Центральний районний суд м. Миколаєва
______________________________________________________________________________
1 - кп/490/661/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Золочівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, проходить військову службу за контрактом на посаді кулеметника відділення розвідки взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти ВЧ НОМЕР_1 у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
14.04.2016р. ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.
15.06.2016р. наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 118, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника відділення розвідки взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти зазначеної ВЧ.
25.06.2016р. о 16 год. 30 хв., солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив ВЧ НОМЕР_1 та перебував за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.
26.10.2016р. о 09 год. 00 хв., солдат ОСОБА_4 , самостійно з`явився до ВЧ НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав в повному обсязі і надав суду показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, які відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм. Так, ОСОБА_4 пояснив, що дійсно він у червні 2016р. покинув військову частину та поїхав до місця свого проживання, де займався власними справами, а у жовтні 2016р. з`явився до військової частини та приступив до виконання своїх обов`язків. В скоєному щиро розкаявся, просив суд строго його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють
фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України - як самовільне залишення військової частини військослужбовцем без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану і визнає його винним в скоєні даного кримінального правопорушення.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 407 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття, повне визнання своєї провини.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину ( ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, за місцем військової служби характеризується добре.
Враховуючи викладене, пом`якшувальні та обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, суд, приймає до уваги положення ст. 65 КК України, про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити покарання із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373 - 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 /двох/ років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України, нагляд за засудженим ОСОБА_4 покласти на командира ВЧ НОМЕР_1 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1