Справа № 527/890/17
провадження № 1-кп/527/108/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про повернення обвинувального акту прокурору
26 липня 2017 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження № 0000009, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
28 квітня 2017 року до Глобинського районного суду Полтавської області від Кобеляцької місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

Ухвалою суду від 03.05.2017 року призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам КПК, підстав для повернення обвинувального акту немає, просив суд призначити справу до судового розгляду.
Захисник в судовому засіданні пояснив, що справу неможливо призначити на підставі даного обвинувального акту до судового розгляду, оскільки підозрюваною в ньому зазначена ОСОБА_5 , замість ОСОБА_5 , у розділі І обвинувального акту підозра викладена не конкретно, а саме іде лише цитування ЗУ «Про фермерське господарство» і є незрозумілим у якому злочині обвинувачують ОСОБА_5 , у розділі ІІ обвинувального акту зазначено, що ОСОБА_6 вчинила злочин з використанням «службовою особою влади чи службового становища», а дані поняття не є тотожними і повинно бути конкретно зазначено яким чином обвинувачена вчинила злочин. На сторінці п`ятій обвинувального акту зазначено, що ОСОБА_6 отримала у приватну власність земельні ділянки, але не зазначено чи настали суспільно - небезпечні наслідки від її діянь. З розділу ІІІ взагалі незрозуміло, які з перелічених в 1-3 абзаців діянь є злочинними. Обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_6 не є конкретним, тому неможливо належним чином захищатися від нього.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала думку захисника.

Вислухавши пояснення прокурора, обвинуваченої та її захисника, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов до наступних висновків.
Як зазначено в п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство).
В обвинувальному акті, який надійшов до суду анкетні дані обвинуваченої зазначено ОСОБА_5 , що не відповідає її анкетним даним зазначеним в паспорті.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як зазначено в п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Тому, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація з посиланням на закон про кримінальну відповідальність, має бути чітким, зрозумілим, не повинен містити протиріч, неточностей та неоднозначного тлумачення.
Частиною 1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею.
В розділі І обвинувального акту відносно ОСОБА_5 кваліфікація дій останньої викладена в наступній редакції:

«Таким чином своїми умисними діями, які виразилися у зловживанні службовим становищем тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, ОСОБА_5 вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 364 КК України».

Із зазначеного викладу обвинувачення, вбачається, що формулювання об`єктивної сторони злочину є не конкретним, а саме є незрозумілим з метою одержання якої саме неправомірної вигоди особа вчинила злочин, крім того не зрозуміло для самої себе чи іншої фізичної особи обвинувачена отримала будь - яку неправомірну вигоду.

В розділі ІІ обвинувального акту відносно ОСОБА_5 кваліфікація дій останньої викладена в наступній редакції:

«Таким чином своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на зловживання службовим становищем тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки ОСОБА_5 вчинила злочин передбачений ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 364 КК України».

Із зазначеного викладу обвинувачення, вбачається, що формулювання об`єктивної сторони злочину є також не конкретним, а саме не зрозуміло з метою одержання якої саме неправомірної вигоди особа вчинила злочин, а також яким чином особа вчинила злочин з використанням службовою особою влади чи службового становища.

Аналізуючи зазначений обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій ОСОБА_5 є нечіткими, незрозумілими, містять неточності та неоднозначні тлумачення.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Як вбачається з положень пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що гарантує кожній особі право на справедливий суд, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Відсутність в обвинувальному акті точного формулювання обвинувачення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, унеможливлює реалізацію в повній мірі права обвинуваченого на захист та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення про повернення обвинувального акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Приймаючи до уваги те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України і вказані вище порушення допущені при його складанні перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту, суд вважає за необхідне повернути його прокурору для усунення вищевказаних порушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000009, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України - повернути прокурору для усунення зазначених в ухвалі порушень вимог ст. 291 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області, через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1