Справа № 368/643/17
Провадження № 1-в/368/110/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області
В складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2
З участю інших сторін провадження:
прокурор: ОСОБА_3
представник ВК : ОСОБА_4
Засудженмй: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику подання начальника Державної установи «Кагарицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Арданово Іршавського району Закарпатської області, громадянина України, до засудження фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 12 червня 2015 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 119 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- 29 лютого 2016 року згідно ухвали Кагарлицького районного суду Київської області зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.02.2015 р. по 14.07.2015 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, щодо умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання на підставі ст. 81 КК України, суд, -
В С Т А Н О В И В :
24.05.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло подання начальника Державної установи «Кагарицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Арданово Іршавського району Закарпатської області, громадянина України, до засудження фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 12 червня 2015 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 119 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- 29 лютого 2016 року згідно ухвали Кагарлицького районного суду Київської області зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.02.2015 р. по 14.07.2015 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, щодо умовно дострокового звільнення засудженого від призначеного основного покарання на підставі ст. 81 КК України, в якому:
- адміністрація Кагарлицької виправної колонії Київської області (115) та спостережна комісія при Кагарлицькій райдержадміністрації клопочуться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про умовно дострокове звільнення, без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами засудженому ОСОБА_5 .
24.05.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання даного кримінального провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 .
25.05.2017 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про слухання даного кримінального провадження з засудженим ОСОБА_5 в режимі відеоконференції з Державною установою Кагарлицька ВК 115.
В судовому засіданні представник ВК 115 ОСОБА_4 подання підтримав, та зазначив, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування умовно дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подання ВК 115 підтримав, зазначивши при цьому, що він своєю позитивною поведінкою та відношенням до праці довів ту обставину, що став на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього можливе застосування положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання.
В судовому засіданні прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення подання ВК 115, так як вважає, що засуджений мав чотири стягнення, одне з яких погашено в установленому законом порядку за чотири місяці до направлення подання до суду про застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, що, до суду, що на його думку не може свідчити про його усталену правослухняну поведінку під час відбування покарання, тому до нього не можливе застосування положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування призначеного основного покарання.
В судове засідання представник спостережної комісії при Кагарлицькій РДА не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.
Суд, вислухавши представника ВК -115 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , які подання підтримали, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення подання, дослідивши матеріали подання, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання ВК - 115, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Арданово Іршавського району Закарпатської області, громадянин України, до засудження фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:

- 12 червня 2015 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 119 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- 29 лютого 2016 року згідно ухвали Кагарлицького районного суду Київської області зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.02.2015 р. по 14.07.2015 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
Початок строку покарання: «21» лютого 2016 року.
Кінець строку покарання: «29» вересня 2018 року.
1/2 строку покарання: «29» вересня 2016 року.
Прибув в Кагарлицьку виправну колонію Київської області ( 115 ) із Чернігівського СІЗО, де утримувався з 02.03.2015 року, де дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.
По прибуттю в «ВК 115» 15 серпня 2015 року працевлаштований різноробочим на виробництві установи.
В останній, короткий період відбування покарання, до настання пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокове звільнення від відбування покарання, а саме, в період відбування покарання у Кагарлицькій ВК 115 до праці відноситься добре, завдану роботу виконує добросовісно, за що отримав два заохочення, проте, за весь час відбування покарання в установі виконання покарань мав поведінку, яка, на думку суду не може свідчити про його добросовісне відношення до праці, так як мав чотири стягнення.
Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 має:
заохочення:
1. 03.11.2016 р. За добросовісне та якісне проведення роботи по Знято стягнення Нач. ВК
підготовці посівного матеріалу. від 23.06.2016 р.
2. 06.04.2017 р. За активну участь в суспільно корисному житті Подяка Нач. ВК
відділення, проведення косметичного ремонту.
дисциплінарні стягнення:
1. 22.10.2015 р. Відмовився виходити на відпрацювання згідно ДІЗО 15 діб Нач. ВК
ст. 118 КВК України. (05.05.2016 р. погашено)
2. 23.06.2016 р. Відмовився прибирати туалет згідно графіка. ДІЗО - 15 діб Нач. ВК
3. 30.06.2016 р. Відмовився виходити на відпрацювання Догана Нач. ВК
згідно ст. 118 КВК України.
4. 07.07.2016 р. Відмовився виходити на відпрацювання Сувора догана Нач. ВК
згідно ст. 118 КВК України.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_5 не може свідчити достеменно про той факт, що засуджений став на шлях виправлення і перевиховання, а тому не заслуговує, на думку учасників процесу, зокрема, прокурора, та, відповідно, суду, згідно ст.. 81 КК України умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.
Так, згідно ст. 81 КК України:
1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Отже, за змістом ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може стосуватися: а) лише основного покарання; б) як основного, так і додаткового покарання; в) лише додаткового покарання.
При цьому, оскільки даний різновид звільнення від подальшого відбування покарання за своєю природою може бути поширений лише на строкові покарання, єдиний вид додаткового покарання, щодо якого можливе застосування ст. 81 КК України, - це позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю
2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як встановлено судом, засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою під час відбування покарання в установі виконання покарання не довів тієї обставини, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.
Що ж стосується сумлінної поведінки, та добросовісного відношення до праці, то така відсутня в поведінці засудженого ОСОБА_5 , так як засуджений за час відбування покарання мав чотири стягнення за неналежне відношення до праці, що, на думку суду, та прокурора не може доводити ту обставину, що засуджений мав сумлінну поведінку та добросовісно відносився до праці.
3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
При вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 судом було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.
Формально - юридичні підстави передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку покарання.
Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.
Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:
а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст.12 КК України;
Так, ОСОБА_5 засуджений за:
- вчинення необережного злочину, тобто за скоєння злочину, який передбачено ч. 1 ст. 119 КК України.
Санкція ч. 1 ст. 119 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Згідно положень ч. 3 ст. 12 КК України, злочин, вчинений засудженим ОСОБА_5 відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
б) форма вини. Злочин, який передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, та який вчинений засудженим ОСОБА_5 є злочином, вчиненим з необережності.
З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою відносно засудженого ОСОБА_5 законом встановлений загальний (п.1 ч. 3 ст.81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.
Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, то такі є в наявності.
Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх недостатньо на даному етапі відбування покарання засудженим призначеного йому покарання.
Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою під час відбування покарання в повній мірі не довів своє виправлення та перевиховання.
Встановлюючи ці підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, наголошує на наступному:
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

- так, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 21 лютого 2015 року, тобто, 2 роки 3 місяці.
За вищевказаний період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 отримав лише два заохочення, при наявності чотирьох стягнень, що, на думку суду, вказує на ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 бажає настання лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України, без наявності оціночних підстав.
Окрім того, суд звертає особливу увагу на ту обставину, що 10.11.2017 року у установі виконання покарання на засіданні комісії установи виконання покарань з питань застосування до засуджених умовно дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та встановлення адміністративного нагляду відбувався розгляд питання щодо застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 , проте, по результатх розгляду даного питання комісія прийшла до висновку щодо не застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, так як засуджений ОСОБА_5 на час розгляду питання про застосування до нього пільги мав лише одне заохочення, мав чотири дисциплінарні стягнення, два з яких було не знято та не погашено в установленому законом порядку, за час відбування покарання не довів своє виправлення, тому до нього не можливо застосувати пільгу згідно ст. 81 КК України.
Відповідно, отримання пільги засудженим ОСОБА_5 лише після відмови про застосування до нього пільги комісією, суд розцінює лише як намагання формального досягнення умов для застосування до нього пільги, так як засуджений ОСОБА_5 змінив свою поведінку лише після відмови в застосуванні пільги комісією.
Отже, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст.. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок часу після погашення останнього стягнення та наявність заохочень, які були направлені лише на зняття попередньо отриманих стягнень не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст.. 81 КК України.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та невідповідають положенням ст.. 9 КВК України.
Обставини справи свідчать лише про наявність посередних (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які не дають змоги суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як посередня, став на шлях виправлення та виховання, а тому суд критично відноситься до висновків щодо особи засудженого ОСОБА_5 , які містяться в характеристиці на засудженого ОСОБА_5 , та яку надала адміністрація установи виконання покарань, яка є ініціатором застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України.
Відповідно, суд вважає, що отримання засудженим ОСОБА_5 лише двох заохочень та наявність чотирьох стягень за весь час відбування покарання слід розцінювати як бажання засудженого до настання лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України, ( як то, - відбуття 1/2 частини призначеного судом основного покарання, відсутність діючих стягнень), без наявності оціночних підстав, (реальні підстави вважати, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання), які, на думку суду, також мають вагоме значення при вирішенні питання щодо застосування до засуджених пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання.
Суд наголошує на тій обставині, що кількість стягнень, які отримав засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в установі виконання покарання, вдвічі перевищує кількість заохочень, які ним були ним отримані, тобто, кількість стягнень значно превалює над кількістю заохочень, що не може свідчити про усталену правослухняну поведінку засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання, що, звісно ж, на думку суду виключає застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України.
Крім того, щодо свого висновку щодо відсутності в повному обсязі підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання суд застосовував положення ст. 6 КВК України.
Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, отримання лише двох заохочень з метою погашення попередніх стягнень не свідчить на думку суду про систематичність дій засудженого, які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Поведінка засудженого ОСОБА_5 в установах відбування покарання свідчить лише про його правослухняну поведінку безпосередньо перед настанням пільги, проте, суд наголошує на тій обставині, що наявність самого факту правослухняної поведінки за короткий проміжок часу під час відбування покарання не є безумовною підставою для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання, тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні клопотання установи виконання покарань у відношенні засудженого ОСОБА_5 щодо його умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у вигляді позбавлення волі.
При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.»
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.
Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст..ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно, суд при винесенні даної ухвали враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_5 відсутні достатні ознаки остаточного перевиховання та ставлення на шлях виправлення, ОСОБА_7 , як вбачається з позиції учасників процесу, зокрема, прокурора, та матеріалів провадження, остаточно ще не став на шлях виправлення та перевиховання, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 6, 9 КВК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 81 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Арданово Іршавського району Закарпатської області, громадянина України, до засудження фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 12 червня 2015 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 119 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- 29 лютого 2016 року згідно ухвали Кагарлицького районного суду Київської області зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.02.2015 р. по 14.07.2015 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, - щодо умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання на підставі ст. 81 КК України, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб.
Суддя ОСОБА_1