Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого Телунц ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000499, за касаційнимискаргами засудженого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 17 серпня 2016 року про обвинувачення
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Баку Республіки Азербайджан,
жителя
АДРЕСА_1 ,
громадянина України,
раніше судимого:
13 грудня 2005 року Калінінським районним судом м. Донецька за ч. 4 ст. 187; ч. 3 ст. 185; ст. 304, ст. 263 КК України; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років;
06 квітня 2007 року Генічеським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 142; ч. 4 ст.185; ч. 5 ст. 185; ч. 4 ст. 187 КК України; ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років;
17 квітня 2015 року за ухвалою Харцизського районного суду Донецької області звільненого умовно достроково на 2 роки 11 місяців 21 день,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
в с т а н о в и л а:

За вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 травня 2016 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волістроком на 7 років, з конфіскацією всього належного йому майна..
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання призначено шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 06 квітня 2007 року у виді позбавлення волістроком на 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк покарання ухвалено рахувати з часу затримання з 03 вересня 2015 року із розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

17 серпня 2016 року Апеляційним судомХерсонської області скасовано вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 травня 2016 року в частині призначеного ОСОБА_10 покарання і ухваленоновий вирок, за яким ОСОБА_10 призначено за ч. 3 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, з конфіскацією всього належного йому майна і на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднаноневідбуту частину покарання за попереднім вироком від 06 квітня 2007 року, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років, з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України ухвалено рахувати строк відбування покарання з часу затримання з 03 вересня 2015 року із розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
В інший частині вироксуду першої інстанції щодо ОСОБА_9 залишено без змін. Запобіжний захід залишено у виді тримання під вартою.

У касаційних скаргах:
захисник порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо засудженого ОСОБА_9 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Зазначає, що апеляційний суд не навів у вироку належних мотивів на спростування доводів, викладених в його апеляційній скарзі та апеляційній скарзі засудженого. Зокрема, вказує, що поза увагою суду залишилися доводи про відсутність в діях засудженого кваліфікуючої ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, проникнення у приміщення, а також посилання на необхідність закриття кримінального провадження щодо Телунца Р.Ю. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Стверджує, що був позбавлений можливості висловитися по суті доводів апеляційної скарги. Захисник просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції;
засуджений ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо нього з підстав порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і його особі внаслідок суворості. Вважає, що суд апеляційної інстанції належно не перевірив доводів, які були викладені в поданих ним та його захисником апеляційних скаргах, зокрема, не спростував його доводів щодо незаконності вироку, в основу якого судом покладено неналежні докази, а також про те, що він не погрожував потерпілій пістолетом та правомірно знаходився в приміщенні банку, куди зайшов із метою обміняти валюту. Крім того, зазначає, що апеляційний суд не обґрунтував свого рішення про необхідність призначення більш суворого покарання. Просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю доказів його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що він 20 серпня 2015 року у період часу з 15.51 год. до 16.03 год., будучи особою, яка раніше була засуджена за розбій, через відкриті двері проник до приміщення відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого на вул. Енгельса, 129 у смт. Іванівка Херсонської області, девчинив розбійний напад на працівницю банку ОСОБА_11 , поєднаний із погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, а саме погрожував потерпілій застосуванням револьверу, а остання сприймала погрозу як реальну, та намагався заволодіти грошовими коштами, що належать банку, однак не довів свій умисел до кінця через активну протидію працівників банку.

Заслухавши доповідь судді,пояснення засудженого та захисника на підтримання касаційних скарг,думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційнихскарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційніскарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч. 2ст. 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції, зокрема, мають бути зазначені мотивиухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.
При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 апеляційний суд повною мірою дотримався вимог кримінального процесуального закону.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що доводи касаційних скарг захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 про необгрунтованість засудження останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення аналогічні доводам, які були викладені в їхніх апеляційних скаргах, вони були перевірені судом апеляційної інстанції і визнані такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.
Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_8 , апеляційний суд у вироку зазначив, що висновок суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні розбою за викладених у вироку обставин підтверджено сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.
Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_11 про обставини, за яких ОСОБА_8 під приводом обміну валюти покликав її до каси, де дістав з пакету зброю, яку направив на неї та висловив вимоги відкрити касу. Наведені показання потерпілої суд обгрунтовано визнав достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема, з показаннями свідка ОСОБА_12 , показаннями самого засудженого під час проведення слідчого експерименту за його участю, сукупністю інших доказів.
Суд дав повну і всебічну оцінку доказам у кримінальному провадженні та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку. Судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для прийняття правильного рішення. Докази, на яких побудовані висновки суду, є належними, допустимими, достатніми і достовірними.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 Про судову практику у справах про злочини проти власності, суди, вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, повинні мати на увазі, що під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання), який дає змогу винній особі викрасти майно; а також необхідно з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном.
Судом на підставі досліджених доказів достовірно встановлено, що ОСОБА_8 опинився у приміщенні банку шляхом вільного доступу з метою розбійного нападу, при цьому заздалегідь підготував пістолет та погрожував потерпілій його застосуванням, в тому числі притискав його до скроні потерпілої.
Таким чином засуджений, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, проник до приміщення з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.
Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України.
З вироку суду апеляційної інстанції вбачається, що, перевіряючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 за доводами апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд правильнозвернув увагу на те, що суд першої інстанції, призначаючи засудженому покарання, не взявдо уваги підвищеної суспільної небезпеки кримінального правопорушення, що було вчинено засудженим протягом незначного часу після звільнення умовно-достроково від відбування покарання, яке ОСОБА_8 відбував за вчинення аналогічного злочину. За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що покарання, призначене судом першої інстанції, не відповідає вимогам ст. 65 КК України. Скасовуючи вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_10 покарання, апеляційний суд обґрунтував своє рішення належним чином.
Апеляційний суд розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 в межах поданих апеляційних скарг; належним чином проаналізував доводи, наведені в апеляційних скаргах, дав на них вичерпні відповіді. Дійшовши висновку про необхідність залишити апеляційні скарги засудженого і захисника без задоволення та задовольнити апеляційну скаргу прокурора, мотивував своє рішення належним чином.
Доводи захисника про порушення апеляційним судом його процесуальних прав спростовуються матеріалами кримінального провадження. Так, із звукозапису судового засідання убачається, що йому було надано можливість дати суду пояснення по суті доводів апеляційної скарги.
Вирокапеляційного суду є законним іобґрунтованим, він відповідає вимогам ст. ст. 370, 420 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і винести законне та обґрунтоване рішення щодо ОСОБА_8 , не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Вирок Апеляційного суду Херсонської області від 17 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційніскарги засудженого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3