Справа № 740/4526/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/489/2017
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000248 від 19 лютого 2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 02 серпня 2001 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.2 ст.140, ст.45 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки та сплатою 680 грн. штрафу;

2) 30 липня 2003 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

3) 28 жовтня 2003 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

4) 31 березня 2009 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.309 КК України до 5 місяців арешту;

5) 20 квітня 2010 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання та встановленням іспитового строку на 3 роки;

6) 06 лютого 2012 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі, звільненого з місця позбавлення волі 23 вересня 2015 року,

обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту його затримання на виконання даного вироку суду.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 597 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 800 грн. матеріальної шкоди, 800 грн. моральної шкоди, а всього стягнуто 1600 грн..

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь потерпілих на відшкодування матеріальної шкоди: ОСОБА_10 2440 грн., ОСОБА_11 4684 грн., на користь держави 1847 грн. 16 коп. витрат на залучення експертів.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_6 18 лютого 2016 року, близько 20 год., прибув до вхідних дверей кв. АДРЕСА_2 , після чого, маючи умисел на заволодіння чужого майна, з корисливим мотивом, проник до даної квартири, звідки здійснив повторно таємне викрадення жіночої сумочки із грошовими коштами у сумі 800 грн., належних потерпілій ОСОБА_9 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном. Потерпілій ОСОБА_9 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 800 грн..

ОСОБА_6 17 липня 2016 року, близько 08 год. 20 хв., прибув до кв. АДРЕСА_3 , після чого, маючи умисел на заволодіння чужого майна, з корисливим мотивом, проник до даної квартири, звідки здійснив повторно таємне викрадення фотоапарату «Canon power shot» A590IS, вартістю 596 грн. 67 коп., належного потерпілому ОСОБА_8 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном. Потерпілому ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 596 грн. 67 коп.

ОСОБА_6 17 липня 2016 року, близько 14 год., прибув до кв. АДРЕСА_4 , після чого, маючи умисел на заволодіння чужого майна, з корисливим мотивом, проник до даної квартири, звідки здійснив повторно таємне викрадення гаманця із грошовими коштами у сумі 700 грн., браслету із жовтого дорогоцінного металу, вагою 3 г, вартістю 1740 грн., належних потерпілій ОСОБА_10 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном. Потерпілій ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 2440 грн..

ОСОБА_6 25 липня 2016 року, близько 08 год., прибув до буд. АДРЕСА_5 , після чого, маючи умисел на заволодіння чужого майна, з корисливим мотивом, проник до даного будинку, звідки здійснив повторно таємне викрадення мобільного телефону марки «Lenovo A6000, вартістю 1900 грн., у чохлі, вартістю 70 грн., із карткою пам`яті ємністю 16 Гб, вартістю 113 грн. 75 коп., планшету марки «Nexus7 Asus», вартістю 2599 грн. 67 коп., належних потерпілій ОСОБА_11 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном. Потерпілій ОСОБА_11 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 4683 грн. 42 коп.

ОСОБА_6 17 жовтня 2016 року, близько 09 год., прибув до буд. АДРЕСА_6 , після чого, маючи умисел на заволодіння чужого майна, з корисливим мотивом, проник до даного будинку, звідки здійснив повторно таємне викрадення ноутбуку «ASUS X551MAV-SX299D», вартістю 4200 грн., належного потерпілому ОСОБА_12 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном. Потерпілому ОСОБА_12 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 4200 грн..

В апеляційній скарзі обвинувачений просить застосувати до нього ст. 69 КК України та зменшити міру покарання. Зазначає, що суд не врахував таких пом`якшуючих покарання обставин, як його явку з повинною, сприяння слідству під час досудового розслідування, те, що він не змінював показань та не намагався уникнути відповідальності. Додає, що він здійснює догляд за тяжко хворими батьками, які потребують його допомоги.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду судом першої інстанції ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та щиро розкаявся.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд надав належну юридичну оцінку.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України виходив не тільки з наслідків та категорії тяжкості кримінальних правопорушень, а враховував також обставину, яка пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_6 судимий, зокрема, за злочин в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, дана судимість у встановленому порядку не погашена і не знята, особу винуватого.

Враховуючи зазначені обставини, суд призначив покарання обвинуваченому в межах, передбачених санкцією інкримінованої особі статті Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Посилання обвинуваченого на призначення занадто суворого покарання не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 69 КК України та п. п. 5,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами від 10 грудня 2004 року за № 18 - за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винуватого, суд умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті). До того ж застосування ст. 69 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Всі обставини, на які в своїй апеляційній скарзі посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані, законних підстав для застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України колегія суддів не знаходить, оскільки декількох підстав, що пом`якшують покарання встановлено не було, а тому призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, і не вбачає підстав для пом`якшення останньому покарання. Крім того, як встановлено в засіданні апеляційного суду, шкода, заподіяна потерпілим унаслідок злочинів, скоєних ОСОБА_6 , нікому з них не відшкодована.

Обвинувачений вчинив цілу низку злочинів в період непогашеної судимості, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Крім того, він раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини і це свідчить, що обвинувачений не ставши на шлях виправлення і в подальшому може скоювати їх. Тому призначене йому покарання за своїм видом та розміром призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, а тому не може бути визнано несправедливим внаслідок суворості. До того ж воно призначене не у максимальних межах, передбачених законом за даний злочин.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і справедливим, а тому скасуванню чи зміні він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4