АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/473/17 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 638/2574/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

цивільного позивача ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_12 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2016 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, не працюючий, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Постановлено обрати стосовно ОСОБА_12 запобіжний захід після набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою.
Постановлено стягнути:
- солідарно з ОСОБА_12 та Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»» матеріальну шкоду в розмірі 1217 грн. 33 коп. та відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого в розмірі 43848 грн. 00 коп. та кошти витрачені на правову допомогу в розмірі 3000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_10 ;
- з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 150000грн. заподіяної моральної шкоди;
- солідарно з ОСОБА_12 та Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»» матеріальну шкоду в розмірі 5594 грн. 77 коп. на користь ОСОБА_13 .
- з ОСОБА_12 на користь цивільного позивача ОСОБА_13 150000 грн. заподіяної моральної шкоди.
- з ОСОБА_12 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області 1108грн. 80коп. за проведення по справі судово-медичної експертизи № 10 від 23.04.2014 року та 491грн 04коп. за проведення авто-технічної експертизи №317/15 від 01.07.2015 року.
Як встановив суд, 16 січня 2014 року о 06.00 год., ОСОБА_12 керував технічно справним автомобілем «DАЕWОО LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався по пр. Людвіга Свободи в м. Харкові зі сторони вул. Ахсарова в напрямку пр. Перемоги, зі швидкістю 60 км/год.
На шляху прямування, в районі розташування будинку № 35 по пр. Людвіга Свободи водій ОСОБА_12 , грубо порушив вимоги п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п. 12.2 - «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;
п. 12.3 - « У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїжджу частину з права наліво по напрямку руху автомобіля «DАЕWОО LANOS».
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_14 , згідно висновку повторної комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 407/12397-КЕ/2015 від 24.12.2015, спричинені тяжкі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозковова травма у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки великих півкуль головного мозку і мозочка та наявність масивних крововиливів у м`які покрови голови, крововиливу в правий скроневий м`яз, садна і синця в лобній області ліворуч, садна в лівій виличній області, у зовнішнього кута правої брові, в області лівого кута нижньої щелепи; закриті переломи 1-9 лівих ребер по середньо- паховійлінії з крововиливами в навколишні м`які тканини; розриви паренйми на задніх поверхнях легень, крововиливи в прикореневі відділи легень, крововиливи в плевральні порожнини і в жирову капсулу лівої нирки; багатоосколкові переломи велико - і мало гомілкових кісток лівої гомілки з масивними темно-червоного кольору крововиливами в навколишні м`які тканини та наявністю великої рани на задній поверхні верхньої третини лівої гомілки, множинні дрібні садна на тильній поверхні обох кистей. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_14 загинула та причиною смерті останньої явилася несумісна з життям поєднана травма голови, тулуба і кінцівок.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_12 виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем «DАЕWОО LANOS» р.н. НОМЕР_1 , обрав таку швидкість руху транспортного засобу, що не відповідала умовам видимості дороги та при виникненні небезпеки для його руху у вигляді пішохода ОСОБА_14 , яка перетинала проїжджу частину з права наліво по напрямку руху транспортного засобу, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки автомобілю та скоїв наїзд на вказаного пішохода, внаслідок чого остання загинула на місці пригоди.
Порушення Правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_12 , згідно висновку автотехнічної експертизи №8437 від 25.11.2015 перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.
В апеляційній скарзі з уточненнями ОСОБА_12 просить скасувати вирок та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суддів. Вважає, що вирок ухвалено з порушенням ст.ст.410, 411 КПК України на підставі неповно досліджених обставин справи, суперечливих даних щодо причин загибелі потерпілої та причинного зв`язку його дій з настанням її смерті. Зазначає, що за несприятливих погодних умов він здійснив наїзд на потерпілу, яка контактувала з правою частиною його автомобіля, потрапила під капот і потім опинилася на проїзній частині дороги, після чого він, намагаючись забезпечити умови для надання попереджувального сигналу для інших учасників руху про небезпеку в місті ДТП та знаходження потерпілої, кинувся до свого автомобілю з метою встановлення знаку «Аварійна зупинка», і в цей час автомобіль Рено р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_15 проїжджаючи місце ДТП, здійснив повторний наїзд на потерпілу, переїхавши її. За таких обставин, ОСОБА_12 вважає, що смерть потерпілої настала від травм, які їй завдано внаслідок саме повторного наїзду на неї автомобіля під керуванням ОСОБА_15 . Як зазначає обвинувачений, у справі проведено декілька медичних, автотехнічних досліджень, в тому числі комплексні та комісійні, які містять суперечливі висновки щодо механізму отримання потерпілою тілесних ушкоджень, однак суд не надав оцінку цим розбіжностям та відмовив стороні захисту у виклику експертів до суду для допиту. Обвинувачений вказує, що суд належним чином не встановив, чи вплинули тілесні ушкодження, спричинені потерпілій водієм автомобіля «Рено» на причини її смерті. Крім того, зазначає, що суд не надав будь-яку оцінку як доказу висновку судово-медичного дослідження речових доказів одягу та взуття потерпілої №50-МК/14.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, потерпілого, його представника та цивільного позивача, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали вирок суду законним, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до КПК, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є повне фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч.5 ст.27 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. При цьому складається журнал судового засідання, а технічний запис фіксується на магнітному диску.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Суд не дотримався викладених вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 25 жовтня 2016 року та 01 листопада 2016 року судом проводились судові засідання, в яких, зокрема, досліджувались докази, вирішувались клопотання учасників кримінального провадження (суть клопотань та зміст прийнятих по ним ухвал суду в журналах не відображена), закінчено судовий розгляд, проведено судові дебати, надано останнє слово обвинуваченому.

Однак звукозаписи зазначених судових засідань не зафіксовані на долучених до матеріалах кримінального провадження технічних носіях CD-дисках.

На запит апеляційного суду щодо надання резервної копії технічного носія інформації зі звукозаписами судових засідань, судом першої інстанції повідомлено, що у зв`язку із технічною несправністю судові засідання від 25 жовтня 2016 року та 01 листопада 2016 року відтворити неможливо, про що складено акт.

Відсутність технічного носія інформації зі звукозаписом судового провадження позбавляє можливості суд апеляційної інстанції належним чином перевірити достовірність обставин, встановлених під час судового розгляду. Враховуючи обсяг інформації, відсутньої на технічному носії, журналах судових засідань та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судових засіданнях і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що порушення повноти фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у даному випадку є істотним та таким, що тягне за собою наслідки, визначені п.7 ч.2 ст.412 КПК України.
Перевіряючи вирок в межах апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів погоджується з обґрунтованістю частини її доводів, оскільки відомості судового провадження дійсно вказують про те, що вирок не містить належного обґрунтування версії обвинувачення та спростування версій сторони захисту про ступінь вини ОСОБА_12 в інкримінованому йому злочині, клопотання відхилені, докази не оцінені.

Вказані недоліки свідчать про необґрунтованість та невмотивованість оскаржуваного судового рішення, яке за своїм змістом не узгоджується з вимогами ст. 370 КПК України. Зокрема висновки суду не містять посилань на фактичні дані, які безпосередньо та беззаперечно вказують на ступінь причетності ОСОБА_12 до події, що йому інкримінується.

Судом досліджено ряд наданих стороною експертиз, які містять висновки, що не узгоджуються між собою. Однак жодної оцінки цим суперечностям у вироку не надано. Клопотання сторони захисту про виклик до суду для допиту експерта відхилено.

Більш того, версія захисту щодо непричетності обвинуваченого до інкримінованих йому дій судом під час судового розгляду не перевірена, жодної оцінки дослідженим доказам не надано, натомість ці докази лише формально перераховані у мотивувальній частині вироку. Вказані недоліки судового розгляду беззаперечно свідчать про наявність порушень норм КПК України, які гарантуються обвинуваченому стосовно реалізації його права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п.7 ч.2 ст.412; п.6 ч.1 ст. 407; п.п. 1,2,3 ч. 1 ст.409, ст. 410, п.п.1,3 ч.1 ст. 411 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 411, ч.1, п.7 ч.2 ст.412, п.1 ч.1 415 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_12 задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2016 року у відношенні ОСОБА_12 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5