Справа № 179/13/17
№ 1-кп/183/417/17
В И Р О К
іменем України
22 лютого 2017 року 22 лютого 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000721 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Магдалинівка, Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в:
10 грудня 2016 року близько 20.30 годин ОСОБА_6 знаходився поблизу продуктового магазину «Вікторія» в с. Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, де у ході раптово виниклої сварки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , кулаком лівої руки наніс один удар в область правого ока ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді перелому правої вилиці без зміщення, струсу головного мозку, забитої рани і забиття м`яких тканин обличчя, які в своїй сукупності відносяться до категорії середньої тяжкості, так як спричинили тривалий розлад здоров`я на термін, більше як 21 день.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю і показав, що дійсно 10 грудня 2016 року приблизно о 20.30 годин він разом із своїми знайомими сиділи біля магазину "Вікторія", що знаходиться в с. Оленівка, Магдалинівського району Дніпропетровської області та випивали пиво, коли до магазину під`їхав раніше йому знайомий ОСОБА_5 , який вийшовши з магазину, образливо висловився на їх адресу нецензурною лайкою, що йому не сподобалося і він наніс йому один удар кулаком лівої руки в праву сторону обличчя, від якого ОСОБА_5 впав на землю. У скоєному щиро кається.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні даного злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами по справі, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що 10 грудня 2016 року приблизно о 20.30 годин він на своєму автомобілі приїхав до магазину "Вікторія", що розташований в с. Оленівка, Магдалинівського району Дніпропетровської області, де в цей же час знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які висловлювались нецензурною лайкою, він їм відповів і між ними відбулася коротка словесна перепалка, після якої він, розмовляючи з ОСОБА_8 , пішов до свого автомобіля, коли почув, що його хтось наздоганяє, а повернувшись він відчув удар по обличчю, який йому наніс кулаком ОСОБА_6 і від якого він впав на землю. Внаслідок удару, у нього була розсічена голова та права сторона обличчя.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, є особою, що в силу ст. 89 КК України не судима, за місцем мешкання характеризується задовільно (а.п. 50).на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.п. 48-49), скоєний ним злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, потерпілий на суворому покаранні не наполягає.

Щире каяття ОСОБА_6 та добровільне відшкодування спричиненої шкоди суд враховує, обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, внаслідок чого суд вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та запобігання вчиненню нових злочинів.
Під час підготовчого судового засідання потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди, яку він просив стягнути з обвинуваченого на його користь в загальній сумі (з урахуванням добровільно відшкодованого) 19 463 грн. 90 коп., яка складається з витрат на лікування, а саме ліки та медичні препарати на суму 1959 грн. 80 коп., витрати на пальне у сумі 2065 грн. 60 коп., яке було використане на проїзд з місця лікування КЗ "Магдалинівська ЦРЛ" до місця проживання в с. Оленівка, Магдалинівського району, а також необхідністю звернення до КЗ "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова"ДОР для проходження обстеження, недоотриманий дохід у вигляді заробітної плати на загальну суму 2544 грн.02 коп., яку він не одержав у зв`язку з довготривалим лікуванням, відшкодування вартості пошкодженого мобільного телефону "Lenovo A1000" на суму 1895 грн. та моральної шкоди на суму 15 000 грн., яку потерпілий отримав в результаті завданих йому тілесних ушкоджень, яка виразилась у фізичному болю та перенесених ним моральних і душевних страждань, пов`язаних з тим, що він на досить тривалий період часу втратив можливість повноцінно поводитися в побуті, спілкуватися із знайомими та ріднею, був вимушений змінити свій звичний уклад життя.

В судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_6 в спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_5 встановлена, ним, як відповідачем визнані позовні вимоги щодо стягнення з нього коштів, витрачених на лікування в сумі 1959, 88 грн. та на бензин, який потерпілий витратив на поїздку до КЗ "Клінічної обласної лікарні ім. Мечникова" ДОР" на суму 300 грн. і в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доведенню і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого. Однак, що стосується інших витрат на пальне, суд вважає доведеною лише обставину його придбання в зазначені в позові дні, разом з тим залишився не доведеним, як факт необхідності його використання, так і його сума. Крім того, позивачем не доведений і факт пошкодження мобільного телефона "Lenovo A1000" від неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , а також і недоотримання доходу у вигляді заробітної плати на загальну суму 2544 грн.02 коп., оскільки, як встановлено в судовому засіданні, він офіційно працевлаштований і на нього розповсюджуються вимоги ЗУ «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». За таких обставин, враховуючи, що під час досудового слідства обвинуваченим було добровільно відшкодовано на користь потерпілого в рахунок завданої шкоди 4000 грн., суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, щодо стягнення матеріальної шкоди.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд вважає за необхідне залишити їх без розгляду в силу ст.207 ЦПК України, оскільки позивачем залишилися невиконаними вимоги ЗУ «Про судовий збір».

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди відмовити, залишивши без розгляду його позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.
Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_6 , негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1