Справа № 484/1093/17
Провадження: № 1-кп/484/154/17р
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2017р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000064, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українка Малинського району Житомирської області, громадянина України, українця, одруженого, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, що має середню освіту, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України;

за участю учасників судового провадження

прокурора: - ОСОБА_5

обвинуваченого: - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

10.08.2015 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 призваний за мобілізацією для проходження військової служби.
На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від10.08.2015 року №154 рядовий ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія 3 протитанкового артилерійського взводу 2 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону зазначеної військової частини.
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 05.11.2015 №233 рядового ОСОБА_3 увільнено від вказаної вище посади та призначено на посаду номера обслуги 2 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону зазначеної військової частини.
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 23.03.2017 №76 рядового ОСОБА_3 звільнено з військової служби в запас, виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для постановки на військовий облік до Арбузинського РВК Миколаївської області.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент не з`явлення вчасно на службу до військової частини рядовим ОСОБА_3 .
Згідно з п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Будучи військовослужбовцем, рядовий ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків, а також порядку звільнення з розташування військової частини.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби рядовому ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу нез`явлення вчасно на службу до військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) від 25.05.2016 року №125 солдат ОСОБА_3 вибув на стаціонарне лікування до військового медико-клінічного центру Південного регіону України (м. Одеса) з якого був виписаний 09.06.2016 року.
10.06.2016 року о 08 год. 15 хв. рядовий ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за фактичним місцем проживання за адресою:АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Зізнаючись у вчиненому обвинувачений пояснив, що дійсно 10.06.2016 року о 08 год. 15 хв.не з`явився вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та перебував за фактичним місцем проживання, оскільки одразу після виписки з лікувального закладу у нього викрали всі документи та особисті речі, а тому він не міг з`явитися на службу. У вчиненому розкаявся.

23.03.2017 року о 08 год. 00 хв. рядовий ОСОБА_3 , з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та оголошенням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

Фактичні обставини злочину свідчать про те, що 25.05.2016 рокуна підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 вибув на стаціонарне лікування до військового медико-клінічного центру Південного регіону України (м. Одеса) з якого був виписаний 09.06.2016 року, однак останній не з`явився вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу до військової частинита перебував за фактичним місцем свого проживання.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, як особа за місцем проходження служби характеризуються негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння в розкритті злочину, те, що на його утриманні знаходиться малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій та добровільно повернувся до військової частини, приступивши до виконання своїх службових обов`язків.

Обставини, що обтяжують покарання не встановлено.

На думку суду обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дають підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, з випробуванням відповідно до ст.. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: