Провадження № 1-КС/522/859/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2017 року
В С Т А Н О В И В :
В обґрунтування поданої скарги, ОСОБА_3 вказав, що:
Проте, заявник не погоджуючись з вищевказаною постановою, вважає, що вона підлягає скасуванню з наступних підстав:
- слідчий не провів жодної слідчої дії по даному провадженню;
- не досліджені обставини його утриманні в ОСІ в період з 2011 по 2013 рр. без рішення суду;
- в матеріалах кримінального провадження немає документів на які посилається слідчий в оскаржуваній постанові;
- слідчий не виконав вимоги ст. 2, ст. 9 КПК України та не допитав осіб, які відповідали за його утримання в ОСІ.
В судовому засіданні заявник підтримав скаргу, наполягаючи на її задоволенні.
Прокурор заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що:
- слідчий в повному обсязі отримав документи, які надали йому можливість прийняти та обґрунтувати рішення про закриття кримінального провадження;
- під час слідства, згідно отриманих документів, ОСОБА_3 в оскаржуваний ним період утримувався в ОСІ на законних підставах, а саме рішень слідчих та суду (судових органів Вінницької та Одеської областей):
- необхідності в допиті посадових осіб установи, в якій утримувався заявник не вбачається.
Крім того, в своїх запереченнях прокурор вказав, що під час досудового розслідування встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2009 ОСОБА_3 визнано винним та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років. Строк відбуття покарання рахується з 15.08.2003.
Прокуратурою Вінницької області 01.03.2010 порушено кримінальну справу №10295007 за ч. 1 ст. 121 КК України за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . У ході досудового слідства встановлено причетність до вказаного злочину ОСОБА_3 , у зв`язку з чим його тимчасового переведено до слідчого ізолятору Вінницької УВП № 1 УДДПВ України у Вінницькій області. У ході досудового слідства постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.04.2010 стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі Вінницької УВП. №1 УДДПВ України у Вінницькій області.
Одночасно, 17.10.2011 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ підсудність кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України визначено за Приморський районним судом м. Одеси у зв`язку з наявністю на розгляді вказаного суду кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 та інших за ст. 115 КК України. Справу зі Старомиського районного суду м. Вінниці направлено до Приморського районного суду м. Одеси для об`єднання.
При цьому, стосовно ОСОБА_3 продовжував діяти запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 13 квітня 2010 року. Вказаний запобіжний захід ніким не припинявся та не скасовувався.
Вказаний факт підтверджується ухвалою колегії суддів Суворовського районного суду м. Одеси від 31.08.2012, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.02.2013 про повернення справи на новий судовий розгляд та листом вказаного суду від 20.03.2013 на ім`я начальника ОСІ м. Одеси.
У подальшому рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.04.2013 р. підсудність справи стосовно ОСОБА_3 та інших визначено за Київським районним судом м. Одеси. При цьому, ОСОБА_3 продовжував перебувати в ОСІ м. Одеси на підставі обраного стосовно нього запобіжного заходу.
Отже, посилання ОСОБА_3 про відсутність в період з 14.06.2011 року по 05.06.2013 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та, як наслідок, наявність в діях посадових осіб Одеського слідчого ізолятору УДПтСУ в Одеській області складу злочину, є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Розглянувши скаргу ОСОБА_3 , заслухавши заявника, прокурора, вивчивши надані суду матеріали, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Як встановлено судом,
Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, 25 червня 2009 року вироком Приморського районного суду м. Одеси, який набрав чинності 28.07.2009, ОСОБА_3 засуджено до покарання у вигляді тримання під вартою строком 10 років з конфіскацією майна, строк відбуття якого враховано з 15.08.2003 р.
01 березня 2010 року прокуратурою Вінницької області порушено кримінальну справу №10295007 за ч. 1 ст. 121 КК України за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
02 березня 2010 року ОСОБА_3 , який підозрювався в причетності до скоєного злочину був тимчасово переведений до слідчого ізолятору Вінницької УВП № 1 УДДПВ України у Вінницькій області.
13 квітня 2010 року постановою Ленінського районного суду м. Вінниці стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі Вінницької УВП №1 УДДПВ України у Вінницькій області.
19 вересня 2011 року з метою проведення судового розгляду стосовно ОСОБА_3 та інших постановлено етапувати до Одеського слідчого ізолятору для утримання під вартою в ОСІ до розгляду справи по суті.
17.10.2011 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ підсудність кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України визначено за Приморський районним судом м. Одеси у зв`язку з наявністю на розгляді вказаного суду кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 та інших за ст. 115 КК України. Справу зі Старомиського районного суду м. Вінниці направлено до Приморського районного суду м. Одеси для об`єднання.
Вказаний вище запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою був чинним та не скасовувався, що підтверджується ухвалою колегії суддів Суворовського районного суду м. Одеси від 31.08.2012, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.02.2013 про повернення справи на новий судовий розгляд та листом вказаного суду від 20.03.2013 на ім`я начальника ОСІ м. Одеси.
30.04.2013 року рішенням апеляційного суду Одеської області підсудність справи стосовно ОСОБА_3 та інших визначено за Київським районним судом м. Одеси. При цьому, ОСОБА_3 продовжував перебувати в ОСІ м. Одеси на підставі обраного стосовно нього запобіжного заходу.
Як встановлено судом, ОСОБА_3 в період з 14.06.2011 року по 05.06.2013 року утримувався під вартою у відповідності до постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 13 квітня 2010 року, згідно діючого на той час кримінально-процесуального законодавства.
Відтак, твердження ОСОБА_3 про відсутність в зазначений період запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього, та, як наслідок, наявність в діях посадових осіб Одеського слідчого ізолятору УДПтСУ в Одеській області ознак кримінального правопорушення, є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Необхідності в проведенні додаткових слідчих дій, допиті посадових осіб Одеського та Вінницького слідчих ізоляторів, тощо суд не вбачає.
За таких обставин суд змушений прийти до висновку про необхідність відмови в задоволенні поданої скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 303-307, 314-380 КПК України:
У Х В А Л И В :
Слідчий суддя ОСОБА_1