Провадження № 1-кс/168/7/17
Справа № 168/36/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2017 року слідчий суддя Старовижівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000326 від 20.11.2016 року,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , голова комісії з організації вирішення майнових питань в процесі реформування аграрного сектора економіки СКВ «Седлище», звернувся із скаргою, в якій зазначає, що слідчий ОСОБА_4 постановою від 30.12.2016 р. закрив кримінальне провадження за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, внесене до ЄРДР за №0000326 від 20.11.2016 року.

Просить скасувати постанову слідчого, оскільки вважає її незаконною і такою, що прийнята передчасно.

У скарзі зазначає, що в процесі реорганізації КСП «Седлищенський» в 2000 р. у сільськогосподарський виробничий кооператив «Седлище» було передане на відповідальне зберігання все рухоме і нерухоме майно пайового фонду співвласників майнових паїв, при цьому майно в натурі не було визначене. Посадові особи СВК «Седлище» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 придбали лише частину сертифікатів на право власності на майновий пай СВК «Седлище» на загальну суму 795177,21 грн., вони не мали права здійснювати розпаювання майна пайового фонду, проте, в подальшому вони, зловживаючи службовим становищем без рішення зборів співвласників майнових паїв, привласнили нерухома і рухоме майно пайового фонду на вказану суму. Таким чином, незаконно розпорядились не майном кооперативу, а зловживаючи службовим становищем, незаконно заволоділи майном пайового фонду співвласників майнових паїв холодильною установкою, яку порізали на металобрухт. З огляду на викладене вважає, що вказане майно виділене з порушенням вимог законодавства, що регулює порядок його виділення, тобто неправомочним органом. Право на визначення майнових паїв покладено на збори співвласників майна.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, вважає, що слідчий не з`ясував правомірність набуття права власності на майно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 : того факту, що право розпоряджатись майном пайового фонду належить зборам співласників майнових паїв, а ОСОБА_6 і ОСОБА_7 придбали майнові паї (майно в натурі не було виділене) без рішення зборів співвласників і розподілили собі майно рішенням неправомочного органу. ОСОБА_7 виділив собі холодильну установку, а зернопогрущик був в 2008 р. списаний рішенням зборів, тому залишався у власності співвласників паїв і не міг належати останньому. Крім того, згідно з документами ОСОБА_7 купив гідропогрущик, а не зернопогрущик, тобто зовсім іншу техніку. З огляду на викладене, холодильна установка і зернопогрущик, яких намагались викрасти на металобрухт, є майном кооперативу. Вважає, що при цьому вчинено крадіжку майна в співвласників пайового фонду.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що в ході розслідування він встановив, що ОСОБА_6 придбав в ФГ «Ікар Стар Агро» погрущик, якого зберігав в приміщенні зерносховища, що підтверджується відповідними протоколами зборів і накладними. ОСОБА_7 було передано холодильну установку, яку він в подальшому віддав ОСОБА_6 . Також встановлено, що на підприємстві був лише один погрущик. Таким чином, за згодою ОСОБА_6 було порізано на металобрухт майно, яке належало йому. Рішення, якими виділено дане майно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , не скасовані, тому в цьому випадку немає викрадення чужого майна, тобто злочину, передбаченого ст. 185 КК. В такому випадку виникають цивільні правовідносини. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Прокурор у судовому засіданні просить відмовити в задоволенні скарги, оскільки особи, що порізали техніку на металобрухт вважали, що діють за згодою належного власника ОСОБА_6 , в обідню пору, відкрито, що свідчить про відсутність умислу на вчинення крадіжки. Нормативні документи, на які скаржник посилається не зареєстровані в установленому порядку або втратили чинність, а рішення, якими виділялось це майно власність не скасовувались. Належного обліку техніки в ВСК «Седлище» не ведеться, тому встановити модифікації конкретної техніки неможливо. Просить відмовити в скарзі, оскільки вона безпідставна.

Заслухавши учасників провадження і дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з таких підстав.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження №0000326 від 20.11.2016 року, 19 листопада 2016 року в Старовижівське ВП надійшла заява ОСОБА_3 про те, що три невідомих особи на вантажному автомобілі намагались викрасти з території СВК «Седлище» металобрухт, однак не вчинили цього з підстав, що не залежали від їх волі, оскільки були виявлені співвласниками СВК «Седлище».

Відповідно до постанови слідчого ОСОБА_4 це кримінальне провадження, постановою від 30.12.2017 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів відповідно до ст. 284 КПК

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження та з оглянутих матеріалів кримінального провадження встановлено, що при проведенні досудового розслідування слідчий повно та об`єктивно встановив обставини справи, провів ряд слідчих дій, зокрема, допитав свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_3 , досліджено ряд письмових документів, серед яких протокол огляду місця події, протокол № 4 загальних зборів членів СВК «Седлище», накладні, виписка з протоколу загальних зборів членів СВК «Седлище», акти приймання передачі основних засобів, договори купівлі-продажу, з яких встановлено, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 передано у власність майно, яким вони розпорядились на власний розсуд.

Скаржник вважає неправомірним факт набуття останніми власність цього майна, в результаті чого виникає цивільно-правовий спір між ними, що виключає ознаки крадіжки як злочину в даному випадку.

Інших обставин, які б мали істотне значення по справі, скаржник суду не представив і суд не встановив.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що ні у скарзі ОСОБА_3 , ні у його поясненнях в судовому засіданні не наведено переконливих доводів, які б стверджували про те, що є обґрунтовані підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000326 від 20.11.2016 року, а у випадку її скасування будуть встановлені фактичні дані про обставини, які б свідчили про вчинення вказаного кримінального правопорушення, та відповідно виключали підстави для закриття даного кримінального провадження за п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.ст. 110, 284 КПК України, твердження скаржника про однобічність розслідування, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах кримінального процесуального законодавства України. Оглянуті матеріали кримінального провадження свідчать про те, що органом досудового слідства проведено повну та об`єктивну перевірку, доводи ОСОБА_3 перевірені в повному обсязі, порядок закриття провадження дотриманий.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що рішення про закриття кримінального провадження №0000326 від 20.11.2016 року є законним та обґрунтованим, а відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 30.12.2016 року слідчого СВ Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000326 від 20.11.2016 року відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1