Провадження №: 1-кп/752/64/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.08.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, українки, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованою та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 будучи співвласником квартири АДРЕСА_2 , та перебуваючи за своїм місцем проживання за вищевказаною адресою, 25.05.2014 року приблизно о 23 год. 30 хв., в приміщенні кухні зазначеної квартири, із раніше знайомим співвласником ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спровокувавши конфлікт внаслідок тривалої особистої неприязні, постійних суперечок у зв`язку з проживанням на спільній території, умисно нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_8 .
Так, взявши металевий ополонник, ОСОБА_3 , з метою спричинення тілесного ушкодження, умисно нанесла вказаним предметом чисельні хаотичні удари різної сили в область голови та тулубу потерпілого ОСОБА_8 .
В подальшому ОСОБА_3 умисно продовжила наносити руками удари в область обличчя та тулубу потерпілого, заподіявши останньому тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад його здоров`я, а саме: синці - синці в лівій тім`яно-потиличній ділянці на фоні якого розташоване садно, в тім`яній ділянці по лінії стріловидного шву та на 10 см вище проекції ламбдовидного шву, в лівій надключичній ділянці, в проекції середньої третини лівої ключиці, в правій надключичній ділянці з переходом в проекцію середньої третини правої ключиці, в проекцію 2-го ребра по правій середньо-ключичній лінії в проекції 2-го - 3-го ребер на 2,5 см, вправо від правої середньо-ключичної лінії та переходячи на передню поверхню плечового суглоба, на долонній поверхні лівого передпліччя, в проекції реберної дуги по лівій передньо-пахвовій, в правій підочній, виличній ділянках, в правій виличній ділянці з переходом в щічну, в проекцію горизонтальної гілки нижньої щелепи справа, на передньо-внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині, на передній поверхні правої гомілки у верхній третині; садна у правій підочній ділянці, на шкірі верхньої губи зліва, в лівій лобно-тім`яно-скроневій ділянці, ділянці підборіддя зліва; забійна рана долонній поверхні передпліччя в середній третині.
Відповідно до висновку експерта № 1132/Е від 11.07.2014, синці та садна тіла відносяться до легкого тілесного ушкодження, без короткочасного розладу здоров`я, забійна рана лівого передпліччя до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Тобто, ОСОБА_3 визнається винною за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачена ОСОБА_3 після роз`яснення їй обвинувачення, свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнала і пояснила, що вона разом із потерпілим ОСОБА_8 та його співмешканкою проживає у кв. АДРЕСА_3 та перебуває у неприязних стосунках. Так, 25.05.2014 року приблизно о 23 год. 30 хв. вона повертаючись з роботи додому, відчинила двері своєї квартири та зайшла у коридор, де знаходився ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння. У них виник словесний конфлікт, після якого ОСОБА_8 її ударив. В цей час, із кімнати вийшла його співмешканка та почала тримати їй руки, а ОСОБА_8 наносив їй хаотичні удари. Після чого, вона вирвалась і побігла на кухню, ОСОБА_8 її ударив. Від удару вона впала на підлогу на кухні біля вікна. ОСОБА_8 підійшов до неї, взяв за горло та почав душити, а коли вона почала задихатися відпустив та направився до виходу з кухні, на що вона взяла ополоник та кинула ним у бік ОСОБА_8 . Потім вона викликала працівників міліції. Заявлений цивільний позов не визнала у повному обсязі.
До даних показів обвинуваченої ОСОБА_3 суд ставиться критично та розцінює їх як такі, що надані останньою з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Те, що мало місце вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повністю підтверджується доказами, зібраними у провадженні і дослідженими в суді, зокрема:
- показаннями потерпілого ОСОБА_8 про те, що він разом із обвинуваченою ОСОБА_3 проживає у кв. АДРЕСА_3 . 25.05.2014 року приблизно о 23 год. 30 хв. він відпочиваючи у своїй кімнаті, почув сильний шум, піднявся з ліжка, визирнув у двері та зробив зауваження ОСОБА_3 . У відповідь почув нецензурну лайку на свою адресу. Після чого, він повернувся до своєї кімнати, одягнувся, вийшов із кімнати до ОСОБА_3 та повторив зауваження, на що остання взяла ополоник та нанесла йому удари. Перші удари були нанесені по голові, потім вона почала шкрябати йому обличчя нігтями та бити хаотично ногами. В подальшому були викликані працівники міліції.
- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що на даний час та на момент вчинення злочину працював на посаді чергового інспектора Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві. 25.05.2014 року до чергової частини надійшло повідомлення про сварку між співвласниками квартири АДРЕСА_2 . На виклик за вказаною адресою він прибув із напарником ОСОБА_10 . Зайшовши до квартири побачив, що між громадянином ОСОБА_8 та громадянкою ОСОБА_3 був конфлікт. Він особисто від ОСОБА_8 приймав заяву про вчинення злочину. Останній повідомив, що ОСОБА_3 вдарила його ополоником по голові. На голові у ОСОБА_8 були тілесні ушкодження та кров. Чи були у ОСОБА_3 тілесні ушкодження він не бачив.
- свідок ОСОБА_11 надав покази про те, що він 25.05.2014 року близько 23-30 год. разом із обвинуваченою ОСОБА_3 зайшов до неї додому у її кімнату. Остання його попросила вигуляти її собаку, на що він погодився та пішов її вигулювати. Після того, як він приблизно через 20 хвилин повернувся, побачив обвинувачену ОСОБА_3 , яка хрипіла та мала червоні сліди на шиї. Потім ОСОБА_3 викликала працівників міліції та пояснила йому, що у неї з ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, в ході якого він її ударив та душив. Потерпілого ОСОБА_8 він побачив лише по приїзду працівників міліції. У останнього було подряпане обличчя. Пояснив, що безпосереднім очевидцем зазначеного конфлікту він не був.
- свідок ОСОБА_12 надала покази про те, що знає потерпілого ОСОБА_8 та обвинувачену ОСОБА_3 , оскільки декілька років тому проживала разом з ними у кв. АДРЕСА_3 . 25.05.2014 року приблизно о 21-15 год. вона повернулась із роботи додому та лягла спати. Через деякий час прокинулась від сварки ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , оскільки вони розмовляли на підвищених тонах. Пояснила, що не пам`ятає як виглядав ОСОБА_8 після сварки та чи звертався він до медичного закладу. Чи були у останнього сварки з ОСОБА_3 до цієї події, вона також не пам`ятає.
Вказані покази є логічними, послідовними та повністю узгоджуються із дослідженими в суді доказами, наявними в матеріалах провадження, а саме:
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_3 відносно ОСОБА_8 від 25.05.2014 року.
Висновком експерта № 1132/Е від 11.07.2014, відповідно до якого у ОСОБА_8 синці та садна тіла відносяться до легкого тілесного ушкодження, без короткочасного розладу здоров`я, забійна рана лівого передпліччя до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Дані ушкодження спричинені тупим предметом та могли утворитись 25.05.2014 року.
Суд вищенаведені досліджені в ході судового розгляду даного кримінального провадження докази визнає належними, допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. У зв`язку з чим, кладе їх в основу обвинувального вироку.
Крім того, в судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_13 , яка надала покази про те, що знає потерпілого ОСОБА_8 та обвинувачену ОСОБА_3 , з останньою перебуває в дружніх відносинах, часто заходить до неї в гості. Очевидцем подій, які відбулись 25.05.2014 року о 23-30 год. за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_3 вона не була. Про зазначену подію вона дізналась лише зі слів обвинуваченої ОСОБА_3 .
Оскільки свідок ОСОБА_13 безпосереднім очевидцем події не була, а також її покази жодним чином не підтверджують винуватість ОСОБА_3 або виправдовують останню у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, а тому суд покази вказаного свідка не кладе в основу обвинувального вироку.
Аналізуючи та оцінюючи усі, досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Обставин, що обтяжували б покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується посередньо, ніде не працює, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та приходить до висновку про те, що їй необхідно призначити покарання у виді арешту.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.
Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Як вбачається із пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, остання вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України 25.05.2014 року, відтак на час ухвалення вироку сплинув, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Крім того, як вбачається із наданої в розпорядження суду вимоги про судимість відносно ОСОБА_3 , останній повідомлено про підозру у вчиненні 24.07.2015 року злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, який відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Відтак, перебіг трьохрічного строку давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України не переривався та сплинув на час ухвалення вироку.
У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно звільнити від призначеного покарання у виді арешту, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково, зокрема:
Речові докази та судові витрати по провадженню відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винною за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді арешту на строк 2 місяці.
Згідно ст. 74 КК України, ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 20 000 гривень моральної шкоди.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя