АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0014458 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.02.2016 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік;
- 06.04.2016 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Стаханов Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: Луганська
____________________________________________________________
Справа №11-кп/796/870/2017 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1
область, АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 19.05.2016 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2017 року:

- ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попередніми вироками Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2016 року та Оболонського районного суду м. Києва від 06.04.2016 року, і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

- ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.05.2016 року, і остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що 12 листопада 2016 року приблизно о 23 год. 40 хв. ОСОБА_8 , маючи на меті збагатитись за рахунок чужого майна, вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 , та розробили злочинний план, відповідно до якого ОСОБА_9 повинен був спостерігати за обстановкою та попереджати про небезпеку, в той час коли ОСОБА_8 повинен був вчиняти крадіжку фар з автомобіля «Porshe».
13 листопада 2016 року приблизно о 03 год. 40 хв. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , приїхали на автомобілі «Toyota Rav4», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , до будинку АДРЕСА_4 , де виявили припаркований на узбіччі автомобіль «Porshe Cayenne» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно до заздалегідь розробленого плану, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 , використовуючи заздалегідь підготовлені предмети - викрутку та шомпур для вчинення крадіжки фар, почав знімати ліву передню фару з автомобіля «Porshe Cayenne» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , а ОСОБА_9 в цей час стояв поблизу автомобіля спиною до ОСОБА_8 та слідкував за обстановкою, яка склалася, а у разі виявлення сторонніх осіб повинен був повідомити про це ОСОБА_8 .

В цей час злочинні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були виявлені водієм сусіднього припаркованого автомобіля ОСОБА_11 , який в свою чергу повідомив про кримінальне правопорушення власника автомобіля «Porshe Cayenne» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_12 , яка спільно із ОСОБА_13 припинили злочинні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , направлені на повторну, за попередньою змовою групою осіб, крадіжку чужого майна, та затримали останніх на місці вчинення злочину, відповідно злочинні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не були закінчені з причин, що не залежали від їх волі, та останні не встигли вчинити всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, повторно вчинили незакінчений замах на таємне викрадення автомобільних фар з автомобіля «Porshe Cayenne», 2007 року випуску, вартістю 49 284 грн.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи, вважаючи вирок суду суворим, просить його змінити та призначити йому більш м`яке покарання.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що він свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та зрозумів всю хибність злочинного шляху, допоміг слідчим органам у розкритті даної справи, має міцні соціальні зв`язки, а саме - дитину та батьків похилого віку, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, а також відсутні обставини, які обтяжують його вину, відсутня матеріальна шкода і потерпіла сторона не має ніяких претензій до нього, при цьому, дане правопорушення не має ознак насилля проти людини та відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Крім того зазначає, що він має низку серйозних хронічних захворювань і у зв`язку із тяжким станом здоров`я постійно перебуває на стаціонарному лікуванні в медичній частині Київського СІЗО та потребує довготривалого лікування в лікарні специфічного профілактичного медичного закладу, так як лікування повинно бути надано в повному обсязі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , просить зменшити йому строк покарання, оскільки він свою вину визнає повністю, щиро розкаюється у скоєному, має хворих батьків похилого віку, та на даний час його батько, який є інвалідом, знаходиться на лікуванні.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.
Згідно довідки медичної частини Державної установи "Київський слідчий ізолятор", стан здоров`я засудженого ОСОБА_9 на даний час розцінюється як вкрай тяжкий з тенденцією до постійного погіршення, що може призвести до летального кінця, у зв`язку з чим він не може приймати участь у судовому засіданні, а тому колегія суддів, враховуючи, що клопотання від обвинуваченого ОСОБА_9 щодо його участі в апеляційному розгляді не надходило, з урахуванням думки учасників судового провадження, вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційних скарг кожного з обвинувачених, а також прокурора, який заперечував проти їх задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, яку не було доведено до кінця з причин, які не залежали від їх волі.

Всупереч тверджень ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , міра покарання кожному з них призначена з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Так, при призначенні обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ними корисливого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а також обставини його вчинення; дані про особу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен з яких раніше притягувався до кримінальної відповідальності і вчинив даний злочин під час іспитового строку, встановленого щодо кожного з них попередніми вироками судів, що і ОСОБА_8 , і ОСОБА_9 задовільно характеризуються за місцем проживання, не перебувають на обліках у відповідних лікарів-спеціалістів, що на момент вчинення злочину ОСОБА_8 працював, а ОСОБА_9 суспільно-корисною працею не займався, але має ряд тяжких захворювань, у зв`язку з якими перебуває на стаціонарному лікуванні в медичній частині Київського слідчого ізолятора і потребує специфічного довготривалого лікування.

Належним чином при цьому враховано судом і обставину, що пом`якшує покарання обвинувачених - їх щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити і ОСОБА_8 , і ОСОБА_9 покарання саме у виді позбавлення волі, так як їх виправлення, перевиховання та попередження вчинення ними нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства, а з урахуванням того, що ОСОБА_8 не відбув покарання, які були призначені йому вироками Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2016 року та Оболонського районного суду м. Києва від 06.04.2016 року, то остаточне покарання визначив ОСОБА_8 на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попередніми вироками, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, а ОСОБА_9 , який вчинив злочин, не відбувши покарання, яке було йому призначено вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.05.2016 року, остаточне покарання визначив на підставі ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за цим вироком, у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Вимоги обвинувачених щодо врахування ряду обставин, а саме - ОСОБА_8 про наявність у нього хворих батьків похилого віку та перебування на даний час його батька, який є інвалідом, на лікуванні, і ОСОБА_9 про наявність у нього дитини та батьків похилого віку, як підстав для пом`якшення призначеного кожному з них судом покарання, не можуть бути задоволені, оскільки ці обставини об`єктивними даними кримінального провадження не підтверджено, а ряд інших обставин, на які посилається в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_9 , і зокрема щодо вкрай незадовільного стану його здоров`я, то вони були враховані судом при призначенні ОСОБА_9 покарання, яке до того ж кожному з них визначено з урахуванням саме того, що і ОСОБА_8 , і ОСОБА_9 новий злочин вчинили протягом невідбутої частини покарання за попередніми вироками щодо кожного з них, а тому таке покарання за своїм видом і розміром і щодо ОСОБА_8 у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, і щодо ОСОБА_9 у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, не лише відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, але і є необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання кожного з обвинувачених.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

____________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3