ухвала

06 лютого 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 08 грудня 2016 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

За вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2-4 ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 08 грудня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині призначеного покарання, та засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку вищевказаного вироку суду апеляційної інстанції судом касаційної інстанції.

Проте, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Так, за змістом скарги ОСОБА_4 посилається на відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на обґрунтування чого стверджує про невідповідність висновків місцевого суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Одночасно, у скарзі засуджений, вказуючи про незаконність вироку суду апеляційної інстанції та зазначаючи вимогу про його скасування, не наводить чітких та належних доводів на обґрунтування своєї позиції. Зокрема, посилається на неповноту та однобічність розгляду кримінального провадження щодо нього судом апеляційної інстанції.

Разом з тим, неповнота та однобічність судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження в силу вимог ст. 438 КПК України не є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції.

Також у скарзі ОСОБА_4 не зазначає про наявність таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення судом касаційної інстанції.

Окрім того, вимоги касаційної скарги не узгоджуються зі ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 08 грудня 2016 року щодо нього залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3