Роздільнянський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________
Справа № 511/2577/16-к
Номер провадження: 1-кп/511/133/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.05.2017м.Роздільна

Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого та цивільного відповідача - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5
представника Роздільнянського районного відділу з питань пробації ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000034 від 10.10.2016року, який надійшов від Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокрасне Роздільнянського району, Одеської області, громадянина України, розлученого, працюючого по найму, з середньо технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.246 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 12.01.2016 приблизно в 12.30, за попередньою змовою з особою, кримінальне провадження відносно якого закрито за п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, діючи з прямим умислом, направленим на незаконну порубку лісу без мети збуту, прибули до Роздільнянського лісництва ДП «Одеське лісове господарство» у квартал № 9 виділ № 3, розташованому в 800 метрах від с. Новокрасне Роздільнянського району Одеської області де, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, використовуючи ручну пилку, незаконно, без лісорубного квитка (ордера), спиляли 5 дерев породи - акація, діаметром стволу 8 см. та 5 дерев породи акація, діаметром стволу 10 см, після чого погрузили спиляні дерева на спину та почали переносити до місця проживання.

В результаті незаконної рубки ОСОБА_4 і особою, кримінальне провадження відносно якого закрито за п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України 10 акацій без лісорубного квитка(ордера) природним ресурсам спричинено матеріальні збитки на загальну суму 1184,10 грн., розрахованим згідно з Постановою КМУ №665 від 23.07.2008 року, що являється істотною шкодою.

Прокурором в інтересах держави в особі Державного підприємства «Одеське лісове господарство» заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної шкоди в розмірі 1184,10грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинені злочину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що дійсну взимку 2016 року він зі своїм товарищем, якого вже не має, пішов до лісосмуги біля с.Новокрасне Роздільнянського району Одеської області з метою напиляти дрова, оскільки не було чим обігривати своє житло. Так, він напиляв за допомогою ручної пилки десядь дерев породи акація, після чого почав носити їх до дому, однак був затриманий в той же день лісником. Кається в содєяному. Цивільний позов, завялений прокурором визнає в повному обсязі.
Представник потерпілої особи - ДП "Одеське лісове господарство" ОСОБА_8 в судове засідання не прибула, надав через канцелярію суду заяву з проханням розглянути справу без її участі у зв`язку із зайнятості на роботі. В заяві потерпіла зазначила, що позов прокуратури підтримує в повному обсязі і просить призначити ОСОБА_4 покарання, згідно чинного законодавства (а.с.26)

Таким чином показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує .
З урахуванням повного визнання вини обвинуваченого у вчиненні злочину, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 246 КК України, як незаконна порубка лісу, що заподіяла істотну шкоду.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується позитивно за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває і є особою раніше не судимою, в силу ст. 89 КК України.

Судом враховується, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Із досудової доповіді, складеної за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 Роздільнянського районного відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції видно, що обвинувачений ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності вперше, проживає за постійним місцем проживання, працює за наймом, розлучений. Стан здоров`я задовільний, не підтримує зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою, періодично вживає алкогольні напої. Обвинувачений провинну визнає, розкаюється, поведінку контролює.
Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без застосування покарання у виді позбавлення чи обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинувачених, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України, є зокрема і визнання вини обвинуваченого і щире каяття у вчиненому, і активне сприяння розкриттю злочину, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді обмеження волі та можливим звільнити його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Розглядаючи заявлений прокурором в інтересах держави в особі Державного підприємства «Одеське лісове господарство» цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної шкоди в розмірі 1184,10грн., суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. В частині 5 цієї статті зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» - особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів, несуть відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, передбачено ст. 105 ЛК України.

Згідно ст. 107 ЛК України та ст. 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» - підприємства, установи, організації та громадяни повинні відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги прокурора щодо стягнення з обвинуваченого 1184,10грн. підлягають задоволенню, оскільки винуватість обвинуваченого в спричиненні ДП «Одеське лісове господарство» злочинними діями матеріальної шкоди у вказаному розмірі встановлено під час розгляду справи в суді, сума спричиненої шкоди обвинуваченим не оспорюється і він повністю визнав вимоги прокурора.

Речових доказів по справі не має.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Цивільний позов прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури, заявлений в інтересах держави в особі Державного підприємства «Одеське лісове господарство» - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави в особі Державного підприємства «Одеське лісове господарство» в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 1184 (тисячу сто вісімдесят чотири)грн. 10коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1