АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1074/17 Справа № 202/1656/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року клопотання старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м. Дніпро ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , про накладення арешту на грошові кошти задоволено частково та накладено арешт на грошові кошти у видатковій частині, що знаходяться на рахунку ФОП ОСОБА_7 , № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" (МФО 320984), розташованому за адресою : м. Днiпро, вул. Ливарна, 17А, та зупинено видаткові операції по зазначеному та іншим рахункам за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) до бюджету або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та видатків, пов`язаних з виплатою заробітної плати.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що клопотання слідчого є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню частково, оскільки є достатньо підстав вважати, що безготівкові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках суб`єктів господарювання «тіньового» сектору економіки, мають важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та є ключовими доказами, які допоможуть встановити джерела їх надходження, а також необхідні для забезпечення у майбутньому цивільного позову з метою відшкодування спричинених державі збитків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Вказує, що відповідно до КПК України слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна не зробив аналіз виниклої ситуації, не навів жодної підстави, передбаченої ст. 170 КПК України, для накладення арешту майна і задовольнив клопотання слідчого, яке не відповідає вимогам ст. 171 КПК України. Зауважує, що в даному провадженні ОСОБА_7 не повідомлено про підозру, вона не допитувалась, а також в матеріалах провадження відсутній цивільний позов зацікавлених осіб. Крім того, слідчий суддя не встановив можливість використання вказаного майна як доказу або застосування до нього спеціальної конфіскації. Стверджує, що взагалі не зрозуміла яким чином ФОП ОСОБА_7 причетна до вказаного кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника ФОП ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Апеляційним судом встановлено, що 16.12.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001061 внесено відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 191 КК України, та в межах вказаного кримінального провадження старший слідчий СВ ФР Лівобережної ОДПІ м. Дніпро ОСОБА_8 звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , про накладення арешту на грошові кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як випливає із клопотання слідчого та оскаржуваної ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на грошові кошти ФОП ОСОБА_7 стало твердження слідчого, з яким погодився і слідчий суддя, що безготівкові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках суб`єктів господарювання «тіньового» сектору економіки, мають важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та є ключовими доказами, які допоможуть встановити джерела їх надходження, а також необхідні для забезпечення у майбутньому цивільного позову з метою відшкодування спричинених державі збитків.

Також, клопотання слідчого містить посилання на ст. 1172 ЦК України щодо обов`язку фізичної та юридичної особи відшкодувати шкоду.

З вказаними висновками слідчого судді, апеляційний суд погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно частин 2, 4, 5 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави застосування арешту майна.

Вказаним вимогам кримінального процесуального закону оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає в повній мірі.

Як вбачається з клопотання слідчого та ухвали слідчого судді, в них не зазначено з яких саме підстав, передбачених ч. 2 ст.170 КПК України, накладено арешт на грошові кошти ФОП ОСОБА_7 .

Встановлено, що відносно ФОП ОСОБА_7 не здійснюється кримінальне провадження, тому ФОП ОСОБА_7 в даному провадженні має статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна.

При цьому, слідчим суддею залишено поза увагою, що накладення арешту на майно третьої особи на підставі п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України можливо тільки за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, зокрема якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 962Кримінального кодексу України (ч. 4 ст. 170 КПК України).

При цьому, будь-яких відомостей, які б свідчили про наявність обставин, що грошові кошти ФОП ОСОБА_7 набуті безоплатно або в результаті протиправної схеми з розкрадання бюджетних коштів ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не зазначено, та не долучено відповідних доказів до клопотання слідчого.

Посилання в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді, що накладення арешту є необхідним для забезпечення у майбутньому цивільного позову з метою відшкодування спричинених державі збитків, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки зазначене не може бути підставою для накладення арешту в силу ч. 6 ст.170 КПК України.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у такому випадку арешт може бути накладений на майно обмеженого кола суб`єктів - підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями або бездіяльністю підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, або неосудної особи, що вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за умови наявності обґрунтованого розміру цивільного позову.

Як було зазначено вище, про підозру ОСОБА_7 не повідомлено, дане кримінальне провадження здійснюється щодо посадових осіб інших юридичних осіб, а також цивільний позов до ФОП ОСОБА_7 не пред`явлений.

З наданих матеріалів випливає, що існує підозра у використанні ФОП ОСОБА_7 як елементу протиправної схеми з розкрадання бюджетних коштів, оскільки підприємство з ознаками фіктивності ТОВ «Форум Брандіг» здійснювало документальне оформлення безтоварних операцій по взаємовідносинами з ФОП ОСОБА_10 .

При цьому, як клопотання слідчого так і ухвала слідчого судді містять лише загальні формулювання обґрунтованості вказаних тверджень та мети арешту майна згідно положень процесуального закону, без подальшої конкретизації стосовно ФОП ОСОБА_7 , а також не містить будь-якого обґрунтування необхідності арешту зазначеного майна.

Посилання слідчого та слідчого судді, що накладення арешту на грошові кошти ФОП ОСОБА_7 є необхідним, оскільки це допоможе встановити джерела їх надходження, колегія суддів розцінює критично, тому що досягнення такої мети можливо в інший спосіб, зокрема проведенням відповідних експертиз та аналізу банківських транзакцій.

В силу ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного та враховуючи те, що при вирішенні питання про арешт зазначених у клопотанні грошових коштів слідчим та слідчим суддею були порушені зазначені вище норми кримінального процесуального закону, колегія суддів, з огляду на вимоги ст. 370 КПК України, ч. 3 ст. 407 КПК України вважає, що апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року - скасуванню з постановленням нової ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 284, 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року про накладення арешту на грошові кошти у видатковій частині, що знаходяться на рахунку ФОП ОСОБА_7 , № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" (МФО 320984), розташованому за адресою : м. Днiпро, вул. Ливарна, 17А скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м. Дніпро ОСОБА_8 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , про накладення арешту на грошові кошти у видатковій частині, що знаходяться на рахунку ФОП ОСОБА_7 , № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" (МФО 320984), розташованому за адресою : м. Днiпро, вул. Ливарна, 17А відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4