Дата документу Справа № 318/2470/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №318/2470/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/391/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000930 від 19 липня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янка-Дніпровська Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
захисник-адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту змінений на тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено відраховувати з 29 листопада 2016 року.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду щодо останнього в частині призначеного покарання скасувати та призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд, призначаючи покарання, в порушення вимог ст.65 КК України, повною мірою не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані, що характеризують особу винного, і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Також апелянт зазначає, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, просив у потерпілого вибачення, на теперішній час має на утриманні малолітню дитину, через що не мав змоги працевлаштуватися. Крім того, апелянт зазначає, що обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, однак вказана обставина доказами не підтверджена і ґрунтується на припущеннях.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 18 липня 2016 року, приблизно о 18-00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території центрального пляжу, який розташований в м.Кам`янка-Дніпровська, під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 два удари кулаком в область обличчя, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, від яких він впав на землю. Після чого, не зупиняючись на досягнутому, усвідомлюючи те, що ОСОБА_9 не чинить опір, наніс один удар правою ногою в лобну частину голови та один удар ногою в область лівої тім`яно-потиличної частини голови останнього, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що в подальшому послужило безпосередньою причиною смерті. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер в приміщенні КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника та вважала, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто в умисному нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть останнього.

У зв`язку з визнанням ОСОБА_6 своєї вини у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших, окрім показань обвинуваченого, доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

З огляду на положення ст.59, ч.2 ст.63, п.6 ч.3 ст.129 Конституції України, та кримінального процесуального законодавства, забезпечення права на захист є однією із засад кримінального провадження, важливою гарантією права на справедливий суд та запобігання притягненню до кримінальної відповідальності невинуватих осіб.

Належна реалізація права на захист у кримінальному провадженні вимагає застосування практики ЄСПЛ, згідно з правовою позицією якого, відображеною, зокрема у п.262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником…, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду. Також у п.89 рішення ЄСПЛ від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції», вказано, що хоча право кожної особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних основ справедливого судового розгляду.

Крім того, пунктом 3 частини 1 статті 49 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Приймаючи до уваги тяжкість правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 , та суворість покарання, що передбачене законом за його вчинення, на думку колегії суддів, дослідження доказів у провадженні за спрощеною процедурою без участі захисника не сприяє реалізації принципу верховенства права та цілям ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Крім того, формулюючи обвинувачення визнане доведеним суд у вироку послався на висновок комісійної судово-медичної експертизи №154/к від 30 вересня 2016 року. Проте, цей доказ не був предметом безпосереднього дослідження суду і в матеріалах провадження відсутній, на що обґрунтовано вказав захисник в апеляційній скарзі.

Вказане є порушенням вимог ст.ст.23,94, 370 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що підготовче судове засідання у даному провадженні проведено без участі потерпілої. Відомості про те, що потерпіла була належним чином і своєчасно повідомлена про вказане засідання, в матеріалах провадження відсутні, що не відповідає вимогам ст.314 КПК України.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є істотними, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок не може бути визнаний законним та обґрунтованим і підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що не суперечить положенням ст.ст.412, 415 КПК України.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, усунути вищевказані недоліки, всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини провадження та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Оскільки клопотань від учасників провадження про зміну чи скасування застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу не надходило, колегія суддів, призначаючи новий розгляд, залишає у відношенні обвинуваченого раніше застосований щодо останнього запобіжний захід - у виді тримання під вартою, на строк до 05 червня 2017 року.

Питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає вирішенню при новому розгляді в порядку, передбаченому ст.331 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.121 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до 05 червня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4