УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/62/17-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2017 року колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «Вольцваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу на ім`я ОСОБА_8 .
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим не було надано будь-яких доказів, що автомобіль марки «Вольцваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував гр. ОСОБА_9 , відповідно до системи «НАІС» має розбіжність номерів.
Крім цього, слідчим у постанові про визнання та долучення до справи речових доказів, не зазначено по яким ознакам вилучений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чим це підтверджується, яка інформація на них міститься в рамках кримінального провадження.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує, що 06.03.2017 року під час огляду місця події виявлено та вилучено автомобіль «Вольцваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Вольцваген Пассат» НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 . Слідчим було винесено постанову про визнання вищевказаних речей речовими доказами у кримінальному провадженні.
На його думку, вилучені під час огляду місця події речові докази зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються, оскільки з матеріалів справи вбачається невідповідність номерів кузова, які у випадку не накладення арешту на вказане майно можуть бути зіпсовані та знищені.
Крім цього, вважає, що рішення про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту необхідно прийняти з метою збереження вищевказаних матеріальних об`єктів, оскільки останні будуть використані для призначення експертиз з метою встановлення обставин, передбачених ст. 91 КПК України.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження розгляд клопотання про арешт майна слідчим суддею було проведено без виклику прокурора, а тому з врахуванням отримання прокурором копії ухвали слідчого судді 14.03.2017 року та вимог ч.3 ст. 395 КПК України клопотання прокурора про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню.
06.03.2017 року до Олевського відділення поліції надійшло повідомлення від інспектора ГУНП в Житомирській області, лейтенанта поліції, ОСОБА_10 , про те, що в м. Олевськ, по вул. Олевська Республіка, було зупинено автомобіль марки «Вольцваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував гр. ОСОБА_9 . Під час перевірки номера кузова на даному автомобілі із системою «НАІС» було встановлено розбіжність номерів (в наявності НОМЕР_3 , а в базі НАІС WWWZZZ31ZLЕ319932).
Під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки «Вольцваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Вольцваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8
06.03.2017 року зазначене майно постановою старшого слідчого СВ Олевського відділення поліції ОСОБА_7 було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд накладає арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті злочинним шляхом, або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.
Перевіривши зміст клопотання, вивчивши матеріали додані до клопотання, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов хибного висновку, про відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів підтверджуючих розбіжності в документах на вказаний транспортний засіб (технічний паспорт) з фактичним номером на кузові, а також відповідність вказаного майна критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
Наявність розбіжностей номера кузова автомобіля з свідоцтвом на реєстрацію транспортного засобу з достатньою повнотою підтверджується матеріалами долученими до клопотання, а зокрема протоколом огляду місця події від 06.03.2017 р., постановою про визнання речовими доказами транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, також не заперечувались ці розбіжності номерів і водієм ОСОБА_9 , в його показаннях.
Зазначені обставини на думку колегії суддів переконливо свідчать, що вилучене при огляді майно та документи відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
Помилковий аналіз обставин кримінального провадження та вимог кримінального процесуального законодавства при винесенні слідчим суддею ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого щодо накладення арешту, може унеможливити проведення повного, об`єктивного, всебічного досудового розслідування та призвести до втрати речових доказів, а тому оскаржувана ухвала слідчого судді не може залишатись в силі та підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, з метою повної та всебічної перевірки всіх обставин вчинення кримінального правопорушення клопотання слідчого слід задовольнити.
Натомість вказане рішення не перешкоджає власнику майна в подальшому, в разі недотримання розумних строків проведення розслідування, порушувати перед органами досудового слідства, слідчим суддею клопотання про скасування арешту, вимагати належного збереження майна, тощо.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Поновити прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «Вольцваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який було вилучено у громадянина ОСОБА_9 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Вольцваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: