, м. Дніпропетровськ, Шосе Криворізьке, буд. № 18а) на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 гривень.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що обов`язок по відшкодуванню заподіяної потерпілим майнової та моральної шкоди має нести обвинувачений ОСОБА_11 та ТОВ «Ракета Інжиніринг» (про що суд вказує в описовій частині вироку), а не ТОВ «Виробничо-комерціна фірма «Ракета».

Крім того, суд помилково вбачає належним доказом договір позички транспортного засобу № 01/07/2015-ПКФ-РИ-а-1 від 01.07.2015 року та акту прийому передачі до нього, оскільки даний договір укладено між двома суб`єктами господарювання після вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення з метою ухилення ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Ракета» від обов`язку відшкодувати шкоду потерпілим.

Вказані доводи, при ретельному досліджені доказів, могли також вплинути на правильність висновків суду першої інстанції.

Таким чином у суду не було достатніх підстав вважати, що ТОВ « Виробничо -комерційна фірма «Ракета» не є належним співвідповідачем у цивільному позові потерпілих в кримінальному провадженні оскільки у документах які містяться в матеріалах кримінального провадження, вбачається що у ТОВ «ВКФ «Ракета» та ТОВ «Ракета Інжиніринг» одні і ті самі бенефіціари, а отже цей правочин укладений фактично між одними і тими самими особами спрямований лише на те, щоб уникнути зобов`язань щодо відшкодування майнової та матеріальної шкоди ТОВ «ВКФ «Ракета».

Також не погодившись з вказаним вироком прокурор, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції подав апеляційну скаргу в який не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його діяння, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 року, ОСОБА_11 визнано винним за скоєння кримінального злочину за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортиними засобом строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_21 в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 24 серпня 2015 року по 14 липня 2016 року з розрахунку один день позбавлення волі за два дні попереднього ув`язнення.

У задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_22 - відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень. В іншій частині цивільного позову відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 75000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень. В іншій частині цивільного позову відмовлено

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_11 на користь представника потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 300000 (триста тисяч) гривень. В іншій частині цивільного позову відмовлено

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою - залишено без змін.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно вироку суду ОСОБА_11 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 24 серпня 2015 року близько 19 год. 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи відповідно до договору позички транспортного засобу №01/07/2015-ПКФ-РИ-е-1» від 01.07.2015 року технічно справним автомобілем «Mercedes - Benz G55 AMG», реєстраційний № НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «ВКФ «Ракета», рухаючись в Самарському районі міста Дніпропетровська по вул. Чаплінській з боку вулиці Каширської в напрямку селища Любимівка, в ході руху в районі будинку № 117 по вул. Чаплінській, не діяв належним чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, в порушення вимог Правил дорожнього руху:

- п.п. «а» п. 2.9 відповідно до якого, «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних або токсичних речовин»;

- п. 12.3 відповідно до якого, «в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинення транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», діючи супереч п.1.3, п.1.5 Правил дорожнього руху України, якими передбачено обов`язок учасників дорожнього руху знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, бути взаємно ввічливими, своїми діями чи бездіяльністю не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, ігноруючи вимоги п.п. «б» п. 2.3. Правил дорожнього руху, яким водій зобов`язується бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не маючи будь - яких перешкод технічного характеру, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу шляхом застосування гальмування та безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля з автомобілем ВАЗ 2103 реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням гр-на ОСОБА_23 , який рухався попереду в попутному напрямку по смузі руху автомобіля «Mercedes - Benz G55 AMG», після чого автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_11 в некерованому стані виїхав вправо за напрямком свого руху на узбіччя, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_24 , малолітнього ОСОБА_20 , який знаходився в дитячому візочку та стоячий трактор «WEITUO TY 254», реєстраційний № НОМЕР_3 з причепом,

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди потерпілим були спричинені наступні тілесні ушкодження:

- потерпілій ОСОБА_24 : синець на нижній повіці правого ока; садно на спинці носа праворуч у середній третині; синці на внутрішній бічній та нижній поверхні правої молочної залози, у проекції внутрішнього нижнього квадранта та у проекції нижнього зовнішнього квадранта; синець на бічній поверхні грудної клітини , у нижній третині ліворуч, та частково бічної поверхні верхньої третини черевної стінки;садна біля нижнього краю, частково на передній бічній поверхні з переходом на задню черевну стінку та поперекову ділянку ліворуч, ділянка осадження, на тлі якої подекуди садна, синець на зовнішній бічній поверхні лівого стегна; на зовнішній та дещо задній бічній поверхні лівої підколінної ямки дві забійні рани; синець на передній поверхні правого стегна в верхній та середній третині; синець на внутрішній бічній поверхні правого стегна в середній третині; садно на зовнішній бічній поверхні правого колінного суглоба; садно на передній поверхні правої гомілки у середній третині; синець на тильній поверхні правої стопи у проекції плюсни; синець на передній поверхні лівого стегна в нижній третині, на тлі якого садно; синець на внутрішній поверхні лівого стегна, на тлі якого численні садна; два садна на внутрішній бічній поверхні лівої та правої гомілки; забійна рана на внутрішній бічній поверхні лівої гомілки в нижній третині; свіжі крововиливи у м`яких тканинах грудної клітини з місця переломів ребер праворуч та ліворуч, задньої поверхні лівого стегна; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, ділянки гострої емфіземи та дистелектази у легенях; морфологічна картина шокової реакції у нирках, печінці; стрес - реакція у наднирниках; ліворуч безуламкові переломи 7,8,9,10,11,12 ребер без ушкодження пристінкової плеври, які розташовані в проекції між середньо - ключичною, середньо - пахвовою та біляхребтовою лінією; крововилив в товщі м`яких тканин вище описаних синців та переламів ребер, на бічній та задній поверхні трудної клітини ліворуч; у проекції з`єднання 6 та 7 грудних хребців неповний перелом без ушкодження спинномозкового каналу та спинного мозку; перелом поверхні та у товщі крила клубної кістки та суглобової капсули правого кульшового суглобу; багато уламкові переломи верхньої та нижньої гілки лобкової кістки ліворуч; уламковий перелом на задній поверхні крила клубової кістки, у верхній третині, ліворуч; відшарування м`яких тканин від кісток скелету ліворуч в проекції вищевказаного розриву крижово-клубового з`єднання з розташуванням в їх товщі порожнистого утворення (гематоми); уламковий перелом з поверхні та у товщі проксимальної голівки стегнової кістки ліворуч; крововилив на зовнішній бічній поверхні правої гомілки у верхній та у середній третині; свіжі крововиливи у м`яких тканинах грудної клітини з місця переломів ребер праворуч та ліворуч, задньої поверхні лівого стегна; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів; ділянки гострої емфіземи та дистелектази у легенях; морфологічна картина шокової реакції у нирках, печінці; стрес реакція у наднирниках; крапкові крововиливи під плеврою легень та епікардом серця; рідкий стан крові; у порожнинах серця та великих судинах темно-червона рідка кров. Виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), спричинені за умови дорожньо-транспортної пригоди. Дані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, є небезпечними для життя в момент спричинення і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої 24.08.2015 року о 21 год. 55 хв. в приміщенні лікувального закладу;

- потерпілій ОСОБА_7 : рани в лобно - скроневій області ліворуч, в лобній області посередині; відкрита травма живота з пошкодженням передньо- бокової стінки живота, пахової області праворуч з випадінням тонкої кишки; відкритий перелом тазу: багато уламкові переломи крила та тіла підвздохвинної кістки праворуч, перелому кризця праворуч, розриву лонного та кризцево підвздохвинного сполучення, обширні рани лівої сідничної області, бокової та задньої поверхні правого стегна, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя, і утворились від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухаючогося автозасобу за умови дорожньо- транспортної пригоди;

-малолітньому потерпілому ОСОБА_20 : - сумісна травма, забій головного мозку 2-го ступеню, субарахноїдальний крововилив, лінійний перелом тім`яно-скроневої кістки праворуч, рублена рана правої скроневої ділянки, рублено-забійна рана верхньої повіки праворуч, садна обличчя, шиї, тулубу та кінцівок, закритий перелом правої плечової кістки, вивих кісток правого передпліччя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, та утворились від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухаючогося автозасобу за умови дорожньо-транспортної пригоди ;

- потерпілій ОСОБА_9 : гостра черепно-мозкова травма, струс головного мозку, рана потиличної області праворуч, закритий перелом остистого відростку 8-го грудного хребця, садна в грудному відділі хребта, садна обох плечей та ліктьових суглобів, передньої поверхні правого колінного суглобу, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (21 день), могли утворитись від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухаючогося автозасобу за умови дорожньо-транспортної пригоди.

В ході апеляційного розгляду захисник обвинуваченого та сам обвинувачений ОСОБА_11 наполягали на задоволенні своїх апеляційних скарг, просили вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції та заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_8 , в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , оскільки ваажли їх необшрунтованими та невмоивованими.

ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 наполягали на задоволенні апеляційної скарги іхнього представника ОСОБА_6 та просили вирок суду в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди потерпілим змінити, не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, та вважали апеляційні скарги захисника обвинуваченого та самого обвинуваченого ОСОБА_11 необгрунтованими та невмотивованими, такими, що не підлягають задоволенню.

Прокурор наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника обвинуваченого та самого обвинуваченого ОСОБА_11 оскільки вважає їх необгрунтованими та невмотивованими.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги за хисника обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 підлягають задоволенню, а апеляційні скарги прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_8 , в інтересах потерпілої ОСОБА_9 не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення. При цьому відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак суд цих вимог кримінального процесуального закону належним чином не виконав.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що в матеріалах справи відсутній технічний носій інформації, тобто на диску не міститься звукозапис судового засідання від 16 лютого 2016 року, коли досліджувались докази по даній кримінальній справі. (а.п. 5-9 т. 4).

Виходячи з наведеного суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити викладені в апеляційних скаргах прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_8 , в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 , щодо однобічності та необ`єктивности прийнятого рішення, та дослідженню доказів в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК.

Отже, згідно з п. 7 ч. 2 ст. 412 і п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є безумовною підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону повно й всебічно дослідити всі докази кримінального провадження, дати їм належну оцінку, а також перевірити інші доводи, викладені в апеляційній скаргзі прокурора, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Разом з тим, скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають перевірці під час нового судового розгляду.

При ухвалені вироку обвинуваченому ОСОБА_11 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів необхідно залишити без змін.

При вирішенні питання доцільності запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особи ОСОБА_11 , скоїв тяжкий злочин, має постійне місце проживання, також відношення обвинуваченого до скоєного, його поведінку після вчинення ним кримінального правопорушення, що є підставою вважати його винятково небезпечним для суспільства, а також думку потерпілих щодо міри покарання, які вважають необхідним признати покарання у вигляді максимального строку позбавлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити.

Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_8 , в інтересах потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 року щодо ОСОБА_11 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_11 у виді тримання під вартою продовжити до 28 квітня 2017 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4