Справа №487/372/16-к 25.04.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/172/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122, ОСОБА_1
ч. 1 ст. 296 КК України Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні за матеріалами кримінального провадження № 0005145 апеляційні скарги заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_9
обвинувачений: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_10
потерпіла: ОСОБА_11
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України та йому призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 125 КК України 1 рік обмеження волі;
- за ч. 1 ст. 122 КК України 3 роки обмеження волі;
- за ч. 1 ст. 296 КК України 2 роки обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено зобов`язання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., на користь потерпілої ОСОБА_11 в рахунок відшкожування матеріальної шкоди 13853,76 грн. та моральної шкоди 7 000 грн.
В апеляційній скарзі прокурор просить:
- вирок скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного звільнення обвинуваченого від покарання;
- ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року обмеження волі, за ч. 1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі, за ч. 1 ст. 122 КК України до 3 років обмеження волі;
- на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді 3 років обмеження волі;
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду змінити перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 296 на ч. 1 ст. 125 КК України та з ч.1 ст. 122 на ст. 128 КК України, призначити покарання у виді громадських робіт.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скару.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що не оспорює правильність висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій.
Разом з тим, апелянт стверджує, що вирок в частині призначення обвинуваченому покарання є незаконним, підлягає скасуванню через неправильне звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Апелянт посилається на п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання». Вказує, що судом першої інстанції зазначених вимог закону не дотримано.
Звертає увагу на те, що приймаючи рішення про застосування ст. 75 КК України, суд виходив лише з того, що обвинувачений раніше не судимий та частково визнав вину, але при цьому не врахував тяжкість злочину, особу винного та інші обставини.
Стверджує, що встановлені в ході судового розгляду обставини кримінального правопорушення, а також дані щодо особи обвинуваченого свідчать про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України.
Вважає, що з огляду на те, що ОСОБА_7 не визнав вину у вчиненні злочинів за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 296 КК України вказівка суду на розкаяння обвинуваченого не відповідає дійсності.
Апелянт вказує на такі обставини, як вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 декількох злочинів за короткий проміжок часу, його агресивна поведінка із застсоуванням насильства по відношенню до жінок, перебування за свідченням потерпілих у стані алкогольного сп`яніння, а також наслідки вчинених дій свідчать про те, що рішення про застосування ст. 75 КК України є безпідставним та невмотивованим.
Зазначає, що таке рішення не сприятиме виправленню ОСОБА_7 , може створити у обвинуваченого або інших осіб хибне уявлення про безкарність, не буде запобігати вчиненню нових злочинів.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду змінити у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 та призначити покарання у виді громадських робіт.
Апелянт також зазначає, що судом у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним спотворено послідовність дій обвинуваченого щодо потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що не відповідає фактичним обставинам, вказаним у обвинувальному акті, тобто суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення.
Крім того, захисник також звертає увагу на порушення строків досудового розслідування.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 27.09.2015 року приблизно о 04 год. 25 хв. ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 42-а по вул. Лазурній в м. Миколаєві, під час розмови з ОСОБА_11 на підставі раптово виниклих неприязних стосунків умисно заподіяв останній тілесні ушкодження, а саме: схопивши за шию ззаду штовхнув ОСОБА_11 на землю в результаті чого вона впала та вдарилась обличчям об землю. В результаті у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Після цього ОСОБА_7 в цей же день (27.09.2015 року) приблизно о 04 год. 35 хв., знаходячись біля будинку № 42-а по вул. Лазурній в м. Миколаєві, побачив ОСОБА_12 , яка знаходилась разом зі своїми друзями ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Підійшовши до ОСОБА_12 , ОСОБА_7 влаштував сварку в ході якої на підставі раптово виниклих неприязних відносин затягнув ОСОБА_12 до під`їзду вищевказаного будинку де умисно заподіяв останній тілесні ушкодження, а саме: наніс їй один удар головою в обличчя, від якого остання впала, та тримаючи її за волосся декілька разів ударив головою об підлогу. Виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, 27.09.2015 року приблизно о 05 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись на туриторії Лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва в приймальному відділенні за адресою м. Миколаїв, вул. Корабелів, 14, на підставі раптово виниклих неприязнених стосунків, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства влаштував сварку з лікарем, а також іншим персоналом лікарні в ході якої грубо порушуючи громадський порядок та нехтуючи встановленими правилами поведінки для відвідувачів лікарні висловлювався на адресу вказаних осіб нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, тим самим демонструючи явну зневагу до існуючих правил та встановлених норм поведінки, умисно заподіяв тілесні ушкодження лікарю ОСОБА_14 , а саме: наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку своїх апеляційних скарг, заперечення потерпілої ОСОБА_11 , вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши дані про особу обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині обвинувального вироку, окрім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_7 суд 1 інстанції вказаних вимог закону не дотримався, оскільки належним чином не виклав у вироку формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним.

Формулювання обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України та викладене в обвинувальному акті, містить в собі всі необхідні відомості щодо обставин вчинення правопорушень, в тому числі місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Однак, у мотивувальній частини оскаржуваного вироку суд, вийшовши за межі пред`явленого обвинувачення, виклав обвинувачення в загальній скороченій формі, перекрутив дії обвинуваченого та виклав їх не в тій послідовності. Внаслідок скороченого викладення формулювання обвинувачення, вбачаються розбіжності між викладеними фактичними обставинами кримінального правопорушення та сформульованим обвинуваченням, стосовно часу вчинення кримінальних правопорушень відносно потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , способу їх вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Хоча в даному кримінальному провадженні встановлено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачене ст. 412 ч.1 КПК України, але, враховуючи положення ст. 9 ч. 6 КПК України та порушення судом 1 інстанції загальної засади кримінального провадження - законність, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді 1 інстанції в іншому складі суду.

З огляду на необхідність повернення даної справи на новий судовий розгляд, суд апеляційної інстанції позбавлений законних підстав для оцінки доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого, які підлягають перевірці під час нового розгляду судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційні скарги усіх учасників судового провадження, які вказували на необґрунтованість у тій чи іншій частині вироку суду першої інстанції, у зв`язку із необхідністю скасування судового рішення, підлягають частковому задоволенню.

Реєстр прийнятих в ході досудового розслідування процесуальних рішень свідчить про те, що обвинуваченому ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строк якого сплинув 01.02.2016 року і більше не продовжувався, тому апеляційний суд не вирішує питання щодо запобіжного заходу при скасуванні вироку та призначені нового розгляду в суді 1 інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 416, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: