Справа № 199/1105/17
В И Р О К
іменем України
23 лютого 2017 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000004, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чкалово, Нікопольського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Наказом № 13 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 22 травня 2014 року солдата ОСОБА_6 було зараховано до списків особового складу частини та в подальшому призначено на посаду механіка взводу зв`язку військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка у вересні 2014 року дислокувалася у санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 .

За наведених обставин, солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

При цьому, 04 вересня 2014 року солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

10 лютого 2017 року ОСОБА_6 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе, внаслідок чого злочин було припинено.

Таким чином, 04 вересня 2014 року солдат ОСОБА_6 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин та незаконно перебував поза розташуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 до 10 лютого 2017 року.

ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, визнав повністю, та показав, що 22 травня 2014 року за мобілізацією добровольцем був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , та призначений на посаду механіка взводу зв`язку. Наприкінці серпня 2014 року він відпросився у відпустку додому, а коли 04 вересня 2014 року повертався у військову частину, йому подзвонили і сказали, що у батька інсульт. Тоді він вирішив повернутися додому для догляду за батьком. Про це своїх командирів не повідомив. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_6 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Згідно копії військового квитка ОСОБА_6 , останній наказом № 13 від 22 травня 2014 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду механіка взводу зв`язку вказаної військової частини.

До матеріалів кримінального провадження долучено копію акту службового розслідування відносно ОСОБА_6 , за яким останній після відпустки 04 вересня 2014 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 чим самовільно залишив частину на строк більше 30 діб.

Згідно з повідомленням до військової прокуратури солдат ОСОБА_6 04 вересня 2014 року не повернувся з відпустки до військової частини в АДРЕСА_1 , чим самовільно залишив військову частину тривалістю понад 30 діб.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, повністю доведена, і кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки останній, який був військовослужбовцем (не строкової служби), своїми умисними діями вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Визначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, є умисним, закінченим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.

Останній є особою, раніше не судимою, доглядає батька похилого віку, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, за місцем служби характеризується негативно, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, має стійкі соціальні зв`язки.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає щиросердне каяття обвинуваченого та активне сприяння встановленню фактичних обставин кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети.

З врахуванням викладених обставин скоєння кримінального правопорушення, його тяжкості, відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, особи винного, який до кримінальної відповідальності притягається вперше, щиросердно розкаявся та активно сприяв встановленню обставин у кримінальному провадженні, має стійкі соціальні зв`язки, безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, доглядає батька похилого віку, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

23.02.2017