АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 11-cc/790/296/17 Головуючий І інстанції
Справа № 635/4266/16-к ОСОБА_1
Категорія: В порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року судова колегія судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові матеріали даного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 Харківської Харківського районного суду Харківської області місцевої прокуратури №6 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року,-
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Харківського ВП ГУНП Харківської області ОСОБА_7 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003912 від 07 серпня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.358 КК України про арешт майна.

Як зазначено в ухвалі, до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання, в якому слідчий просив суд накласти арешт із забороною розпорядження та відчуження житлових будівель: літ. «А-1» загальною площею 82,40 кв. м. житловою площею 57,20 кв. м., літ. «Б-1» загальною площею 86,30 кв. м. житловою площею 30,0 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами: гараж літ. «Е», льох літ. «В», сарай літ. «Ж», навіс літ. «И», навіс літ. «Л», навіс літ. «М», навіс літ. «Н», баня літ. «О», вбиральня літ. «У», яма вигрібна літ. «К», огорожа №1-4, що розташовані на земельній ділянці щодо якої існує спір, за адресою: АДРЕСА_1 та самої земельної ділянки за вказаною адресою, що належать на праві приватної власності ОСОБА_8 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя послався на те, що слідчий у судовому засіданні не довів необхідність такого арешту житлових будинків та земельної ділянки як речового доказу у кримінальному провадженні за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.358 КК України, оскільки самі по собі об`єкти нерухомості не мають ознак речового доказу в розумінні положень ч.1 ст.98 КПК України, перебувають у власності добросовісного набувача в тому числі з 2004 року, а відповідно до ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, при цьому суд також враховує, що ОСОБА_9 відмовлено в задоволенні позову про захист прав на земельну ділянку і даних, що вказане рішення суду скасовано слідчим не надано. Також, суд враховує, що клопотання не містить жодних даних який саме документ є підробленим в розумінні положень ч.1 ст.358 КК України, оскільки передача земельної ділянки у власність передбачає певну процедуру визначену нормами Земельного Кодексу України.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07.02.2017 року по справі № 635/4266/16-к про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Харківського ВП ГУНП України в Харківській області про накладення арешту та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту із забороною розпорядження та відчуження на житлові будівлі: літ. «А-1» загальною площею 82,40 кв. м. житловою площею 57,20 кв. м., літ. «Б-1» загальною площею 86,30 кв. м. житловою площею 30,0 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами: гараж літ. «Е», льох літ. «В», сарай літ. «Ж», навіс літ. «И», навіс літ. «Л», навіс літ. «М», навіс літ. «Н», баня літ. «О», вбиральня літ. «У», яма вигрібна літ. «К», огорожа № 1-4, що розташовані на земельній ділянці щодо якої існує спір, за адресою: АДРЕСА_1 та самої земельної ділянки за вказаною адресою, що належать на праві приватної власності ОСОБА_8 .
Прокурор обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що вище вказане майно має важливе доказове значення в рамках кримінального провадження (ст.91 КПК України)

Заслухавши доповідь судді, прокурора який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

07 лютого 2017 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_6 про арешт майна по кримінальному провадженню №0003912 від 07 серпня 2013 року (а.с.1-42).
Як вбачається із наданих апеляційному суду матеріалів судового провадження, Харківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003912 від 07 серпня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України ( а.с.41).

Зі змісту клопотання слідчого слідує, що досудовим розслідуванням встановлені наступні обставини:

26 червня 2015 року до Харківського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 , про те, що невстановлені особи підробили документи, щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Дані матеріали 07 серпня 2013 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003912 за ч.1 ст.358 КК України. Допитана під час досудового слідства ОСОБА_9 пояснила, що у 1989 році у рідної тітки ОСОБА_11 придбала частину будинку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 . Коли вона придбавала вказане майно, то купила тільки половину земельної ділянки, тому дану ділянку було розділено на дві частини і друга половина залишилася ОСОБА_11 , а після її смерті зазначена частина стала належати ОСОБА_12 . В 1989 році ОСОБА_9 виплатила всю суму і будинок став належати їй, але вона на той момент ще повністю не переїхала в зазначений будинок, періодично ОСОБА_9 або її чоловік приїжджали і доглядали за ділянкою. Приблизно в 2012 році, коли ОСОБА_9 знову приїхала на свою ділянку, то побачила, що на її ділянці викопаний котлован для будинку і закладено фундамент для другого будинку. Після чого вона стала з`ясовувати обставини будівництва зазначених будинків на її ділянці, і їй стало відомо, що будівництво веде ОСОБА_13 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і є сусідом ОСОБА_9 , але зазначений котлован для будинку і фундамент для другого будинку розташовані саме на ділянці ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого ОСОБА_9 звернулася в Покотилівську селищну раду та на підставі рішення № 212 від 2012 року на ім`я ОСОБА_8 від імені Покотилівської селищної ради було направлено листа про те, що будівництво має бути призупинено до з`ясування обставин. Однак ОСОБА_13 не відреагував на цей лист і продовжив будівництво. Після чого ОСОБА_9 звернулася в судові інстанції та органи досудового слідства. Так ОСОБА_9 звернулася до Харківського районного суду з приводу захоплення її землі і суд першої інстанції 19.05.2016 року виніс рішення про відмову у задоволенні позову. Після ознайомлення заявника із копіями державних актів на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , ЯЛ №558524 від 06.09.2011 року і ЯЛ № 558525 від 06.09.2011 року ОСОБА_9 , звернулася до голови Покотилівської селищної ради ОСОБА_14 , який, подивився зазначені копії державних актів, та висловив сумніви, що на зазначених копіях стоять його підписи і крім того самі державні акти датовані 06.09.2011 року, а на той момент він не був головою Покотилівської селищної ради, а обіймав посаду секретаря тимчасово виконуючого обов`язки голови Покотилівської селищної ради, а в зазначених актах немає приписки «т.в.о.». Після чого від імені адвоката ОСОБА_9 був направлений запит до Покотиловскої селищної ради та згідно відповіді на цей запит, ОСОБА_15 будучи секретарем з 31.08.2011 року виконував обов`язки голови Покотилівської селищної ради, а 08.06.2012 року був обраний головою Покотилівської селищної ради. Всі зазначені дані свідчать про те, що державні акти ЯЛ № 558524 від 06.09.2011року і ЯЛ № 558525 від 06.09.2011 року на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , отримані ОСОБА_8 внаслідок незаконних дій. Крім того на даний момент ОСОБА_9 відомо, що до ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 приходять люди, які хочуть купити будинки, які фактично розташовані на ділянці ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_9 дійсно приходила до нього на прийом та показувала вказані акти і в них дійсно є позначення, що його видає Покотилівський селищний голова ОСОБА_14 та жодних приписок «т.в.о.» не має, станом на 06.09.2011 року, він обіймав посаду секретаря тимчасово виконуючого обов`язки голови Покотилівської селищної ради, тому в зазначених актах біля його посади повинна бути приписка «т.в.о.». Крім того під час допиту ОСОБА_14 були пред`явлені копії вказаних державних актів ЯЛ № 558524 від 06.09.2011 року і ЯЛ № 558525 від 06.09.2011 року і ОСОБА_14 зазначив, що йому здається, що у вказаних актах стоять не його підписи.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 , пояснив, що згідно рішення від 26.12.2008 року XХI сесії V скликання Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області йому надано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку орієнтовною площею 0,2 га, в тому числі 0,15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,05 га для ведення особистого селянського господарства. Для розробки комплексу геодезичних робіт по підготовці документації для приватизації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , між ОСОБА_8 та ТОВ «Геобудпроект» було укладено відповідний договір. Відповідно вказаного договору ТОВ «Геобудпроект» виготовлено документацію з землеустрою, топографо-геодезична зйомка та обстеження земельної ділянки. 20.02.2009 року виконавцем робіт складено акт погодження меж земельної ділянки. При складанні даного акту були присутні усі суміжні власники та землекористувачі. Кожному було означено, де встановлено межу та показано це на місцевості. Ніхто із суміжних співвласників та землекористувачів не мав та не заявляв претензій щодо розташування меж земельної ділянки, про що ними самостійно поставлено підпис в акті погодження меж. При цьому в акті погодження меж земельних ділянок не вірно зазначено адресу двох суміжних землекористувачів, а саме: адреса ОСОБА_16 зазначена як АДРЕСА_3 , а адреса ОСОБА_17 АДРЕСА_2 , замість вірного навпаки, але ОСОБА_8 вважає, що це технічна помилка. Кожен із зазначених осіб погоджував саме свою межу, яку йому було визначено на місцевості. На даний факт просто на той час ніхто не звернув уваги. Крім того літери на схемі відповідають вірним місцям розташування, помилково вказана тільки адреса. Допитані в якості свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які є суміжними землекористувачами, та які згідно свідчень ОСОБА_8 приймали участь в погодженні меж та підписували акт погодження меж земельної ділянки від 20.02.2009, заперечили факт своєї присутності під час погодження меж вказаної земельної ділянки. При пред`явленні ОСОБА_16 та ОСОБА_17 копії акту погодження меж земельної ділянки від 20.02.2009 року останні пояснили, що у вказаному акті стоять не їх підписи та ще раз наполягали, що вони не були присутні під час вказаного погодження меж.
За відомостями загальнодоступного сайту кадастрової карти України у мережі Інтернет відсутні відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами :00:008:0065 та :00:008:0066. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: житлові будинки: літ. «А-1» загальною площею 82,40 кв.м. житловою площею 57,20 кв.м., літ. «Б-1» загальною площею 86,30 кв.м. житловою площею 30,0 кв.м. з господарьскимми будівлями та спорудами: гараж літ. «Е», льох літ. «В», сарай літ. «Ж», навіс літ. «И», навіс літ. «Л», навіс літ. «М», навіс літ. «Н», баня літ. «О», вбиральня літ. «У», яма вигрібна літ. «К», огорожа № 1-4, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .
Слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна по кримінальному провадженню №0003912 від 07 серпня 2013 року, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність арешту житлових будинків та земельної ділянки як речового доказу у кримінальному провадженні за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.358 КК України, оскільки самі по собі об`єкти нерухомості не мають ознак речового доказу в розумінні положень ч.1 ст.98 КПК України, перебувають у власності добросовісного набувача в тому числі з 2004 року, а відповідно до ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, при цьому суд також враховує, що ОСОБА_9 відмовлено в задоволенні позову про захист прав на земельну ділянку.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання щодо арешту будівель, які належать ОСОБА_8 на праві власності, але відмова в задоволенні клопотання щодо заборони відчуження земельної ділянки є необґрунтованою з наступних підстав.
У розумінні положень ст.131, ч.2 ст.170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Також п.2 ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Згідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

Дослідивши матеріали судового провадження, а саме: клопотання про арешт майна від 07 лютого 2017 року з додатками (а.с.1-42), витяг з кримінального провадження №0000087 від 29 грудня 2016 року (а.с.41) та апеляційну скаргу прокурора від 17 січня 2017 року, у суду апеляційної інстанції є достатні підстави вважати, що земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.170 КПК України, оскільки вона є речовим доказом, а саме предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.

У відповідності до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року необхідно скасувати, клопотання слідчого задовольнити частково та накласти арешт на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , яка належить йому на підставі державного акту шляхом заборони її відчуження.

Керуючись ст.ст.392, 404, ч.3 ст.407, ст.ст.418, 419, 422, 423, ч.4 ст.424 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого Харківського ВП ГУНП Харківської області ОСОБА_7 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003912 від 07 серпня 2013 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна скасувати.

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером №- :00:008:0065 що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , на підставі державного акту на право власності на землю шляхом заборони її відчуження.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.4 ст.424 КПК України.

Головуючий - ОСОБА_2
Судді - ОСОБА_3
ОСОБА_4