Справа215/2708/15-к
1-кп/215/246/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2017 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу
у складі: головуючого, судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Алушта, Автономної республіки Крим, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України,-
12 березня 2015 року приблизно о 19 годині 45 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «DAEWOO LANOS TF69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темний час доби слідував по освітленій зовнішнім вуличним освітленням проїзній частині дороги вул. 23-го Лютого з боку вул. Краснознаменної в напрямку вул. Конституційної в Тернівському районі м. Кривого Рогу, наближаючись до зупинки громадського транспорту «вул. Косигіна», розташованої ліворуч по ходу руху автомобіля.
В цей час, навпроти вказаної зупинки на освітленій ділянці проїзної частини, з права наліво по ходу руху автомобіля, дорогу вул. 23-го Лютого в темпі спокійного кроку переходили пішоходи ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .
Дійшовши до середини проїзної частини, пішоходи ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , не створюючи небезпеки для руху або перешкоди водієві ОСОБА_6 , зупинилися поза смугою руху автомобіля «DAEWOO LANOS TF69Y ЗНГ» на лінії розмітки 1.3 (двійній суцільній лінії), яку відповідно до розділу 34 Правил дорожнього руху України забороняється перетинати.
Водій ОСОБА_6 , наближаючись до зупинки громадського транспорту «вул. Косигіна», не маючи перешкод для своєчасного виявлення пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , що стояли на лінії розмітки 1.3, повинен був рухатися щодо них з безпечним інтервалом, а у разі неможливості такого руху, водій ОСОБА_6 повинен був розцінити їх як перешкоду та негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху, об`їзду перешкоди, але проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, та виїхав на дорожню розмітку 1.3, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 1.10, 12.3 та розділу 34 Правил дорожнього руху України, згідно яких:
-«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку ... для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
-«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ...»;
-«1.10 Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху...»;
-«12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу ...»;
-«Розділ 34. Дорожня розмітка. ... Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється...».
В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 шляхом обрання безпечного інтервалу або своєчасного застосування гальмування мав об`єктивну можливість уникнути наїзду на пішоходів, однак в результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_6 на проїзній частині дороги 23-го Лютого в Тернівському районі м. Кривого Рогу, навпроти зупинки громадського транспорту «вул. Косигіна», вчинив наїзд керованого ним автомобілю «DAEWOO LANOS TF69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .
Внаслідок ДТП ОСОБА_8 спричинено смерть, а ОСОБА_4 травмований.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №523 від 13.03.2015 потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден обличчя, забитої рани лівої скроневої області, крововиливів у м`які тканини голови, осколкового перелому лівої скроневої кістки, крововиливу під оболонки та речовину мозку, переломів ребер по лівій передньопаховій лінії 7- 9-го ребер, 1-го по біляхребцевій лінії ліворуч, праворуч по передньопаховій лінії 6-9-го ребер; розриву селезінки, розриву капсули печінки, гемоперитонеуму; бампер-перелому лівої великогомілкової кістки, поперечного перелому лівої малогомілкової кістки, синців, саден кінцівок, рваних ран правої стопи, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, та знаходяться у причинному зв`язку із настанням його смерті.
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №136 від 14-26.07.2016 року потерпілому ОСОБА_4 були спричинені наступного роду тілесні ушкодження: закрита травма тазу та органів тазу; розрив лонного зчленування зі значною діастазою, перелом тіла крижі ліворуч, з поза черевним крововиливом, що призвело до виникнення після травматичного порушення сечовиділення, перелом поперекового відростку 5-го поперекового хребця, крайовий перелом внутрішнього виростку правої плечової кістки зі зміщенням відламку, що ускладнився після травматичною нейропатією правого ліктьового нерву, садна обличчя та грудної клітини, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до стійкої втрати загальної працездатності не менш ніж на 1/3, понад 33 %.
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи №58/27-88 від 08.05.2015 в діях водія ОСОБА_6 по керуванню автомобілем «DAEWOO LANOS TF69Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .
Таким чином, між порушенням ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - спричинення смерті потерпілому ОСОБА_8 та тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , є прямий причинний зв`язок.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винним себе у інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердив що вчинив кримінальне правопорушення за зазначених в обвинуваченні обставинах, але від дачі пояснень відмовився.
Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_6 його винуватість підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_4 за якими він разом з ОСОБА_8 перетинали проїзну частину вул.23 Лютого, та зупинилися на подвійній суцільній лінії розмітки, коли зненацька були збиті автомобілем під керуванням ОСОБА_6 . Він особисто втратив свідомість, тривалий час проходив лікування, якого потребує до теперішнього часу. Йому встановлена 2-га група інвалідності безстроково, але обвинувачений не надав йому взагалі ніякої допомоги, тому він вимагає для ОСОБА_6 суворого покарання.
Поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , чоловік якої загинув, але вона не вимагає для ОСОБА_6 суворого покарання, оскільки така воля батьків покійного. З цих же причин вона відмовилася від частини позову про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди
Винуватість ОСОБА_6 підтверджується протоколом огляду місця події та транспортного засобу а.с.2-15, за яким встановлено що зіткнення відбулося на лінії розмітки 1.3 (двійній суцільній лінії), яку, відповідно до розділу 34 Правил дорожнього руху України, забороняється перетинати, керуючи транспортним засобом. Місце зіткнення розташовано на відстані 12,8 метрів від передньої правої вісі та на відстані 12,6 метрів від задньої правої вісі до правого краю проїзної частини дороги, та на відстані 11,0 метрів за електроопором №83 до задньої правої вісі; механічні пошкодження автомобіля у вигляді розбитої пластикової рамки переднього реєстраційного номеру, деформації переднього реєстраційного номеру, деформації кришки капоту, розбито переднє вітрове скло та двірники, деформація металевого даху, деформація передньої лівої стійки, розбито заднє вітрове скло. На значній площі хаотично розташовані фрагменти лівого бокового дзеркала заднього виду, осип пластику (номерної рамки), плями речовини бурого кольору та фрагмент кістки.
Протоколами слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_9 а.с.63-69 т.2, ОСОБА_10 а.с.70-77 т.2, ОСОБА_6 а.с.78-86 т.2, за яким на місці пригоди було встановлено що потерпілі ОСОБА_4 і ОСОБА_8 стояли на суцільній смузі дорожньої розмітки, при необмеженій видимості для водія ОСОБА_6 як зустрічної смуги так і пішоходів на ній.
Дані отримані в ході слідчого експерименту, а також дані отримані в ході огляду місця події були предметом дослідження судово-автотехнічної експертизи а.с.114-120 т.2. Висновком від 08.05.2015 р. було встановлено, що водій ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , з моменту можливого виявлення останніх на проїзній частині, своєчасним виконанням вимог п. 12.3 ПДР України, зміну дорожньої обстановки оцінити як перешкоду для руху і вжити невідкладних заходів щодо зменшення швидкості руху керованого транспортного засобу аж до його зупинки або безпечно об`їхати перешкоду. Тобто для безпеки учасників дорожнього руху водій повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.
Висновком судово-медичної експертизи а.с.103-107 т.2 за висновком якої смерть потерпілого ОСОБА_8 настала від сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, що супроводжувалося переломами кісток скелета, ушкодженнями м`яких тканин та органів трупа. Перебіг травми ускладнився розвитком шоку, що і явилося безпосередньою причиною його смерті.
Висновком судово-медичної експертизи а.с.111-123 т.5 за висновком якої потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до стійкої втрати загальної працездатності не менш ніж на 1/3, понад 33%, у вигляді закритої травми тазу та органів тазу: розрив лонного зчленування зі значною діастазою, перелом тіла крижі ліворуч, з поза черевним крововиливом, що призвело до виникнення після травматичного порушення сечовиділення, перелом поперекового відростку 5-го поперекового хребця, крайовий перелом внутрішнього виростку правої плечової кістки зі зміщенням відламку, що ускладнився після травматичною нейропатією правого ліктьового нерву, садна обличчя та грудної клітини. Під час травматичного процесу виникли ускладнення у вигляді деформації тазового кільця, після травматичного деформуючого остеоартрозу обох кульшових та правого ліктьового суглобів І-ІІ ступеню, порушенням функції опори та ходи, хронічного циститу, хронічного пієлонефриту, травматизації передміхурової залози, після травматичною нейропатією правого ліктьового нерву. Встановлені наслідки, що призвели до виникнення стійкої втрати професійної працездатності, знаходяться у прямому причинному зв`язку з травмою, отриманою за умов ДТП 12.03.2015., та іншими доказами
Аналізуючи зібрані по справі докази, судом встановлено, що зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою підтверджують винуватість обвинуваченого в кримінальному правопорушенні за ст.286 ч.2 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 позов підтримав, зазначив також, що йому встановлена 2-га група інвалідності безстроково, порушені функції ходи та сечовиділення, він потребує оперативного лікування для чого потрібні значні кошти, тому завдану моральну шкоду він оцінює в 297613,24 грн.
Цивільний відповідач ОСОБА_11 власник автомобіля «DAEWOO LANOS TF69Y ЗНГ» на якому скоєно ДТП заперечував проти позовів, представник надав письмові заперечення з приводу належного володіння автомобілем ОСОБА_6 а.с.51-52 т.4.
Цивільний відповідач ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» повідомлений про час та місце розгляду справи, представник в судове засідання не з`явився.
Суд вважає, що заявлені цивільні позови підлягають частковому задоволенню.
Згідно ст.ст.1166, 1167 ЦК України - особа яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати, майнову та моральну шкоду завдану винними, незаконними діями.
Згідно ст.ст. 1,6,22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно п.6 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Правовідносини між сторонами регулюються ст.1201 ЦК України особа яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника ці витрати.
У п. 24.1 ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. При цьому у п. 24.2. передбачено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.
П. 26.1 ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується в розмірах, визначених відповідно до ЦК України. Відповідно до п. 26.2 ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі встановлення ІІ групи інвалідності, становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.
Згідно довідки МСЕК, серія 12 ААА №428251 від 11.03.2016р. потерпілому ОСОБА_4 з 29.02.2016р. встановлена ІІ група інвалідності безстроково а.с.231 т.4.
Датою настання страхового випадку є 12.03.2015 р. , розмір мінімальної заробітної плати становив 1218 грн.
Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також закріплено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 23, 1167 ЦК України, зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди судом враховуються вимоги розумності і справедливості, встановлення 2-ї групи інвалідності потерпілому безстроково, порушення функції ходи та сечовиділення, тому суд вважає відшкодування моральної шкоди потерпілому обвинуваченим в розмірі 100000,00 грн. обґрунтованим і справедливим.
Згідно до ст.26-1 вищевказаного Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Розмір страхового відшкодування моральної шкоди, пов`язаного з лікуванням складає 1290,56 грн., а пов`язаної із встановленням ІІ групи інвалідності складає 1096,20грн.
Виходячи з наслідків, що наступили, суд вважає обґрунтованим:
Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює.
З урахуванням характеру та ступеню тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин які пом`якшують відповідальність відповідно до ст.66 КК України, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції статті 286 ч.2 КК України.
Питання про долю речових доказів і наданих до суду документів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1473,12 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.
Питання про запобіжний захід обраний обвинуваченому у виді домашнього арешту, та про тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом вирішенню не підлягають у зв`язку зі спливом строку їх застосування та відсутністю клопотань про їх продовження.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.286 ч.2 КК України 5 (п`ять ) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.
Строк відбуття покарання обчислювати з дня затримання в порядку виконання вироку.
В позовних вимогах ОСОБА_5 до ОСОБА_11 та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» - відмовити.
В позовних вимогах ОСОБА_4 до ОСОБА_11 - відмовити.
Скасувати накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 13.03.2015 арешт на майно автомобіль «Daewoo Lanos Tf 69 Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_11 .
Речові докази і документи по справі:
- автомобіль «Daewoo Lanos Tf 69 Y ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_11 , - залишити у розпорядженні останнього.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

СУДДЯ: