Справа № 761/2350/17
Провадження № 1-кс/761/1695/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника - ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про скасування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003606 від 22 листопада 2016р.,-

встановив:
В провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_3 про скасування запобіжного заходу.
В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначає, що 14 листопада 2008р. відносно нього та інших осіб Слідчим управлінням податкової міліції ДПА України порушено кримінальну справу за ст.ст. 15, 27, 28, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч.ч. 2, 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ст. 366 КК України. Постановою Рівненського міського суду від 16 грудня 2008р. відносно нього був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. 17 вересня 2010р. кримінальна справа за його обвинуваченням направлена до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду по суті. 16 жовтня 2012р. Шевченківським районним судом м. Києва йому було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд з покладенням низки обов`язків, передбачених ст. 149-1 КПК України (1960р.) 18 грудня 2014р. Шевченківським районним судом м. Києва кримінальна справа за його обвинуваченням направлена Генеральному прокурору України для проведення додаткового розслідування. 24 грудня 2014р. прокурором подано апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014р.10 червня 2016р. Апеляційним судом м. Києва, апеляцію прокурора від 24 грудня 2014р. залишено без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014р. залишено без змін. Листом № 21/1-4692-10 від 12 січня 2017р. Прокуратура м. Києва повідомила його про те, що відомості про кримінальне правопорушення, внесене до ЄРДР за № 0003606, досудове розслідування доручено слідчому управлінню фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, процесуальне керівництво - прокуратура м. Києва та про те, що у вказаному кримінальному провадженню рішення, передбачені главою 22 КПК України на даний час не приймалися, нікому про підозру повідомлено не було. Тому вважає, що застосований відносно нього запобіжний захід в межах КПК України (в редакції 1960р.) втратив чинність, у зв`язку з чим просить його скасувати.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив задовольнити. Прокурор в свою чергу з приводу заяви заперечив та просив відмовити у її задоволенні.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, заслухавши думку учасників судового розгляду слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно до п.9 Перехідних положень Розділу Х1 КПК України (в редакції 2012р.) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою Рівненського міського суду від 16 грудня 2008р. відносно ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

16 жовтня 2012р. постановою Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд з покладенням низки обов`язків, передбачених ст. 149-1 КПК України (1960р.).

18 грудня 2014р. Шевченківським районним судом м. Києва кримінальна справа за його обвинуваченням направлена Генеральному прокурору України для проведення додаткового розслідування, залишивши застосований запобіжний захід без змін.

Відповідно до п.12 Перехідних положень Розділу Х1 КПК України (в редакції 2012р.) розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

При цьому, відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з відповіді прокуратури м. Києва від 12 січня 2017р., відомості про кримінальне правопорушення, внесене до ЄРДР за № 0003606, досудове розслідування доручено слідчому управлінню фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, процесуальне керівництво - прокуратура м. Києва, у вказаному кримінальному провадженню рішення, передбачені главою 22 КПК України на даний час не приймалися. На даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває та на даний час відсутні підстави для повідомлення про підозру.

Крім того, факт того, що у вищевказаному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру не заперечувався і прокурором в судовому засіданні.
Враховуючи вищевказані обставини, оскільки ОСОБА_3 , не повідомлявся в рамках вказаного кримінального провадження про підозру, не має статусу підозрюваного, а також беручи до уваги, що заявником не надано доказів, що відносно нього діє по теперішній час запобіжний захід (підписка про невиїзд), слідчий суддя приходить до висновку про відмову у заяві ОСОБА_3 про скасування запобіжного заходу
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 177, 303,309 КПК України,

ухвалив:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003606 від 22 листопада 2016р. - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя