Справа № 738/109/17
№ провадження 1-кс/738/39/2017
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року місто Мена Чернігівської області
Слідчий суддя Менського районного суду Чернігівської області

ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
представника установи ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Домницьким виправним центром № 135 клопотання засудженого ОСОБА_4 про негайне звільнення з під варти, забезпечення працевлаштування та матеріально технічне забезпечення по утриманню в приміщеннях з необхідним температурним режимом,

В С Т А H О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про звільнення його з під варти та зобов`язати посадових осіб Домницького виправного центру № 135 забезпечити додержання його прав, посилаючись на те, що він був засуджений 11.06.2015 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області до 2 років 3 місяців обмеження волі. 04.08.2015 року прибув для відбування покарання у виді обмеження волі до Домницького виправного центру № 135 Управління ДПтС України в Чернігівській області, але з під варти не був звільнений, що свідчить про невиконання посадовими особами ДВЦ № 135 вищевказаного вироку суду, утримуючи засудженого під вартою, не даючи можливості вільного виходу за територію установи для реалізації свого права на працевлаштування, налагодження соціальних зв`язків з метою соціальної реабілітації.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засідання підтримав заяву, додатково пояснив, що його позбавляють можливості вільного виходу за територію Домницького виправного центру № 135, він постійно під наглядом, а це йому заважає бути працевлаштованим та соціально реабілітуватися.
Представник установи виконання покарань в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви засудженого.
Прокурор в судовому засіданні вказав, що заява засудженого не підлягає задоволенню.
Заслухавши пояснення засудженого, представника установи, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви засудженого, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2015 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі, яке відбуває в Домницькому виправному центрі № 135.
Відповідно до ст. 16 КВК України виправні центри виконують покарання у виді обмеження волі стосовно осіб, засуджених за злочини невеликої та середньої тяжкості, а також засуджених, яким даний вид покарання призначено відповідно до статей 82, 389 Кримінального кодексу України.
Засуджені Домницького виправного центру (135) користуються всіма правами засуджених, які відбувають покарання у виді обмеження волі, за винятком обмежень визначених діючим законодавством України і встановлених вироком суду.
Жодних судових рішень щодо застосування до засудженого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до установи не надходило.
Окрім цього всі засуджені мають змогу вільно пересуватись в межах території установи та проживати в гуртожитку разом з іншими засудженими.
Відповідно до Наказу № 2186/5 п. 1 розділу 29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, межі виправного центру встановлюються наказом начальника територіального органу управління ДПтС за погодженням з органами місцевого самоврядування з урахуванням особливостей установи по межі населеного пункту, але в радіусі не більше 5 кілометровій зоні від території виправного центру.
В ст. 59 КВК України, передбачені випадки короткочасного виїзду за межі виправного центру, лише з дозволу.
Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Враховуючи, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Домницькому виправному центрі № 135 призначене вироком Прилуцького міськрайсуду Чернігівської області від 11.06.2015 року та по території виправного центру переміщається вільно, тому підстав для задоволення заяви засудженого не має.
Щодо вимог засудженого про забезпечення працевлаштування та матеріально технічне забезпечення по утриманню в приміщеннях з необхідним температурним режимом, то вказані вимоги не розглядаються в даному провадженні слідчим суддею, тому їх необхідно залишити без розгляду.
На пiдставi викладеного i керуючись Конституцією України, ст. 59 КВК України, ст. 206 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення з під варти відмовити.
В іншій частині вимог залишити без розгляду.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом 5 діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1