Справа № 344/883/17
Провадження № 11-сс/779/33/2017
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.01.2017 року про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави - 94 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 150400 грн., -

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати як необґрунтовану внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону; постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів та визначити заставу - 626 розмірів прожиткового мінімуму, що становить 1001600 грн. Вважає, що суд необґрунтував своїх висновків щодо застави саме у розмірі 94 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 150400 грн. На думку апелянта, слідчий суддя не врахував особу підозрюваного, який тривалий час працює на посаді Ямницького сільського голови Тисменицького району Івано-Франківській області, йому присвоєно 4 категорію посадової особи органу місцевого самоврядування, займає відповідне становище, вчинив тяжкий корупційний злочин, покарання за який передбачає виключно позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що, на думку апелянта, є винятковими обставинами. Вказує, що підозрюваний, на стадії досудового розслідування, не визнає вини в інкримінованому йому корупційному кримінальному правопорушенні. Крім того, на думку апелянта, слідчий суддя не взяв до уваги той факт, що досудове слідство не проведено в повній мірі та не встановлено повне коло можливих свідків. Апелянт просить визначити заставу - 626 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1001600 грн.

Задовольняючи клопотання слідчого, та обираючи розмір запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 150400 грн, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, а також доказів про його вчинення, та дані, що характеризують особу підозрюваного. При визначені розміру застави, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вийшов за межі визначені законом для вказаної категорії злочину, та визначив заставу - 94 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Слідчий суддя дійшов висновку, що саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

В судове засідання не з`явився ОСОБА_6 , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Захисником ОСОБА_8 , надано суду довідку Лисецької центральної районної лікарні Івано-Франківської обласної державної адміністрації №80 від 30.01.2017 року про те, що ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні у вказаній лікарні з 25.01.2017 року по теперішній час.

Заслухавши думку учасників судового провадження, а саме захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , яка повідомила про те, що останній перебуває у лікарні, та просить розглянути справу у його відсутність, прокурора, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність ОСОБА_6 , з метою вирішення провадження в розумні строки, колегія суддів вважає за можливим розглянути провадження у відсутність підозрюваного ОСОБА_6 , що, на думку колегії суддів, не порушує права ОСОБА_6 на захист.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді скасувати, прийняти нову з визначенням застави в розмірі 1001600 грн.;

- захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора належить відмовити, ухвалу слідчого судді - залишити без змін, виходячи з наступного.

Органом досудового розслідування встановлено, що протягом червня 2016-січня 2017 років Ямницькій сільській голова Тисменицького району Івано-Франківській області ОСОБА_6 за попередньою змовою із землевпорядником указаної сільської ради ОСОБА_9 вимагали неправомірну вигоду від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в сумі 180 000 долларів США за прийняття рішення у виділенні земельної ділянки площею 2 га в с. Ямниця Тисменицького району, та 20.01.2017 року у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться по АДРЕСА_1 , одержали від ОСОБА_11 неправомірну вигоду в сумі 3000 доларів США за подальше прийняття рішення в оформленні права власності на земельну ділянку загальною площею 2 га, яка розташоване за адресою: Івано-Франківська область Тисменицького району с Ямниця, урочище «Біля фірми Барва» (а.п. 2-6).

21.01.2017 року ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КПК України (а.п. 28-30).

За вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно частини першої ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається з наданих матеріалів, 23.12.2016 року за №0000261 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне правопорушення за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.п. 6).

З цього приводу було розпочате досудове розслідування та 21.01.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 3 ст. 368 КК України (а.п. 28-30).

Підозра у вчиненні цього діяння обґрунтовується, зокрема, показаннями свідків, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.12.2016 року, протоколом огляду місця події від 20.01.2017 року, протоколом освідування особи від 20.01.23017 року тощо (а.п. 7-36).

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні заступника начальника слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Апеляційним переглядом встановлено, що при обрані запобіжного заходу, слідчим суддею, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, об`єктивно взято до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що полягає у одержані службовою особою неправомірної вигоди.

Перевіряючи доводи клопотання органу досудового розслідування на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненому злочині, а також суспільну небезпечність самого злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається заступник начальника слідчого відділу у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а саме виїхати за межі державного кордону України; перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема знищити, спотворити або приховати документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Отже, заявлені у клопотанні органу досудового розслідування ризики є реальними, тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовим позиціям ЄСПЛ.

При обранні такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, слідчим суддею були враховані як обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, так і потребу органу слідства у проведенні ряду слідчих дій, спрямованих на встановлення всіх обставин даного кримінального провадження, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, на думку колегії суддів, визначений в оскаржуваній ухвалі розмір застави у виді 94 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 150400 грн., узгоджується з вимогами і положеннями ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 182 КПК України, якими передбачено обов`язок слідчого судді визначити розмір застави, який може перевищувати встановлені межі, достатньої для виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні корупційного кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає показання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Між тим, діючим законодавствам передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На думку колегії суддів, при визначенні підозрюваному розміру застави слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Тому колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді про те, що застава в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатна забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, та вважає обґрунтованою позицію слідчого судді щодо доцільності визначити підозрюваному заставу, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у виді 94 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 150400 грн.,

Саме такий розмір застави, за переконанням колегії суддів, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків та є помірним для ОСОБА_6 .

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя навів переконливі мотиві того, в чому саме полягає виключність випадку, який дає можливість визначити підозрюваному саме такий розмір застави, який перевищує встановлену законом межу осіб обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину.

Ані в апеляційній скарзі, ані під час апеляційного перегляду справи, прокурором не наведено переконливих мотивів про необхідність застосування застави у визначеному в апеляційній скарзі розмірі, та не наведено фактів, які б поза всяким розумним сумнівом свідчили б про їх винятковість для застосування застави саме у такому розмірі.

На думку колегії суддів, запропонований прокурором розмір застави у сумі 1001600грн, що дорівнюється 626 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з самої правової природи такого запобіжного заходу як застави, тобто альтернативою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в такому випадку буде носити каральний характер для підозрюваного, оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи» яка закладена в правовому інституті застави. Крім того, з урахуванням даних про особу ОСОБА_6 , які містяться в провадженні, запропонований прокурором розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного.

Посилання апелянта на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , саме по собі не є єдиним обґрунтуванням для збільшення розміру застави.

Отже, слідчий суддя, всупереч ствердженням прокурора, прийняв законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає як практиці Європейського суду з прав людини, так і нормам КПК України.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 376, 12, 176-178, 182, 183, 194, 404, 407, 419 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.01.2017 року про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2