А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.02.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
Ухвала суду мотивована тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до розгляду. Суд зазначив, що слідчим в обвинувальному акті викладено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення із зазначенням лише статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто за ч.1 ст. 368 КК України - в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища. Однак, ні в обвинувальному акті, ні в реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні не містяться відомості, кому належали грошові кошти, які передавав ОСОБА_8 , кому завдано матеріальної шкоди, на яку суму, при тому, що саме ОСОБА_8 звертався із заявою про вчинення злочину, разом з тим в порушення ст. 55 КПК України відомості про визнання його потерпілим або відмову у визнанні його потерпілим відсутні. Вважає, що слідчий формулювання обвинувачення виклав без урахування вимог ст.ст.91, 374 КПК України, якими визначено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які відповідно до ст. 369, 374 КПК України мають бути зазначені у вироку. Крім цього, не зазначено відомостей про вилучені предмети, документи, місце їх знаходження, нема жодної інформації про належність даних коштів певній особі, про їх ідентифікуючі ознаки, не вказано, де на даний час зберігаються кошти, відсутні відомості про оформлені товарно-транспортні накладні при перевезенні деревини автомобільним транспортом, про які вказується в обвинувальному акті з посиланням на їх серію і дату видачі. Крім того, суд вказав, що правова кваліфікація за фактичними обставини не узгоджується, оскільки не містить твердження про вчинення виключно злочину у формі одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, а містить виклад прохання надати неправомірну винагороду для себе. Також в обвинувальному акті не зазначено, які саме організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції покладено на обвинувачену, які б надавали їй статус службової особи, та не вказано документ, яким ці функції на неї покладені із зазначенням реквізитів такого документу, а наказу про призначення на посаду недостатньо для розкриття наявності в обвинуваченої наведених функцій, не зазначено, яким документом передбачено в службових обов`язках ОСОБА_6 дії щодо оформлення товарно-транспортних накладних на деревину, хоча за інкриміновані останній дії відповідальність настає лише за умови, що дії службової особи були зумовлені її службовим становищем і пов`язані з її владними чи службовими повноваженнями. Одночасно вказав, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить зазначеної інформації.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та матеріали провадження повернути для розгляду до суду першої інстанції. Вважає ухвалу суду необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що суд під час підготовчого судового засідання вдався до оцінки викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правової кваліфікації діяння, що не вправі був робити. Обґрунтовує тим, що суд, зробивши висновок про відсутність в правовій кваліфікацій всупереч фактичним обставинам даних про вчинення ОСОБА_6 злочину у формі прохання надати неправомірну вигоду для себе, вдався до оцінки правильності та повноти кваліфікації дій обвинуваченої, що є неможливим на стадії підготовчого судового засідання. Вказує, що питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин, а також узгодженість їх з формулюванням обвинувачення і правовою кваліфікацією правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, суд не вправі вдаватись на цій стадії процесу до оцінки обставин, що складають суть обвинувачення. Одночасно прокурор вказує, що ОСОБА_8 у провадженні має статус свідка, жодних процесуальних рішень про визнання його потерпілим або відмову у визнанні його потерпілим не приймалось, а тому таких відомостей у реєстрі та обвинувальному акті не значиться і не може значитись. Посилається на те, що факт незазначення в обвинувальному акті, які саме організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції покладено на обвинувачену, що надавали б їй статусу службової особи та не зазначення документу, яким вказаними функціями вона наділена, із реквізитами такого документу, не є підставою для повернення акту прокурору, оскільки вказані докази повинні досліджуватись на стадії судового розгляду. Стверджує, що в обвинувальному акті зазначено, що кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано. Наголошує, що реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам ст. 109 КПК України, відомості про місце зберігання товаротранспортних накладних, знаходження грошових коштів, їх належність певним особам відображені у протоколах слідчих та процесуальних дій, прийнятих процесуальних рішеннях у ході досудового розслідування, інформацію про які наведено у п.п. 5, 6, 26 розділу 1 Реєстру. Зазначає, що ч. 2 ст. 109 КПК України зобов`язує слідчого вказувати в Реєстрі тільки реквізити процесуальних рішень, а не будь-які інші додаткові дані, що слідчим та прокурором дотримано. Посилається на те, що вказівка суду про встановлення строку 2 тижні для виправлення недоліків обвинувального акту не є повноваженнями суду першої інстанції, оскільки визначення такого строку є правом прокурора. Апелянт звертає увагу, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 викладено чітко і конкретно обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, розмір процесуальних витрат, що свідчить про відповідність акту нормам кримінального процесуального закону та відсутність порушення прав обвинуваченої на захист, при складанні цього акту вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора про підтримання поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 , які вважали ухвалу суду законною та обгрунтованою, просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. З нього убачається, що він містить зміст фактичних обставин кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб, форму вини) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність та формулюванням обвинувачення, що не узгоджується з висновками суду першої інстанції про невідповідність його вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Вважаючи, що Ревті пред`явлено неконкретне обвинувачення з тих підстав, що в обвинувальному акті не зазначено які саме організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції, які покладені на обвинувачену, надають їй статус службової особи, та не вказано документ, яким ці функції на неї покладені із зазначенням реквізитів такого документу та недостатності лише наказу про призначення на посаду, апеляційний суд вважає, суд першої інстанції тим самим вдався до оцінки доказів. Дані обставини повинні з`ясовуватись судом при розгляді кримінального провадження по суті, а не під час підготовчого судового засідання.

З ухвали видно, що суд фактично вдався до оцінки доказів на предмет їх достатності і взаємозв`язку, необхідних для постановлення вироку, вдався до оцінки формулювання обвинувачення, піддаючи сумніву правильність кваліфікації діяння особи, а вказуючи про те, що у реєстрі до матеріалів досудового розслідування відсутня інформація щодо потерпілої особи, заподіяну матеріальну шкоду, речові докази вдався до оцінки доказової бази. Та обставина, що ОСОБА_8 у кримінальному провадженні не був залучений в якості потерпілого, не може бути підставою для повернення обвинувального акту, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що шкода кримінальним правопорушенням не завдана, цивільний позов не заявлено, а ОСОБА_8 допитаний як свідок.

Навіть за наявності обставин, які б слугували підставою для повернення обвинувального акту, суд не вправі висловлювати судження щодо достатності доказів, правильності кваліфікації діяння, правильності проведення слідчих дій.

Ті недоліки органу досудового розслідування, на які вказала сторона захисту під час підготовчого судового засідання, і на які звернув увагу суд першої інстанції, задовольнивши клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, мають бути предметом розгляду під час судового провадження і дана їм оцінка в контексті ст.ст. 84 - 89, 91-94 КПК України, в тому числі з урахуванням принципу верховенства права у кримінальному провадженні відповідно до практики Європейського суду з прав людини, на які у своїй ухвалі зіслався суд.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу прокурора обгрунтованою, та окрім цього, бере до уваги його доводи про те, що в процесі судового розгляду за фактично встановленими обставинами, прокурор вправі уточнити обвинувачення чи сформулювати нове, як це визначено ст. 337, ст.338 КПК України, а докази обвинувачення, про які вказував, як відсутні, у своїй ухвалі суд, мають надаватися суду лише після призначення обвинувального акту до розгляду.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав, які б перешкодили призначенню обвинувального акту до судового розгляду та вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що не грунтується на фактичних обставинах справи, тому вона як необгрунтована підлягає скасуванню та призначення нового судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури слідчого управління прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2017, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні ЄРДР № 0000258 від 28.11.2016 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 368 КК України, повернуто прокурору, - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: