Єдиний унікальний номер 725/4613/16-к
Номер провадження 1-кп/725/214/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2017 Першотравневий районний суд м.Чернівців
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001177 від 06.06.2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше неодноразово судимого: останній раз: 24.11.2016 року Садгірським районним судом м.Чернівці за ст.121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця с.Шурбанець, Заставнівського району, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_2 , неодруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, 05.08.2016 близько 23 год. 15 хв. ОСОБА_6 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою м. Чернівці по вул. Гагаріна 36А, а саме неподалік Чернівецького «Поштампу», побачивши, що на транспортному засобі марки «ВАЗ 2106», д.н. НОМЕР_1 під`їхала потерпіла ОСОБА_8 , яка є власником даного автомобіля, підійшли до неї.
Після цього, ОСОБА_6 , погрожуючи і застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, умисно наніс їй удар ногою в область черевної порожнини та один удар головою в обличчя, чим згідно висновку експерта№1234 від 19.08.2016 року спричинив останній тілесне пошкодження у вигляді синця в лицевій ділянці зліва, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, з метою заволодіння вищевказаним транспортним засобом.
В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним автомобілем з метою його використання для власних потреб, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно не маючи дозволу власника на його експлуатацію, вирвав з рук потерпілої ОСОБА_8 ключі від автомобіля марки «ВАЗ 2106», д.н. НОМЕР_1 та передав їх ОСОБА_7 , який сів за кермо, а сам ОСОБА_6 сів на переднє пасажирське сидіння.
Після вчиненого ОСОБА_7 за допомогою ключа запустив двигун та розпочав рух на вказаному автомобілі та з місця вчинення кримінального правопорушення спільно з ОСОБА_6 , направилися в сторону вул. Чернишевського до будинку № 29, де, пошкодивши задню частину автомобіля, не зміг продовжити рух на транспортному засобі марки «ВАЗ 2106», д.н. НОМЕР_1 у зв`язку із його технічною несправністю.
Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 , розпорядилися автомобілем марки «ВАЗ 2106», д.н. НОМЕР_1 на власний розсуд, чим завдали власниці автомобіля ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 15 300 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України не визнав. Суду показав, що вони разом із ОСОБА_7 під`їхали на вул. Гагаріна, неподалік «Поштампу», що у м. Чернівці для того, щоб взяти машину у Лариси, яку ОСОБА_7 мав відремонтувати. Він планував після вирішення питань між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під`їхати додому, оскільки у нього не було коштів, щоб доїхати додому.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України не визнав. Суду показав, що він разом із ОСОБА_6 під`їхали на вул. Гагаріна м. Чернівці. Там він мав взяти машину у ОСОБА_8 та відремонтувати її, а взамін залишити їй свій автомобіль. ОСОБА_6 був разом із ним, оскільки вони домовились, що потім він відвезе його додому.

Потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що у серпні 2016 року вона приїхала до м. Чернівці та біля «Поштампу», що по вул. Гагаріна зустрілась зі своїм знайомим ОСОБА_7 . Разом із останнім був ОСОБА_6 , з яким вона була малознайома. Вона привіталась, після чого ОСОБА_6 почав кричати на неї та вдарив її головою в обличчя та в живіт ногою. Після цього останній забрав у неї з рук ключі від її автомобіля марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_7 змусив її сісти в автомобіль, а сам сів за кермо. Однак, проїхавши невелику відстань, машина зламалась та зупинилась.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що є матір`ю потерпілої. Того дня вони з донькою приїхали до м. Чернівці, зупинились в готелі, після чого ОСОБА_8 поїхала сама до міста на своєму автомобілі. Ввечері донька їй зателефонувала та повідомила, що в неї викрали машину. Потім, коли остання приїхала, вона помітила в неї на обличчі синець та кров.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суду показали, що працюють в Управлінні поліції. 05.08.2016 року до поліції надійшло повідомлення від потерпілої про те, що її побито та викрадено автомобіль. Коли вони приїхали в готель, то побачили, що ОСОБА_8 була схвильована, плакала та розповідала, що ОСОБА_6 її вдарив та з ОСОБА_7 біля залізничного вокзалу забрали її автомобіль.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що є співмешканкою ОСОБА_7 . Того дня вона разом із обвинуваченими під`їхала до залізничного вокзалу. ОСОБА_6 їхав разом із ними, оскільки потім вони мали підвезти його додому. Там, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 та сів з нею в її машину і вони поїхали. Вона ж разом із ОСОБА_6 поїхала на автомобілі ОСОБА_13 слідом за ними. Потім потерпіла пересіла до них в автомобіль і сама віддала документи на автомобіль обвинуваченому.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що того дня вони разом із ОСОБА_8 приїхали до залізничного вокзалу, остання йому розповідала, що в неї якісь проблеми з ОСОБА_7 . Там біля пошти був ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та його дівчина. Спочатку він вийшов поговорити з ОСОБА_13 , після чого до них підійшов ОСОБА_15 і між ними виник словесний конфлікт. Потім ОСОБА_15 пішов поговорити з ОСОБА_8 , яка в подальшому розповідала, що той їй погрожував. Проте він не бачив, щоб ОСОБА_15 бив потерпілу. Після цього вони усі сіли в машину ОСОБА_16 , за кермом був ОСОБА_7 , а Фурлет сидів поруч і показував куди їхати. Однак машина поламалась і перестала їхати.

Крім показів потерпілої та свідків, вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом, а саме:

-Витягом з ЄРДР № 0001177 від 06.08.2016 року про надходження заяви про кримінальне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою м. Чернівці по вул. Гагаріна 36А, а саме неподалік Чернівецького «Поштампу» незаконно заволоділи її автомобілем марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 який належить ОСОБА_8 (а.с.1-3 Том 1);

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.08.2016 року, з якого вбачається, що 06.08.2016 року ОСОБА_8 звернулась до уповноважених органів з заявою про те, що 05.08.2016 року о 23 год. 15 хв. Фурлет та ОСОБА_17 , погрожуючи і застосовуючи насильство, незаконно заволоділи її автомобілем марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.16 Том.2);

-Протоколом огляду місця події від 06.08.2016 року та фото таблицею до нього, в ході якого було оглянуто транспортний засіб «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований по вул.Чернишевського біля будинку №29, при огляді якого будь- яких пошкоджень не виявлено, а виявлено сліди рук, які було перекопійовано (а.с.18-21 Том 1);

-Протоколом отримання зразків для експертизи від 06.08.2016 року, з якого вбачається, що у свідка ОСОБА_14 на добровільній основі відібрали відбитки пальців правої та лівої руки (а.с. 27 Том 1);

-Протоколом отримання зразків для експертизи від 07.08.2016 року, з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_8 на добровільній основі відібрали відбитки пальців правої та лівої руки (а.с. 29 Том 1);

-Протоколом отримання зразків для експертизи від 19.08.2016 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_7 відібрали відбитки пальців правої та лівої руки (а.с. 31 Том 1);

-Висновком експерта № 1616-К від 08.09.2016 року та ілюстрованої таблиці до нього, з якого вбачається, що відбитки пальців залишених на автомобілі «ВАЗ 2106», д.н. НОМЕР_1 , який був припаркований по вул.Чернишевського 29, м.Чернівці належать ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 38-56 Том 1);

-Актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 1209 від 15.08.2016 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_8 виявлений синець в лицевій ділянці зліва, який виник у результаті дії твердого тупого предмету, по строку може відповідати вказаному в обставинах і відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с.68 Том 1);

-Висновком експерта № 1234 від 19.08.2016 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_8 виявлений синець в лицевій ділянці зліва, виявлене тілесне ушкодження виникло в результаті дії твердого тупого предмету, можливо внаслідок нанесення удару кулаком руки, битою, при цьому було нанесено не менше однієї травмуючої дії, по строку може відповідати вказаному в постанові і відноситься до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію та характер вищевказаного тілесного ушкодження, вважається малоімовірним можливість отримання його внаслідок падіння потерпілої з положення стоячи на тверду поверхню. (а.с.71 том 1);

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.09.2016 року, в ході якого ОСОБА_7 на місці події показав як ОСОБА_6 розмовляв з потерпілою на підвищених тонах, після чого передав йому ключі від автомобілю марки «Ваз 2106» д.н. НОМЕР_1 та заявив, що тепер цей автомобіль належить йому, у зв`язку з чим його потрібно перегнати в інше місце, на що він погодився. Потерпіла сіла на заднє сидіння, після того як їй наказав це зробити ОСОБА_6 (а.с.138-148 Том 1).

-Вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 24.11.2016 року, який набрав законної сили, який було встановлено, що 06.08.2016 року у ОСОБА_6 під час поверхневого огляду було виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Ваз 2106» д.н. НОМЕР_1 (а.с.165-172 Том 2).

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.289 ч.2 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він незаконно заволодів транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої та з погрозою застосування такого насильства.

Даючи оцінку кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 стороною обвинувачення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, він проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
При цьому положеннями частини третьої статті передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення й захисту прав людини та її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Як видно з дослідженої у судовому засіданні вимоги УІЗ ГУНП в Чернівецькій області від 15.08.2016 року, ОСОБА_7 є особою, яка в силу ст.89 КК України вважається раніше не судимою, що в свою чергу виключає наявність такої кваліфікуючої ознаки як «повторність».
За таких обставин, враховуючи те, що суд не може вийти за межі висунутого обвинувачення, якщо це погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження,суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст.289 ч.2 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він незаконно заволодів транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Невизнання вини обвинуваченими суд розцінює як спосіб захисту власних інтересів, а також як спробу уникнути відповідальності.
Аналізуючи досліджені судом докази, що надані сторонами обвинувачення та захисту, суд не приймає до уваги доводи обвинувачених про те, що вони не викрадали автомобіль потерпілої ОСОБА_8 , оскільки ці твердження спростовуються показами потерпілої, яка в ході судового розгляду підтвердила, що обвинувачені, застосовуючи до неї насильство, протиправно, всупереч її волі, заволоділи її транспортним засобом.

Факт застосування до ОСОБА_8 насильства підтверджується висновком експерта № 1234 від 19.08.2016 року.

Окрім того, факт протиправного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_8 , підтверджується протоколом проведеного слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_7 сам підтвердив, що ОСОБА_6 погрожував потерпілій, після чого повідомив йому, що тепер цей автомобіль належить йому, після чого він сів за кермо.

Також суд враховує, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Ваз 2106» д.н. НОМЕР_1 було вилучено у ОСОБА_6 , що спростовує покази обвинувачених про те, що вони зустрілись із потерпілою для того, щоб ОСОБА_7 забрав її автомобіль на ремонт.

Доведеною, на думку суду, є і співучасть обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки їх дії були спільними та узгодженими між собою з метою досягнення єдиного злочинного результату.

Покази свідка ОСОБА_12 суд відхиляє та вважає їх неправдивими, оскільки вони спростовуються показами потерпілої та протоколом проведеного слідчого експерименту від 20.09.2016 року за участю ОСОБА_7 .

З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження кваліфікація дій обвинувачених за ст.289 ч.2 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те що, згідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ст.289 ч.2 КК України є тяжким. Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, по місцю ув`язнення характеризується негативно.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.66, ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те що, згідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ст.289 ч.2 КК України є тяжким. Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.66, ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченим покарання в межах санкції статті обвинувачення.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Також, суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції, суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.
Таку міру суд вважає необхідною для покарання обвинувачених за вчинені протиправні діяння, а й для їх виправлення.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням покарання призначеного вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 24.11.2016 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Зарахувати у строк відбуття покарання за даним вироком, частково відбуте покарання за вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 24.11.2016 року з урахуванням вимог ст.72 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання.
Речовий доказ: автомобіль марки «Ваз 2106», р.н. НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_8 залишити у її власності.

Речовий доказ: слід взуття, вилучений під час огляду місця події, який перекопійований та поміщений в спеціальний пакет №3425744, яки переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області знищити.

Стягнути з засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі в розмірі 440 грн. 20 коп.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1