Справа №577/4349/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/137/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/4349/16-к за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2016 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_9 , просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину через м`якість, і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що призначивши ОСОБА_9 покарання, суд звільнив його від відбування основного та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що не відповідає вимогам кримінального закону. Також зазначає, що суд не в повній мірі врахував обставини вчиненого ОСОБА_9 злочину, зокрема перебування ним у стані алкогольного сп`яніння та використання технічно несправного транспортного засобу.

За вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.11.2016 ОСОБА_9 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. На підставі ст.ст.75 і 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік та покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов про стягнення на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди в розмірі 4024 грн. та моральної шкоди в розмірі 12 000 грн., а також на користь ОСОБА_12 матеріальної шкоди в розмірі 27 433,87 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. залишено без розгляду.

Відповідно до вироку суду 20.08.2016 близько 01-50 години ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем «ВАЗ 21093» д.р.н. НОМЕР_1 по другорядній дорозі вул. Кооперативної в м. Конотопі Сумської області, наближаючись до перехрестя з головною дорогою по вул. Клубній, не надав переваги у русі транспортному засобу, який наближався до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, чим порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шевролет Лачетті» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , в якому знаходилися пасажири ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , яка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу першого заступника прокурора області, просила скасувати вирок суду і ухвалити новий вирок, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вони на думку колегії суддів, є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Так, згідно ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.11.2016 ОСОБА_9 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. На підставі ст.ст.75 і 76 КК України ОСОБА_9 був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік та покладенням на нього певних обов`язків.

Разом з тим, суд першої інстанції не мав права, окрім як від основного покарання у виді обмеження волі, приймати рішення про звільнення ОСОБА_9 ще й від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за ст.75 КК України не допускається, а тому в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.

В той же час, доводи прокурора про порушення судом вимог кримінального закону при призначенні покарання та, як наслідок, визначення ОСОБА_9 занадто м`якого основного покарання, що повинно тягнути за собою скасування вироку суду з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і ухвалення нового вироку, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей, часткове відшкодування заподіяної шкоди та позитивну характеристику. Обтяжуючою покарання обставиною судом було встановлено вчинення злочину в стані алкольного сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що факт керування ОСОБА_9 технічно несправним транспортним засобом істотно не впливає в даному конкретному випадку на призначене йому покарання.

Таким чином, визначивши ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-67 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Призначене обвинуваченому покарання, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діяння, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових злочинів.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для збільшення встановленого судом першої інстанції відносно ОСОБА_9 іспитового строку до двох років, оскільки саме такий проміжок часу, на думку колегії суддів, з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, виду і строку призначеного основного та додаткового покарання, а також обставин, які характеризують особу обвинуваченого, є необхідним для того, щоб він довів своє виправлення без реального відбування покарання.

Відповідно до приписів п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно ч.3 ст.413 цього Кодексу, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2016 року відносно ОСОБА_14 змінити в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_14 засудженим за ч.1 ст.286 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік та покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4