Дата документу Справа № 335/8118/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/801/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/8118/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження №0000191 відомості про яке внесені до ЄРДР 12.09.2013 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2017 року, якою

задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28 ч.4 ст.190; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28 ч.4 ст.345; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28 ч.4 ст.187; ч.3 ст.27, ч.2 ст. 129; ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.125 КК України,

встановила:
ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2017 року клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.09.2017 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих злочинів. Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахувала тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 та дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який раніше не засуджений, має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання. Також слідчий суддя врахувала відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування та стабільного доходу, ту обставину, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, пов`язаних з погрозами насильства та його застосуванням, в тому числі відносно працівника правоохоронного органу, а також ступінь участі підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме вчинення активних дій, пов`язаних з організацією кримінальних правопорушень, а також вчинення дій, пов`язаних із застосуванням насильства. Враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, такою що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Апелянт вважає, що пред`явлена його підзахисному підозра, є безпідставною та необґрунтованою, оскільки матеріали, які долучені до клопотання слідчого, не містять доказів, які б вказували на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри. Доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення не надано. Адвокат ОСОБА_8 вказує, що застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 є необґрунтованим та надмірним втручанням у свободу та особисту недоторканість останнього, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу слідчого судді від 13.07.2017 року та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; позицію прокурора, який вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Зі змісту ухвали слідчого судді вбачається, що під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 виконані вимоги ст.ст. 193, 194 КПК України. Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя встановив достатність доказів, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри і ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав до задоволення доводів апеляційної скарги за викладеними в ній мотивами. Захисник ставить під сумнів обґрунтованість підозри, а таким чином і своєчасність обрання виняткового запобіжного заходу. На що колегія суддів вважає необхідним зауважити, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, суд у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності можливого ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду і не погоджується з твердженням апелянта про те, що рішення слідчого судді суперечить практиці ЄСПЛ, адже вказане рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу, і відповідає вимогам закону.

На переконання колегії суддів, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, оскільки останній підозрюється у чиненні особливо тяжких злочинів, оскільки згідно повідомленої підозри йому інкримінуються дії, пов`язані з організацією кримінальних правопорушень, а також вчинення активних дій, пов`язаних із застосуванням насильства.

За обставин, які наведені в клопотанні слідчого, слідчий суддя хоча і врахував наявні відомості про постійне місце проживання, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, але обґрунтовано послався на ознаки особливо тяжких злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_7 , а також застосування насильства щодо потерпілих, на підставі чого дійшов висновку про задоволення клопотання і обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави.

Окрім того, колегія суддів враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 09.09.2017 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4