Справа № 738/2227/16-к
№ провадження 1-в/738/876/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника установи ОСОБА_6

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Менською виправною колонією клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеження волі,

В С Т А H О В И В:
У грудні 2016 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього пільги, передбаченої ст. 82 КК України, а саме: заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеження волі.

Клопотання мотивовано тим, що вироком Апеляційного суду Запорізької області від 15.10.2010 року ОСОБА_7 від 15.10.2010 року його було засудженого за ст. 27 ч. 4, 358 ч. 1, 358 ч. 2, 190 ч. 4, 263 ч. 1, 15 ч. 3, 190 ч. 4, 27 п. 3, 4, 5 115 ч. 2 п. 6, 11, 70 ч. 1- 3 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. За ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового додавання призначених покарань визначити покарання у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. На підставі ст. 54 КК України позбавлений спеціального звання капітан податкової міліції. За ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Вищого спеціалізованого суду України від 22.03.2011 року вирок змінено: звільнити згідно ст.ст. 11-1 КПК, ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від покарання за ст. 27 ч. 4 і 358 ч. 1, 358 ч. 1 КК України та вважати засудженим за ст. 27 ч. 3, 115 ч. 2 п. 6, 11 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є особистою власністю, виключено рішення про позбавлення спеціального звання «капітан податкової поліції».

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27.01.2016 року зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі час попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

Засуджений вважає, що він став на шлях виправлення, характеризується позитивно, відбув відповідну частину строку покарання, тому просить замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеження волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 просив задовольнити його клопотання, вважає, що має позитивну динаміку виправлення.

Представники Менської виправної колонії № 91 ОСОБА_6 вказав, що засуджений ОСОБА_7 зарекомендував себе позитивно, працевлаштований, переведений до сектору з середнім рівнем безпеки де допускав порушення режиму, проти задоволення клопотання не заперечував.

Захисник ОСОБА_5 , клопотання підтримала та просила його задовольнити, також просила врахувати думку представника установи.

Представник спостережної комісії Менської РДА, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не прибув, але відповідно до вимог ст.539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 , посилаючись на те, що засуджений хоч і працевлаштований, але постійно порушує режим утримання за що має дисциплінарні стягнення на протязі всього періоду відбування покарання.

Заслухавши думку прокурора, який вважає клопотання не обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Підставою для заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, більш м`яким покаранням є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. Хоча ст. 82 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Судом було встановлено, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в Менській ВК № 91, призначене вироком Апеляційного суду Запорізької області від 15.10.2010 року, зміненого ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Вищого Спеціалізованого Суду України від 22.03.2011 року, згідно яких його було засудженого до 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є особистою власністю.

Відповідно до вимог чинного законодавства, при розгляді питання щодо застосування до засудженого пільги, зокрема ст. 82 КК України, на якій наполягав в судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 , суд зобов`язаний звернути увагу на поведінку засудженого за весь період відбування покарання.

Так засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 30.07.2007 року. За час перебування у Запорізькому та Київському СІЗО допустив три порушення режиму утримання, які були скоєні ще до вступу вироку в законну силу. В Менській ВК № 91 відбуває покарання з 20.06.2011 року. За час відбування покарання в дільниці максимального рівня безпеки зарекомендував себе позитивно і згідно рішення апеляційної комісії від 27.02.2012 року ОСОБА_7 було переведено до сектора середнього рівня безпеки установи із загальними умовами тримання. За час відбування покарання у дільниці ресоціалізації середнього рівня безпеки допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що отримав ряд стягнень, застосованих правами начальника відділення та начальника установи. Всього за період відбування покарання мав 14 стягнень та 3 заохочення. Наказом № 23 від 20.04.2015 року засуджений ОСОБА_7 був працевлаштований робітником швейної дільниці, до роботи ставився посередньо. Наказом № 31 від 02.06.2015 року звільнений з вказаної дільниці 29.05.2015 року. На даний час не працевлаштований.

Крім того, згідно постанови №192 від 07 жовтня 2016 року Спостережна комісії Менської районної державної адміністрації застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання у виді обмеження волі не погодила.

Враховуючи вищевикладене, а також особу засудженого, який намагається бути ввічливим та тактовним з представниками адміністрації лише з метою отримання особистих благ, його небажання працювати, а також допущені ним грубі порушення режиму утримання, суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання та приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, а тому клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеження волі задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 82 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання.

Суддя ОСОБА_1