Справа № 296/2391/17
УХВАЛА
Іменем України
29 березня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Житомирі клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну підозрюваному запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у кримінальному провадженні № 0000136 від 06.10.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2017 року до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира звернувся адвокат ОСОБА_3 з клопотанням про зміну запобіжного заходу обраного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 09.11.2016 року слідчим суддею Олевського районного суду застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання якого в подальшому неодноразово продовжувався слідчими суддями Корольовського районного суду м. Житомира, останній до 08.04.2017 року. Вказує на те, що 17.01.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, які у відповідності до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, за які передбачено покарання у вигляд позбавлення волі на строк до 5 та до 3 років. Вказував на дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації і проживання, у зв"язку з чим вважає, що застосування відносно ОСОБА_4 тримання під вартою не викликано на даний час об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний клопотання підтримали повністю з викладених у ньому підстав.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні проти клопотання заперечували, вказували на насильницький характер інкримінованих підзрюваному кримінальних правопорушень, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, у зв"язку з чим просили залишити без змін застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою. Також вказували, що досудове розслідування знаходиться на завершальній стадії, всі заплановані слідчі дії завершені та на даний час у кримінальному провадженні є необхідність проведення певних процесуальних дій, до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 08.04.2017 року, матеріали обвинувальних актів планується направити до суду.

Заслухавши захисника, підозрюваного, прокурора та слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 08.11.2016 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.146 та ч.2 ст.263 КК України.

09.11.2016 ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою продовжувався неодноразово.

03.01.2017 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира продовжено ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 07.03.2017 року.

02.03.2017 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира продовжено ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 08.04.2017 року.

17.01.2017 ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.263 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальною юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, інші суттєві обставини.

Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Згідно практики Європейського суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

У п. 52 рішенні ЄСПЛ у справі Ливада проти України від 26.06.2014 року Суд зазначає, що "небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою" (див. рішення справі Харченко проти України, заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101).

Слід також зазначити, що у п. 219 рішенні ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року за заявою № 42310/04 Суд вказує, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі "Єчюс проти Литви", N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

При цьому, ЄСПЛ вказує, що "зі спливом певного часу обґрунтована підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи" (див. рішення у справі "Яблонський проти Польщі", N 33492/96, п.80, від 21 грудня 2000 року).

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкриміновані йому злочинами, передбаченими ч. 2 ст.263 та ч.2 ст.146 КК України, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання у м. Василівка Запорізької області, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, беручи до уваги значну тривалість перебування підозрюваного під вартою (з 07.11.2016), строк досудового розслідування, що продовжений до 5-ти місяців та неможливістю його завершення через необхідінсть проведення слідчим певних процесуальних дій, що не залежить від самого підозрюваного, то вказані обставини дають можливість дійти висновку, що на час розгляду даного клопотання захисника подальше тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою не є виправданим, а тому слідчий суддя вважає за можливе змінити підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашнього арешту, який є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому, застосовуючи до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ряд обов"язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 про зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000136 від 06.10.2016 року задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 08 квітня 2017 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) прибувати до слідчого та прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за першим викликом та до суду за кожною вимогою;

3) здати на зберігання до слідчого свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

4) утриматись від спілкуватися зі свідками, потерпілими та підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Визначити строк дії, покладений на ОСОБА_4 обов"язків до 8 квітня 2017 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз"яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

У зв`язку із застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України має бути негайно звільнений з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, оскільки йому згідно умов обраного запобіжного заходу заборонено залишати житло цілодобово.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1