УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И В :
01 грудня 2016 року представник ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києві від 18.11.2016 року у справі №761/40618/16-к.

Клопотання представник заявника обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 18.11.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 22.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 205 КК України, було накладено арешт на майно ТОВ «Іллічівський олійножировий комбінат», а саме на олію у кількості 21 369739 кубічних метрів, яка виявлена та вилучена 09-15.11.2016 під час проведення обшуку за місцезнаходженням ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат" за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, вул. Транспортна, 45, що була визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Водночас, преставник заявника зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, просить слідчого суддю скасувати арешт майна ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат" .

Представник заявника в судовому засіданні клопотання не підтримав та просив залишити його без розгляду.

Слідчий в судовому засіданні з приводу клопотання заперечив та просив відмовити у його задоволенні.

Враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності сторони заявника та слідчого.

Вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, а також дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим у правлінням фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 від 22.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 205 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 18.11.2016 року було задоволено клопотання старшого з ОВС 1-го ВРКП СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000170 від 22.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 205 КК України, та накладено арешт на олію у кількості 21 369, 739 кубічних метрів, яка виявлена та вилучена 09-15.11.2016 під час проведення обшуку за місцезнаходження ПАТ "Іллічівський олійножировий комбінат" за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, вул. Транспортна, 45, що була визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчим суддею враховано, що представником заявника подано заяву про залишення клопотання про скасування арешту майна без розгляду.

Разом з тим, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що КПК України не перебачено постановлення ухвали про залишення клопотання про скасування арешту майна без розгляду, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст.ст. 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання представника ПАТ «Іллічівський олійножировий комбінат» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1