Справа № 594/1024/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві кримінальне провадження №000117 про обвинувачення :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В :
В середині січня 2015 року в обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у ОСОБА_5 , жителя с. Залісся, Борщівського району Тернопільської області. Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 в період з середини січня 2015 року по 06 квітня 2015 року при зустрічі та під час телефонних розмов, погрожуючи вбивством, заподіянням тілесних ушкоджень, насильством над потерпілим ОСОБА_5 та його близькими родичами, а також погрожуючи знищенням майна близьких родичів ОСОБА_5 вимагав у останнього грошові кошти. ОСОБА_5 реально сприймаючи погрози ОСОБА_3 , побоюючись за своє життя та здоров`я, а також за життя та здоров`я своїх близьких родичів та збереження належного їм майна, в період з середини січня 2015 року до кінця лютого 2015 року на вимоги ОСОБА_3 , передав останньому грошові кошти на загальну суму 4660 євро, а саме, в 20-х числах січня 2015 року ОСОБА_5 в с.Залісся Борщівського району передав ОСОБА_3 гроші в сумі 2000 євро. Надалі в кінці січня 2015 року ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 гроші в сумі 1000 євро. Після цього в кінці лютого 2015 року ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1660 євро.

Продовжуючи свої злочинні дії, 06 квітня 2015 близько 22 год. 00 хв. у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне вимагання майна у ОСОБА_5 . Діючи умисно, спільно із ОСОБА_7 , в якого умислу направленого на вимагання чужого майна не було, перебуваючи в автомобілі марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , сказали ОСОБА_5 сісти в автомобіль та проїхати ними. При цьому, ОСОБА_3 перебував за кермом автомобіля,, ОСОБА_7 на пасажирському сидінні біля водія та ОСОБА_5 на пасажирському сидінні за водієм.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 06 квітня 2015 року близько 22 год. 30 хв. перебуваючи в салоні автомобіля та рухаючись по дорозі ОСОБА_7 забрав у ОСОБА_5 мобільний телефон та спільно з ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи, що погрожують вбивством і що ця погроза здатна викликати у потерпілого побоювання за своє життя та бажаючи цього почали погрожувати ОСОБА_5 вбивством через повішання та спалення. По дорозі вони зупинились біля магазину на окраїні с.Іване-Пусте Борщівського району Тернопільської області, де ОСОБА_7 придбав мотузку. Після цього вони направились на АЗС «ВОГ», в с.Іване- Пусте Борщівського району, де також ОСОБА_7 придбав 1 літр бензину і вони поїхали далі

Приїхавши в лісосмугу території урочища «Дубрава», кварталу №55, неподалік с.Івано-Пусте, Борщівського району, ОСОБА_7 залишився сидіти в салоні автомобіля, а ОСОБА_3 зв`язавши руки ОСОБА_5 мотузкою, навколо нього облив землю бензином та почав погрожувати ОСОБА_5 вбивством. При цьому ОСОБА_3 вимагав у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5000 доларів США та на підтвердження своїх погроз почав запалювати запальничку. Сприйнявши дані погрози реально та побоюючись їх здійснення. ОСОБА_5 став просити, щоб ОСОБА_7 та ОСОБА_3 припинили свої злочинні дії, обіцяючи передати ОСОБА_3 грошові кошти, які він вимагав. Коли ОСОБА_3 повірив, що ОСОБА_5 передасть йому суму грошей, то разом з ОСОБА_7 припинили свої злочинні дії та відвезли ОСОБА_5 додому.

Досудовим слідством дії ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні кваліфіковано за ч.2 ст.189 КК України, дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.129 КК України.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2017 року кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.129 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_5 від обвинувачення в кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з усіма доказами, зібраними в справі в ході досудового слідства, які підтверджують його вину згідно пред`явленого обвинувачення і просив не досліджувати докази під час судового розгляду, а обмежитися лише його допитом.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 суду показав, що спочатку з потерпілим ОСОБА_5 перебував у дружніх відносинах, а через деякий час став вимагати в нього гроші. Почалося з того, що він попросив ОСОБА_5 продати в м.Кам`янець-Подільський біля шести обручок, де ОСОБА_5 затримали, оскільки обручки були не золоті. Далі він придумував різні версії, що треба заплатити, щоб ОСОБА_5 не притягнули за це до відповідальності, після чого отримував від ОСОБА_5 вказані кошти, всього отримав 4660 євро. Також у квітні 2014 року разом із ОСОБА_7 автомобілем марки «Форд» приїхали до потерпілого додому, передзвонивши перед тим, щоб він вийшов. Далі разом з потерпілим поїхали в лісосмугу, по дорозі купили мотузку та бензин. Коли приїхали в лісосмугу, він зв`язав руки ОСОБА_5 мотузкою, облив навколо землю бензином і погрожував підпалити, якщо ОСОБА_5 не дасть йому 5000 дол.США. Коли ОСОБА_8 погодився віддати йому ці кошти, вони з ОСОБА_7 відвезли потерпілого додому. У вчиненому розкаюється, потерпілому заподіяну шкоду відшкодував повністю.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що приблизно в грудні 2014 року обвинувачений ОСОБА_3 попросив його здати в ломбард в м.Кам`янець-Подільський три золоті обручки. Він погодився, так як навчався в цьому місті. Коли він приніс у ломбард ці обручки, працівники вияснили, що вони не золоті, а через деякий час прийшли двоє чоловіків, які поговорили по телефону з ОСОБА_3 , а потім ОСОБА_3 сказав йому, що через ці обручки в нього будуть проблеми. В подальшому в січні 2015 року ОСОБА_3 дзвонив йому, спочатку пояснював, що через ті обручки має проблеми, а потім вимагав у нього гроші, погрожував при цьому йому вбивством, а також погрожував вчинити насильство над його рідними. Під впливом погроз він протягом січня-лютого 2015 року передав ОСОБА_3 на околиці с.Залісся спочатку 2000 євро, потім 1000 євро, а останній раз - 1660 євро. Після цього 06 квітня 2015 року біля 22 години до нього додому приїхали ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , силою заштовхали його в автомобіль та відвезли в лісосмугу. По дорозі купили мотузку та бензин. Коли приїхали, ОСОБА_3 зв`язав йому руки, розлив бензин, погрожував вбивством, вимагаючи при цьому 5000 дол.США. Він погодився віддати ОСОБА_3 ці гроші, після чого його привезли додому, де він про все що сталося розповів своїм батькам. На даний час ОСОБА_3 заподіяну шкоду відшкодував йому повністю, тому він просить його суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

Аналізуючи всі дані в їх сукупності суд вважає, що своїми умисними діями, які виразилися у вимаганні передачі чужого майна з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, насильства над потерпілим чи його близькими родичами, пошкодження чи знищення їхнього майна, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.189 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, пом`якшуючі та обтяжуючі його вину обставини, особу обвинуваченого.

Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що він до кримінальної відповідальності притягається вперше, по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття у вчиненому, відшкодування завданого збитку потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Враховуючи наведене суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати у виді позбавлення волі, однак, не в максимальному розмірі, передбаченому санкцією статті обвинувачення.

Також з огляду на тяжкість злочину, особу винного, думку потерпілого, який просить обвинуваченого суворо не карати, наявність пом`якшуючих покарання обставин суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому на підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_3 слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням і іспитовим строком та покладенням певних обов`язків.

По справі потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 в його користь моральної шкоди.

17 травня 2017 року потерпілий ОСОБА_5 в поданій ним суду письмовій заяві, яку підтримав під час судового розгляду, відмовився від цивільного позову, а тому цивільний позов потерпілого підлягає залишенню без розгляду.

Вартість проведених по справі: судової дактилоскопічної експертизи №14-8/15 від 22.05.2015 року в сумі 691, 20 грн.; судової трасологічної експертизи №14/02/38/15 від 15.04.2015 року в сумі 614,40 грн. та експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів № 2-246/15 від 28.05.2015 року в сумі 460, 80 грн., а всього в сумі 1 766,40 грн., згідно ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази по справі: пластикову пляшку з під бензину, взірці ґрунту, гіпсовий зліпок слідів протектора автомобіля, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів УМЗ УМВС України в Тернопільській області, слід знищити; спортивні штани та тапочки потерпілого ОСОБА_5 , які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів УМЗ УМВС України в Тернопільській області, слід повернути потерпілому.

Керуючись ст.ст.349,368, 370,374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України і призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави вартість проведених по справі: судової дактилоскопічної експертизи №14-8/15 від 22.05.2015 року в сумі 691, 20 грн.; судової трасологічної експертизи №14/02/38/15 від 15.04.2015 року в сумі 614,40 грн. та експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів № 2-246/15 від 28.05.2015 року в сумі 460, 80 грн., а всього в сумі 1 766,40 грн.

Речові докази по справі: пластикову пляшку з-під бензину, взірці ґрунту, гіпсовий зліпок слідів протектора автомобіля, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів УМЗ УМВС України в Тернопільській області, знищити; спортивні штани та тапочки, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів УМЗ УМВС України в Тернопільській області, повернути за належністю потерпілому ОСОБА_5 , жителю с.Залісся Борщівського району Тернопільської області.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуюча: