АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/445/17 Справа № 176/2673/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дмитрівка Нікопольського району Дніпропетровської області, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовлено за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції), ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу районного суду скасувати та застосувати до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на час відбуття покарання приймав активну участь у різних програмах установи, мав стягнення, з якими не погоджується.
Звертає увагу, що на даний час він має постійне місце проживання, родину, роботу. Вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, а тому вищенаведене вказує на те, що він є такою особою, яка заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовлено.
В обґрунтування рішення суд першої інстанції вказав, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі за вироком суду знаходиться з 21 листопада 2009 року, в Дніпропетровському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо, заохочень та стягнення не мав. З 04 травня 2011 року відбував покарання в Криворізькій ВК №80, де характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 8 стягнень протягом 2011-2014 років. З 26 грудня 2014 року відбуває покарання в Жовтоводській ВК № 26. Протягом часу відбування покарання у вказаній установі характеризується негативно, має 1 заохочення та 5 стягнень, постійно свідомо ухилявся від праці та виконання робіт з благоустрою установи, однак наприкінці поточного року змінив свою поведінку на позитивну, а також те, що останній короткий проміжок часу працевлаштований на виробництві установи, про що свідчить заохочення у вигляді подяки, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що останній відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти життя особи, в той час коли умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, а ухвалу суду скасувати, як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, застосувавши до нього положення ст. 81 КК України, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Розглядаючи клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання з посиланням на ті обставини, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку ОСОБА_6 сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.

Твердження засудженого про те, що він працевлаштований, має одне заохочення, мають місце, однак колегія суддів вважає, що зазначені судом обставини, які характеризують засудженого протягом всього часу відбування покарання, не свідчать про його сумлінну поведінку за весь період відбування покарання, крім того, виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами. Так, судом обґрунтовано враховано, що засуджений під час відбування покарання характеризувався негативно, мав стягнення.
Щодо працевлаштування засудженого, то зазначена обставина була з`ясована під час судового засідання та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 лише наприкінці поточного 2016 року був працевлаштований на виробництві установи, що не є достатнім для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в силу ст. 81 КК України.

Наявність цивільної дружини та дітей, місця проживання у засудженого ОСОБА_6 , а також перегляду ним своїх поглядів не є безумовною підставою для застосування до нього вимог ст. 81 КК України.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що ОСОБА_6 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4