Справа № 594/465/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м.Борщів
Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві кримінальне провадження, внесене 20 липня 2015 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000277, шодо обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:
18 липня 2015 року біля 21 год. ОСОБА_6 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою вчинення крадіжки, діючи умисно, прибув до території господарства ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_2 , де, шляхом вільного доступу, через дерев`яну браму, з сторони городу, зайшов на територію такого, та з дерев`яної огорожі, таємно, викрав належний потерпілій килим овальної форми, зеленого кольору, торгової марки «Каділлак» моделі «08070А», вартістю 632,5 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду показав, що в минулому був одружений з онукою потерпілої, яка відмовляється повернути йому його майно, а саме, різні золоті вироби на суму близько 1 млн. грн. А тому, даний килим забрав в рахунок її боргу, так як був впевнений, що це майно є її власністю, а не потерпілої. Такий килим бачив в помешканні колишньої дружини, яка проживає в одному будинку з потерпілою, в жовтні 2014 року, коли приходив провідати сина. В зв`язку з чим, свої дії не розцінює як крадіжку, а як позику. В цей день його та ОСОБА_7 запросила на день народження в с. Кривче знайома останнього, а тому, килим взяв, з тим щоб його подарувати.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини, його вина у вчиненні крадіжки майна належного ОСОБА_4 повністю доведена в ході судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 18 липня 2015 року у вечірню пору, виявила, що з території її господарства, а саме з огорожі поблизу житлового будинку пропав, належний їй килим овальної форми, зеленого кольору. Про подію повідомила працівників міліції, від яких в подальшому довідалась, що злочин вчинив колишній чоловік її онуки.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що є сином потерпілої, проживає з нею в одному господарстві по АДРЕСА_2 , де також проживає онука потерпілої, а його дочка ОСОБА_9 , з якою обвинувачений певний період часу перебував у шлюбі. В липні 2015 року ними було виявлено, що з території їх господарства невідомі викрали, належний потерпілій килим.

Свідок ОСОБА_10 суду покзав, що в один з днів липня місяці 2015 року познайомився на вулиці з обвинуваченим, з яким вирішили разом випити пива та пішли в напрямку заправки. По дорозі обвинувачений попросив його зачекати, а сам пішов у зворотньому напрямку. Через деякий час повернувся, при собі мав килим. Проте, де його взяв нічого не говорив. Після цього, до нього зателефонувала його знайома жителька с. Кривче та запросила на день народження. Їй повідомив, що приїде не сам, на що вона дала згоду. А тому, винайнявши таксі, разом з обвинуваченим поїхали в с. Кривче.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що 10. липня 2015р. перебувала в с. Кудринці Борщівського району, в господарстві своєї матері, де святкували день народження племінниці ОСОБА_12 , яка постійно проживає в м. Одеса. Ввечері до неї подзвонив ОСОБА_7 , якого запросила вгості. Він повідомив, що приїде з другом. Близько 22 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_13 приїхали. На слідуючий день зранку її мати показала килим та сказала, що його племінниці подарував ОСОБА_14 . Через деякий час мати відвезла килим в м.Одесу. Проте, що килим крадений їй повідомила знайома ОСОБА_15 , яка приїзджала в с. Кудринці до бабусі, та в якої деякий час проживав

ОСОБА_16 даних протоколу огляду місця події від 20 липня 2015 р., з доданою до такого таблицею ілюстрацій, проведеного за згоди потерпілої, на підставі її заяви, встановлено, що місцем скоєння злочину є саме те, на яке вказують потерпіла та обвинувачений, а саме, територія господарства потерпілої ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_2 , на якій знаходиться огорожа, з якої за словами потерпілої в ніч з 18 на 19 липня 2015р. було викрадено належний їй килим зеленого кольору, овальної форми.

З даних протоколу проведення слідчого експерименту від 07 травня 2016 р. з доданою до такого таблицею ілюстрацій, за участю потерпілої та обвинуваченого, слідує, що ОСОБА_6 детально розповів та показав на місці обставини скоєння злочину викрадення килима з огорожі, що знаходиься на території господарства потерпілої по АДРЕСА_2 .

З даних протоколу пред`явлення речей для впізнання від 08 квітня 2016 року, з доданою до такого таблицею ілюстрацій, слідує, що потерпіла ОСОБА_4 з трьох наданих для впізнання килимів, впізнала, належний їй, який було викрадено з її господарства 18 липня 2015 р. за слідуючими ознаками килим овальної форми, зеленого кольору.

Згідно висновку експерта № 6-284/16 від 13 квітня 2016 року слідує, що залишкова вартість килима овального, зеленого кольору, торгової марки «Cadillak» модель «08070А» станом на 18 липня 2015р. може становити 632,5 грн.

Аналізуючи всі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 своїми діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна, скоїв злочин, передбачений ст.185 ч.1 КК України.

Поряд з тим, суд не знаходить підстав для звинувачення ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше сховище, як це інкриміновано йому органами досудового розслідування.

Пред`явлене органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачення не містить характеристики об`єкту іншого сховища, в яке останній проник. В цій частині обвинувачення ґрунтується на тому, що ОСОБА_6 через дерев`яну браму зайшов в господарство ОСОБА_4 та викрав із дерев`яної огорожі килим. Підстав, з яких орган досудового розслідування дійшов висновку, що територія господарства потерпілої є іншим сховищем, пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не містить. Не здобуто таких даних і в ході судового розгляду.

Відповідно до роз`яснень п. 22 Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності" слідує, що під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо. Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо).

Територія господарства потерпілої ОСОБА_4 , за відсутності наведених вище ознак, не може в даному випадку бути кваліфікована як інше сховище.

Таку ж правову позицію висловив і Верховний Суд України у постанові № 5-299 кс 15 від 24 березня 2016 року, з якої слідує, що проникнення на територію господарства в пізній час без дозволу володільця і без законних підстав, в тому числі і з подоланням перешкоди паркану, є порушенням недоторканості іншого володіння особи, яке тягне настання відповідальності за частиною першою статті 162 КК.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ним злочинного діяння, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, кількість та вартість викраденого, особу винного, мотиви та наслідки злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, не працює, офіційних джерел доходу не має, по місцю проживання характеризуються як особа щодо поведінки якої скарги до органу місцевого самоврядування не надходили, на обліку в психіатра, нарколога не перебуває. Крім того, має на утриманні малолітню дитину.

Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання обвинуваченому судом не встановлено.

З врахуванням наведеного вище, думки потерпілої ОСОБА_4 , яка просила обвинуваченого суворо не карати з огляду на те, що він має на утриманні малолітню дитину, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт.

Щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне зазначити наступне: оскільки згідно постанови слідчого від 08 квітня 2016 року килим овальної форми зеленого кольору, що був визнаний речовим доказом, повернено власнику потерпілій ОСОБА_4 ( що випливає з розписки потерпілої від 19.04.2016р), останній підлягає залишенню в потерпілої, так як за наведених обставин в силу такої постанови слідчого, поверненні речового доказу, суд позбавлений можливості приймати процесуально-правові рішення щодо долі речових доказів при ухваленні кінцевого рішення у даному кримінальному провадженні.

Судові витрати по справі у сумі 351, 84 грн., за проведення товарознавчої експертизи № 6-284/16 від 13.04.2016р., підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави в повному об`ємі.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді 180 ( сто вісімдесят) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 351 ( триста п`ятдесят одну ) грн. 84 коп. за проведення товарознавчої експертизи № 6-284/16 від 13.04.2016р.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча: