Справа № 278/240/16-к
В И Р О К
Іменем України
24 лютого 2017 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, судимого:
- 07.12.2004 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 30.08.2005 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 11.12.2007 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 21.12.2011 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 05.04.2012 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,
- 05.09.2016 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
21 грудня 2015 року близько 15 години 5 хвилин ОСОБА_4 перебував в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 , де у нього виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, в цей же день близько 15 год. 15 хв. ОСОБА_4 , впевнившись в тому, що його злочинні дії ніким не будуть викриті, підійшов до зазначеного будинку ОСОБА_6 , де за допомогою знайденої біля домоволодіння частини металевої арматури розбив скло у вікні будинку та через утворений отвір незаконно проник всередину будинку, звідки з однієї з кімнат таємно повторно викрав грошові кошти в сумі 1300 грн., якими у подальшому розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вищевказаному діянні визнав повністю, цивільний позов потерпілої визнав частково. Показав, що при зазначених в обвинувальному акті обставинах він дійсно через вікно ванної кімнати проник в будинок ОСОБА_6 , в якому перебував близько двох хвилин, так як спрацювала сигналізація. Перебуваючи в кімнаті будинку, побачив на комоді гроші купюрами по 100 грн. в сумі 1300 грн., які він взяв із собою та залишив будинок тим же шляхом, яким проник до нього. Викраденими грошима розпорядився для власних потреб.
Окрім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчинені вищезазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів.
Потерпіла ОСОБА_6 показала, що 21.12.2015 вона близько 15 години залишила свій будинок за вищевказаною адресою. Повернулась до будинку в той же день близько 18 години і виявила розкидані речі, а в кімнаті виявила відсутність особистих збережень в сумі понад 4800 грн., які зберігались на тумбочці. На встановлених навколо будинку відеокамерах було зафіксовано, як обвинувачений проник всередину будинку через вікно ванної кімнати. В той же день звернулась до поліції, в її будинку було проведено огляд та зафіксовано сліди проникнення до будинку. Крім того, обвинувачений пошкодив домашні рослини. Наполягає на суворості покарання. Після допиту обвинуваченого потерпіла уточнила, що викрадені гроші в сумі близько 5000 грн. зберігались не на одній тумбочці, а в двох.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 21.12.2015 о 21 год. 15 хв. ОСОБА_6 повідомила поліцію про те, що в цей же день о 15 год. 5 хв. невідома особа чоловічої статі, розбивши вікно, проникла в її будинок та викрала грошові кошти в сумі 5000 грн.
Під час огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_2 21.12.2015 виявлено розбите скло металопластикового вікна ванної кімнати та сліди пальців рук. Згідно висновку експерта від 04.08.2016 №3399/д цей слід залишено ОСОБА_4 . Під час огляду будинку потерпіла ОСОБА_6 вказала на тумбочку, де зберігались викрадені гроші.
На наданих потерпілою на лазерному диску відеозаписах з камер спостережень з її будинку видно, як ОСОБА_4 проник до цього будинку та залишив місця вчинення злочину.
Суд відкидає як докази вини обвинуваченого ОСОБА_4 відомості протоколу проведення слідчого експерименту від 28.01.2016, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України слідчий експеримент проводиться шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Під час слідчого експерименту з ОСОБА_4 останній лише дав показання про обставини вчинення ним крадіжки, однак при цьому ніякого відтворення цих подій не відбувалось, тобто фактично ОСОБА_4 лише надав показання слідчому в присутності двох понятих. Частиною 4 ст. 95 КПК України суду заборонено обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатись на них. Таким чином, суд не вправі посилатись на показання ОСОБА_4 , надані ним слідчому під час слідчого експерименту.
Досудовим розслідуванням ОСОБА_4 інкриміновано викрадення з будинку потерпілої ОСОБА_6 5000 грн. Викрадення саме такої суми грошей обґрунтовано показаннями самої потерпілої та її заявою про вчинення злочину. Разом з тим, в судовому засіданні потерпіла під час першого допиту назвала суму понад 4800 грн., у подальшому показувала, що сума викраденого становить близько 5000 грн. Під час огляду місця події та першого допиту в суді потерпіла вказувала, що вказана сума грошей зберігалась на одній тумбочці. Після допиту обвинуваченого, який вказав, що викрав гроші з однієї тумбочки в сумі 1300 грн. купюрами по 100 грн., потерпіла пригадала, що названа нею сума дійсно зберігалась в двох тумбочках, купюри були відсортовані по 100, 200 і 500 грн. Викладене ставить під сумнів те, що обвинувачений ОСОБА_4 викрав саме 5000 грн. Інших доказів викрадення останнім у потерпілої саме такої суми грошей суду не надано. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Закріплена у ст. 17 КПК України загальна засада кримінального провадження забезпечення доведеності вини передбачає, що винуватість особи повинна бути доведена поза розумним сумнівом. Оскільки наведені обставини дають об`єктивні підстави сумніватись у тому, що ОСОБА_4 викрав у потерпілої саме 5000 грн., а показання обвинуваченого про те, що він викрав 1300 грн., іншими доказами не спростовано, суд, виходячи із названих засад кримінального провадження, визнає встановленим, що ОСОБА_4 викрав у потерпілої саме 1300 грн.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і кваліфікує його діяння за ч. 3 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, є умисним тяжким корисливим злочином.
Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово судимий за корисливі злочини, за що відбував та в теперішній час відбуває покарання у виді позбавлення волі, неодружений, має на утримані неповнолітню дитину, непрацюючий, характеризується негативно.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , не встановлено. Обставиною, що обтяжує йому покарання, є рецидив злочинів, оскільки обвинувачений вчинив злочин, маючи непогашені судимості за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 та ст. 395 КК України, які не враховувались при кваліфікації вчиненого діяння.
З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого, який висновків з попередніх судимостей не зробив, думки потерпілої, яка наполягала на суворості покарання, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, і призначає ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Враховуючи, що обвинувачений вчинив вищевказаний злочин до постановлення попереднього вироку, за яким його засуджено до позбавлення волі за 8 епізодами крадіжок з проникненням у житло, суд на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначає остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши йому в строк покарання, частково відбуте за попереднім вироком.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлено позов про стягнення з обвинуваченого 8550 грн. майнової шкоди, з яких 5000 грн. - викрадені кошти, й 3550 грн. збитків, завданих пошкодженням майна, а також 150000 грн. моральної шкоди, заподіяних злочином. Вирішуючи цей позов, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. При цьому в силу ст.ст. 92, 93 КПК України вид та розмір шкоди, завданої злочином, підлягає доказуванню слідчим, прокурором. Суд визнав встановленим, що обвинуваченим було викрадено у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1300 грн. і оскільки вказані кошти потерпілій не повернені, саме в цій частині задовольняє позовні вимоги про стягнення майнової шкоди. Позовні вимоги в частині стягнення збитків, заподіяних пошкодженням майна, виходять за межі обвинувачення, а тому суд залишає їх без розгляду. При вирішенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди суд керується відповідними положеннями Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Враховуючи характер вчиненого злочину, глибину душевних страждань потерпілої ОСОБА_6 , а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди частково.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів у справі суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі, підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05.09.2016, та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді трьох років дев`яти місяців позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк його перебування у слідчому ізоляторі (попереднього ув`язнення) з 3 грудня 2016 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк покарання, частково відбуте за попереднім вироком.
Цивільний позов потерпілої задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1300 (одну тисячу триста) грн. майнової шкоди та 2000 (дві тисячі) грн. моральної шкоди, заподіяних злочином. Позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого 3550 грн. збитків, заподіяних пошкодженням майна, залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1407 (одну тисячу чотириста сім) гривень 36 копійок процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні судової дактилоскопічної експертизи.
Після набрання вироком законної сили речові докази: сліди пальців рук, слід низу взуття зберігати при матеріалах кримінального провадження; металевий предмет, підкову, ніж знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати потерпілій і захиснику не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1