Справа № 428/8846/16-к
Провадження № 11-кп/782/369/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши на відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 листопада 2016 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, освіта середня, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаю чого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого: 07.02.2003 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 2, 3 ст. 186, ч. З ст. 187, 69, ч. 2 ст. 189, 69,.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення строком на 6 років;

19.03.2010 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення у вигляді позбавлення строком на 1 рік та 6 місяців;

08.10.2010 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців;

12.01.2012 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст. 307, 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців. 14.07.2013 року звільнений по відбуттю строку покарання,

визнано винним ч. 2 ст.186 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, покладені обов`язки передбачені ст.76 КК України. Запобіжний захід ОСОБА_6 - тримання під вартою, до набуття вироком законної сили, змінено на домашній арешт.

Питання щодо судових витрат та речових доказів вирішені відповідно до ст.ст.100,124 КПК України.

ВСТАНОВИЛА :
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому що 05 липня 2015 року о 16 годин знаходячись в районі будинку АДРЕСА_3 , побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_8 , який йшов вулицею та ніс в руках планшетний комп`ютер торгівельної марки «Digma» моделі «HIT HT7070MG». Після чого у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно, ОСОБА_6 підійшовши ззаду до ОСОБА_8 , вихватив з рук потерпілого зазначений планшетний комп`ютер і зник з місця пригоди. Потерпілому завдано шкоду згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 218/7 від 13.07.2015 року у розмірі 2 300 гривень.

В апеляції прокурор ОСОБА_7 наводить доводи невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Не оскаржуючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 вважає, що вирок підлягає скасуванню, в зв`язку з м`якістю призначеного покарання та особи засудженого. Вказує, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, скоїв тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння щодо малолітнього, що характеризує його як суспільно небезпечну особу.
Крім того про небажання встати на шлях виправлення також свідчить той факт, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008434 від 27 липня 2016 року передбаченого ч.2 ст.185 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту Салом`янським районним судом м. Києва, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення.

Вказує, що при винесені вироку суд безпідставно, як пом`якшуючу покарання обставину вказав те, що ОСОБА_6 активно сприяв розкриттю злочину, хоча в дійсності ОСОБА_6 був оголошений у державний розшук, оскільки переховувався від органів досудового розслідування та після затримання відмовився давати покази, тобто ні яким чином не сприяв розкриттю злочину. Також судом безпідставно, як пом`якшуюча покарання обставина вказано те, що потерпілому відшкодовано завдані кримінальним правопорушенням матеріальні збитки, хоча матеріальні збитки відшкодовані при розслідуванні кримінального провадження, шляхом повернення викраденого майна співробітниками поліції, а не добровільним відшкодуванням обвинуваченим, тобто незалежно від його волі, що неможливо враховувати , як пом`якшуючу покарання обставину.

При вказаних в апеляції обставинах покарання, призначене судом ОСОБА_9 є надто м`яким, а застосування ст.75 КК України безпідставним.

Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок призначивши ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років та 6 місяців позбавлення воді.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляції прокурора та просить вирок суду залишити без змін, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами в їх сукупності.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого злочину і обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж) вчинене повторно.
На думку колегії суддів доводи апеляції прокурора про неправильне застосування кримінального закону при призначені покарання обвинуваченому є такими, що заслуговують на увагу.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані особу винного та обставини справи що пом`якшують і обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, ці вимоги закону суд не дотримав.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, с застосуванням ст.75 КК України суд врахував те, обставини що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди.

Разом з тим, колегія суддів вважає, суд першої інстанції не достатнього врахував, що було скоєно злочин який відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких, обвинувачений раніше був неодноразово засуджений за навмисні злочини, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409, ч.2 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно п.3 ч.1 ст.407, п.2 ч.1 ст.420 УПК України за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Доводи апеляції прокурора щодо неврахування судом обставини що обтяжує покарання - скоєння злочину обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, судова колегія вважає безпідставними оскільки обвинувачений не скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння, і зазначені обставина на досудовому і судовому слідстві встановлена не була.

Судова колегія вважає що підлягає виключенню обставина що пом`якшує покарання: добровільне відшкодування шкоди, так як викрадене майно було повернуто потерпілому працівниками поліції.

Призначаючи покарання обвинуваченому апеляційний суд згідно ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких, обставинними що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини що обтяжують покарання є рецидив злочину і вчинення злочину у відношенні малолітнього.

Враховуючі наведене, приймаючі до увагу те, що ОСОБА_6 неодноразово засуджений, однак з урахуванням обставин що пом`якшують покарання на думку судової колегії відносно нього доцільно обрати міру покарання пов`язану з позбавленням волі по мінімальній межі санкції ст.186 ч.2 КК України.

З урахуванням наведеного апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України колеггія суддів,
ЗАСУДИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 27 червня 2017 року. Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення з 28 липня 2016 року по 2 листопада 2016 року включно, та з 7 червня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З 21 червня 2017 року строк попереднього ув`язнення обчислювати день за день.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили після його оголошення, але на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_1