Справа № 351/101/16-к
пр.№ 1-в/464/86/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в особі судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , представника установи виконання покарання ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання державної установи ЛВК №48 про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_4 , -
в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 засуджений 17 червня 2016 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.125, ст.70 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

Адміністрація державної установи ЛВК №48 спільно із спостережною комісією Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради звернулись до суду з поданням, в якому просять звільнити засудженого умовно-достроково.

У судовому засіданні представник установи виконання покарань підтримав подання та просить таке задовольнити.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти заяви засудженого та просить у такій відмовити за не обґрунтованістю.

У судовому засідання засуджений підтримав подання та просить таке задовольнити, оскільки наявні усі правові підстави для застосування ст.81 КК України.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходжу наступного, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`яснень п.п.2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці. Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що початок строку покарання 20.07.2016, кінець строку покарання 20.07.2017; на день розгляду справи засуджений відбув 1/2 строку покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення кримінальних правопорушень, які відносяться до невеликої тяжкості та середньої тяжкості у відповідності до ст.12 КК України.

Разом із тим, із матеріалів справи встановлено, що засуджений був раніше неодноразово судимий та у відповідності до ст.89 КК України судимість погашена. Разом із тим, прибув до державної установи ЛВК №4814.09.2016; під час перебування в установі виконання покарань ОСОБА_4 вину визнав у вчинених кримінальних правопорушеннях, хоча до ухвалення вироку визнавав частково; наявність у державній установі ЛВК №48 виконавчої постанови, заборгованість по якій становить у сумі 35345,47 грн.; до праці на виробництві установи не залучається через скорочення обсягів робіт; вимоги порядку відбування покарання не порушував; один раз заохочувався за сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до праці, а саме 30.09.2016, тобто одразу після прибуття до ЛВК №48; приймає участь у програмі диференційного впливу «Відродження»; по відношенню до засуджених безконфліктний; підтримує соціальні зв`язки з рідними та близькими через листування та побачення.

Враховуючи наведене, приходжу переконання, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки заохочувався лише один раз як тільки прибув до ЛВК №48, тобто 30.09.2016, що не може вказувати на його виправлення, що могло бути підставою для застосування умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст.81 КК України, а відтак, вивчивши ретельно особу засудженого судом не встановлено критеріїв, що останній сумлінною поведінкою та чесним ставленням до праці довів своє виправлення, а тому, суд приходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно відмовити в умовно-достроковому звільненні, а подання залишити без задоволення.

На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні подання начальника державної установи ЛВК №48 ОСОБА_6 , голови спостережної комісії Сихівської районної адміністрації ЛМР про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_4 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1