Справа № 487/1152/17
Провадження № 1-кп/487/223/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000540 від 07.02.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаїв, українця, громадянина України, працює інженером ТОВ "Медтехсервіс", одружений, на утриманні не має неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст. 309 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 у невстановленому судом місці, та невстановлену дату та час, незаконно придбав для особистого вживання особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 197,53 г.. який почав зберігати у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 .

20.01.2017 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в домоволодінні ОСОБА_5 виявлено та вилучено жовтий пакет, в якому знаходилось 4 пакети з речовиною рослинного походження зеленого кольору. Згідно висновку експерта №70 від 25.01.2017 року надана речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. Загальна маса канабісу у перерахунку на суху речовину становить 197,53 г.

Таким чином, суд визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбченного ч.1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні особливо небезпечних наркотичних засобів без мети збуту.

На підставі ч.1 ст. 474 КПК України до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про визнання винуватості від 17.02.2017 року, укладена між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до даної угоди прокурор прокуратури Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000540 від 07.02.2017 року і обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для данного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винувасті, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.

Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, прогроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість укладення угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 17.02.2017 року укладену між прокурором прокуратури Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000540 від 21.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17.02.2017 року покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Речовий доказ, а саме наркотичну речовину відповідно до постанови про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 07.02.2017 року - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення хімічної експертизи у сумі 660,30 грн

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбчаених ч.4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1