ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 23 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001932 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,
встановила:
Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2015 року засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого: 15 листопада 2011 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 395 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,
- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки з покладенням відповідних обов`язків, передбачених п. п. 2, 3,4 ст. 76 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

За вироком суду, ОСОБА_7 07 червня 2016 року близько 17 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні кафе-бару «Кос», що розташоване на вул. Смілянській. 25 у м. Черкаси, де відпочивав разом зі своєю знайомою ОСОБА_8 , у той час коли остання вийшла до вбиральні і залишила свій планшет «Леново» без нагляду, діючи раптово, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав цей планшет, вартістю 2000 грн і з викраденим з місця злочину втік. Того ж дня, ОСОБА_7 попросив свого знайомого ОСОБА_9 закласти даний планшет до ломбарду ПТ «Скарбниця» і отримав кошти у сумі 1 090 грн, які використав на особисті потреби.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, через надмірну суворість, а саме, захисник вважає, що до засудженого слід було застосувати ст. 69 КК України, оскільки він добровільно відшкодував шкоду, просить вирок та ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд суді апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити касаційну скаргу захисника без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 94 КПК України передбачено, що, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом у порядку ст. 349 КПК України без дослідження доказів щодо обставин справи.
Згідно журналу судового засідання та звукозапису судового розгляду, 11 серпня 2015 року ОСОБА_7 визнав пред`явлене йому органами досудового розслідування обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України у повному обсязі. Суд, отримавши згоду учасників судового розгляду на розгляд провадження у скороченому порядку без з`ясування фактичних обставин, переконався у добровільності позиції обвинуваченого з цього приводу та роз`яснив йому наслідки такого розгляду справи, зокрема те, що він буде позбавлений права оскаржити обставини.
Отже, обов`язкові умови розгляду провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КК України судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.
Доводи касаційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 не був присутній при розгляді провадження щодо нього у суді першої інстанції спростовуються матеріалами провадження та наявними звукозаписами перебігу судового процесу (а.п. 35)
Доводи касаційної скарги захисника про те, що засудженому не було роз`яснено право на укладення угоди про примирення, спростовуються підписами на пам`ятках, що наявні у матеріалах провадження (а.п.11,28,29).
Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За змістом ст. 69 КК призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.
Відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Як убачається з вироку місцевого суду при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд, врахувавши тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, позитивну характеристику засудженого, а також те, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному і активно сприяв розкриттю злочину, думку потерпілої, застосував до нього положення ст. 75 КК України.
Обставин, що пом`якшують покарання, та настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим, у провадженні не встановлено. Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, відшкодування шкоди потерпілій відбулось шляхом повернення їй викраденого планшету у зв`язку з викриттям особи, що вчинила кримінальне правопорушення.
Зміст вироку суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
Розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 суд апеляційної інстанції дотримався вимог ст. 419 КПК України, проаналізував доводи апеляційних скарг щодо незаконності вироку суду першої інстанції, дав на них відповіді, мотивувавши своє рішення належним чином.
З уваги на таке, судові рішення щодо ОСОБА_10 є законними і обґрунтованими, призначене покарання справедливим, а відтак касаційна скарга задоволенню не підлягає. Матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення інших вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судових рішень.
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
ухвалила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3