Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 08 червня 2017 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000393 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 2 ст. 367 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Як убачається з вироку суду, органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувалася в тому, що будучи завідуючою господарством комунального закладу «Дніпрорудненська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Талант» Василівської районної ради Запорізької області у порушення пунктів 13.2, 14.2, 15.2, 15.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, пунктів 2.2, 2.3, 3.1, 3.5, 3.8, 3.9, 3.11, 5.1 посадової інструкції завідуючої господарством від 01 вересня 2008 року та пунктів 10.1, 10.2, 10.3 наказу директора комунального закладу «Дніпрорудненська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Талант» Василівської районної ради Запорізької області № 126 від 1 вересня 2011 року неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, працюючи у шкільному навчальному закладі, не вжила заходів по заміні каналізаційного покриття, що 2 липня 2012 року, близько 11.00 год. призвело до падіння в колодязь дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які в результаті падіння отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, заподіявши істотної шкоди їх здоров`ю та спричинивши тяжкі наслідки, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Не погоджується з оцінкою судом доказів у справі та наводить доводи щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та наводить доводи на обґрунтування цього. Вказує на невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України, оскільки в ній відсутні, на думку прокурора, обґрунтовані відповіді на доводи його апеляційної скарги.
В запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_9 , що діє в інтересах виправданої ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність, на його думку, доводів касаційної скарги прокурора просив залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка частково підтримала касаційну скаргу та вважала, що необхідно скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги і заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Відповідно до ст. 419 КПК України, в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено, зокрема, суть апеляційної скарги та докладні мотиви прийнятого рішення, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких її визнано необґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурором, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції було подано апеляційну скаргу на виправдувальний вирок місцевого суду, в якій наведено доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду. Прокурор не погоджувався з оцінкою доказів сторони обвинувачення, зазначав про істотні порушення кримінального процесуального закону, що на його думку призвело до безпідставного виправдання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 367 КК України. Наголошував, що суд залишив поза своєю увагою докази, які свідчать про наявність у діях обвинуваченої складу інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема: показання свідка ОСОБА_10 про те, що для обслуговування каналізаційних колодязів і люків необхідно укласти договір на обслуговування мережі або передати на обслуговування мережі в оренду водоканалу, а також вимоги правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, відповідальність за експлуатацію внутрішніх мереж несе юридична особа на території якої перебувають мережі; показання свідка ОСОБА_11 про те, що станом на липень 2012 року внутрішньо майданчикові мережі водопостачання та водовідведення школи № 3 на балансі водоканалу не перебували, відповідальність за мережі водопостачання та водовідведення несе юридична особа на території якої вони розташовані, а за час його роботи в водоканалі, за період з 2009 року по 2013 рік запитів від школи на заміну або ремонт люків не надходило; показання свідка ОСОБА_12 про те, що нею як спеціалістом з питань комунального майна Дніпропетровської міської ради здійснювалась підготовка проекту рішення Дніпрорудненської міської ради про передачу комунальної власності на баланс школи та про те, що мережі водопостачання входять до складу нерухомого майна.

Крім того, прокурор в своїй апеляційній скарзі наполягав на необхідності детального аналізу посадової інструкції завідуючого господарством, акту приймання-передачі Дніпрорудненськоїбагатопрофільної спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3, інструкції з бухгалтерського обліку необоротних активів бюджетних установ затвердженої наказом Державного казначейства України № 64 від 17 липня 2000 року, в редакції яка діяла на час спірних правовідносин, з якої вбачається, що основні засоби в установах обліковуються за місцем їх зберігання (місцезнаходженням) та в бухгалтерії за інвентарними об`єктами. Надвірні приміщення, огорожі та інші надвірні споруди, що обслуговують будівлю (сарай, паркан, колодязь) становлять разом з нею один інвентарний номер. Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта басейну середньої школи № 3, зовнішні комунікації холодного та гарячого водопостачання, каналізації прийняті в експлуатацію в лютому 1998 року за актами прийомки, будівельно-монтажні роботи виконанні у відповідності з проектом та будівельними нормами, в тому числі по мережі водозабезпечення та каналізації. Відповідно до висновків будівельно-технічної експертизи оглядовий колодязь є елементом системи каналізації.

Прокурор наголошував, що ОСОБА_6 достовірно знаючи, що на балансі школи «Талант» системи водопостачання та водовідведення не перебувають, не вжила заходів для встановлення систем водопостачання та водовідведення на баланс школи, не провела їх інвентаризацію, не виконала схеми креслень комунікацій, як цього вимагає законодавство та її посадова інструкція, не здійснювала поточного контролю та не вживала заходів для заміни каналізаційних люків, обмежившись, при цьому, їх підфарбуванням та підтриманням належного зовнішнього вигляду, що в подальшому призвело до трагічних наслідків.

Проте, як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, наведені доводи апеляційної скарги, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, залишились не перевіреними та не проаналізованими належним чином. Апеляційний суд не дав на них обґрунтованих відповідей, які б ґрунтувалися на вимогах кримінального процесуального закону.

На необхідності ретельної перевірки наведених доводів апеляційної скарги прокурора наголошував суд касаційної інстанції в своїй ухвалі від 17 грудня 2015 року, вказівки якого в силу ч. 2 ст. 439 КПК України є обов`язковими, призначаючи новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Тому, за наведених обставини, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості. Суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, в ухвалі не зазначив обґрунтованих підстав, через які визнав її доводи необґрунтованими, та не виклав належного мотивування власних висновків про правильність виправдувального вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , які би ґрунтувалися на аналізі доводів апеляційної скарги прокурора, їх співставленні з висновками районного суду та зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Таким чином, ухвала апеляційного суду на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. При цьому, зважаючи на вимоги прокурора в касаційній скарзі, її слід задовольнити частково.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду апеляційної інстанції необхідно повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази надані сторонами, перевірити інші доводи, викладені у апеляційній та касаційній скаргах сторони обвинувачення, в тому числі й шляхом проведення судового слідства, і відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIIІ від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3