печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_4 , розглянувши матеріали провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна ,
В С Т А Н О В И В :
23.11.2016 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 в порядку ст. 174 КПК України.
ОСОБА_3 у вимогах даного клопотання просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2016 на житловий будинок,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 2, загальна площа 1011 кв.м., житлова площа 563,7 кв.м., який на підставі спільної часткової власності належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, вказує, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано та з порушенням приписів ст. 170 КПК України, також посилається на те, що не може бути арештовано майно, оскільки не відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна.
Особа, яка звернулася із клопотанням ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в ньому.
Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання про скасування арешту заперечував.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.
Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000595 від 28.10.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 203-2, ч. 2 ст. 205 та ч. 3 ст. 212 КК України.
В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2016 накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 2, загальна площа 1011 кв.м., житлова площа 563,7 кв.м., який на підставі спільної часткової власності належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), шляхом накладення заборони на розпорядження та користуванням вказаним об`єктом нерухомості не за призначенням, та за виключенням використання вказаного житлового приміщення особами, які на законних підставах проживають у ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна та право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При цьому, відповідно до практики ЄСПЛ володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Разом з тим, обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений 13.05.2016 року та із клопотанням про арешт даного будинку слідчий звернувся 02.11.2016, тобто із минуваням значного проміжку часу.

Є слушними твердження суб`єкта звернення, про те, що даний житловий будинок не відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, оскільки власники майна вказують на те, що після повернення останнім будинку в ньому був здійснений ремонт, відповідно відсутні підстави вважати, що у будинку могли б ще бути збережені сліди, знаряддя вчинення злочину та він міг містити відомості які б слугували доказами у кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено, що є необхідність у забезпечені кримінального провадження, як арешт житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з чим кримінально процесуальний закон пов`язує можливість скасування арешту майна.

З огляду на те, що в ході судового розгляду даного клопотання слідчому судді не було надано доказів на спростування доводів заявника та з урахуванням загальних засад кримінального провадження, таких як, верховенство права, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-175, 309 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна задовольнити .
Скасувати арешт , накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м .Києва від 02 листопада 2016 року .,на житловий будинок , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 2,загальною площею 1011 кв.м., житловою площею 563,7 кв.м., який на підставі спільної часткової власності належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 13 год. 20 хв. 16 грудня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1