печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві провадження за скаргою адвоката Неупокоєвої Наталії Костянтинівки в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління національної поліції України ОСОБА_4 від 05.10.2016 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000163 від 15.01.2013,-

В С Т А Н О В И В :

адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління національної поліції України ОСОБА_4 від 05.10.2016 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000163 від 15.01.2013. Скарга обґрунтована тим, що вказане рішення слідчого є незаконним, необґрунтованим, та таким що порушує права заявника.

Будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду скарги учасники судового провадження в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні представника органу досудового розслідування та заявника на підставі долучених до скарги матеріалів.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Слідчий суддя зазначає, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000163 від 15.01.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206 КК України.

Також судовим розглядом встановлено що ОСОБА_3 є власником частки в статутному капіталі ТДВ «ЖЛ» в розмірі 0,0015%, а відтак, входить до складу учасників ТДВ «ЖЛ» та користується всіма правами та обов`язками, які має вищезазначене товариство.

Згідно ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління національної поліції України ОСОБА_4 від 05.10.2016 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000163 від 15.01.2013 р.

Вказане рішення слідчого мотивовано тим, що ОСОБА_3 є мінорітарним власником ТДВ «ЖЛ», його частка в статутному капіталі ТДВ «ЖЛ» в розмірі 0,0015% є незначною, та такою, що не взмозі вплинути на прийняття рішень господарським товариством. Крім того, частками статутного капіталу учасників ТДВ «ЖЛ» шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів підприємства, установи, організації ніхто протиправно не заволодівав на свою користь, на користь третіх осіб не обертав, своє становище з цією метою не використовував.

Зміст процесуального рішення слідчого у формі поставної в кожному випадку повинен відповідати вимогам ст. 110 КПК України.

Всупереч цьому, оскаржувана постанова не містить вмотивованого висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 , потерпілим, а зводиться лише до констатування факту відсутності цих підстав.

Між тим, відповідно до диспозиції ст. 206-2 КК України злочин, кваліфікований за ч. 3 ст. 206-2 КК України, направлений заволодіння майном підприємства, установи, організації у тому числі частками, акціями, паями їх засновників, учасників, акціонерів, членів, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів підприємства, установи, організації, вчинений службовою особою з використанням службового становища або якщо вони заподіяли велику шкоду чи спричинили інші тяжкі наслідки.

Також судовим розглядом встановлено, що при зверненні до слідчого із заявою про визнання потерпілим ОСОБА_3 представлено дані про те, що розмір спричиненої йому шкоди у кримінальному провадженні становить вартість його частки у статутному капіталі товариства 0,0015% та дорівнює 1715,52 грн.

При цьому, розмір спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди в жодному разі не може бути визначальним при прийнятті слідчим рішення про відмову у визнанні особи потерпілою.

За викладених обставин, визнати оскаржувану постанову слідчого законною та обґрунтованою не представляється можливим, а відтак, скарга підлягає задоволенню скарга підлягає задоволенню в цій частині.

В свою чергу, не підлягають задоволенню вимоги скарги в частині визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000163, оскільки не входить до компетенції слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування (ч. 2 ст. 307 КПК України).

Таким чином скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 55, 60, 110, 303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління національної поліції України ОСОБА_4 від 05.10.2016 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000163 від 15.01.2013 - задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління національної поліції України ОСОБА_4 від 05.10.2016 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000163 від 15.01.2013 скасувати.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1