Справа №552/24/17
Провадження № 1-кп/552/62/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.01.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

та захисника ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Федіївка, Решетилівського району, Полтавської області, українця громадянина України, освіта середня, одруженого, має дитину 2016 р.н., працюючого слюсарем Полтавстандартметрологія, раніше не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 396 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2016 року, у денний час, до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 приїхав його товариш ОСОБА_6 на автомобілі «ВАЗ-2106» в кузові бежевого кольору та розповів, що вказаний автомобіль він викрав у м. Миргород, Полтавської області. Також ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 поїхати на вказаному автомобілі до мікрорайону «Климівка» у м. Полтаві та продати транспортний засіб знайомим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 сів за кермо зазначеного автомобіля та разом із ОСОБА_5 , який перебував у автомобілі в якості пасажира поїхали до мікрорайону «Климівка», де намагались продати викрадений ОСОБА_6 автомобіль незнайомим ОСОБА_5 людям. Автомобіль реалізувати не вдалось, а тому ОСОБА_6 відвіз ОСОБА_5 додому, а сам поїхав у власних справах.

У подальшому, через 3-4 дні, ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_5 та попросив останнього поставити викрадений автомобіль «ВАЗ-2106» у належному ОСОБА_5 гаражі, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_5 погодився надати ОСОБА_6 власний гараж для автомобіля «ВАЗ-2106», який їм напередодні не вдалося продати, власний автомобіль «ВАЗ-2105» залишив на стоянці, а ключі від гаражу віддав ОСОБА_6 .

Наступного ранку ОСОБА_5 з ОСОБА_6 на автомобілі «ВАЗ-2101» поїхали до вказаного гаражу за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 відчинив гараж взяв із багажника викраденого автомобіля «ВАЗ-2106» запасне колесо та зняв ковпаки з колес. Після цього, ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля «ВАЗ-2106», а ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля «ВАЗ -2101» і вони поїхали до залізничного переїзду у м. Полтаві. ОСОБА_5 зупинився за переїздом, а ОСОБА_6 поїхав у сторону смт. Диканька, як він повідомив ОСОБА_5 напередодні, щоб продати автомобіль. Приблизно через 15 хв. ОСОБА_6 повернувся пішки до місця стоянки ОСОБА_5 , сів за кермо автомобіля «ВАЗ-2101» і вони приїхали до будинку, де проживає ОСОБА_5 .

Крім того, через деякий час ОСОБА_6 знову звернувся до ОСОБА_5 з проханням надати йому ключі від належного ОСОБА_5 гаражу розташованого за адресою : АДРЕСА_3 для переховування викраденого ОСОБА_6 автомобіля «ВАЗ-2107» червоного кольору. ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ОСОБА_6 потрібне приміщення для переховування викраденого ним транспортного засобу, знову надав ОСОБА_6 ключі від належного йому гаража.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 396 ч.1 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину (незаконного заволодіння транспортними засобами).

В судовому засіданні під час підготовчого провадження встановлено, що між прокурором прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 30.12.2016 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.396 ч.1 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ст.396 ч.1 КК України у виді 3 років обмеження волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладена угода між сторонами відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Угоду від 30.12.2016 року по кримінальному провадженню №0000370 про

визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , і обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.396 ч.1 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом 1 року не вчинить нового злочину.

Зобов`язати ОСОБА_5 , протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи і повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання скасувати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий ОСОБА_1