Єдиний унікальний номер 226/800/16-к
Номер провадження 11-кп/775/612/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду Донецької області у м. Бахмуті

по кримінальному провадженню, внесеному у ЄДРДР за №0000067

апеляційні скарги прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7

на вирок Димитровського міського суду від 25 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Димитров Донецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, судимого 11.08.1987 року Красноармійським народним судом за ст.ст.229-6 ч.1, 215 ч.1, 215-3 ч.3, 222 ч.1, 42 КК УРСР 1960 року до п`яти років позбавлення волі; 07.12.1989 року Бердянським міським судом Запорізької області за ст.ст.102, 43 КК УРСР 1960 року до чотирьох років позбавлення волі; 29.05.1996 року Димитровським міським судом Донецької області за ст.ст.140 ч.3, 141 ч.2, 42 КК України 1960 року до шести років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 29.12.2001 року у зв`язку зі зміною законодавства, вважати засудженим за ст.ст.186 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до шести років позбавлення волі; 18.08.2003 року Димитровським міським судом Донецької області за ст.ст.309 ч.2, 75 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі з іспитовим строком два роки; 08.12.2003 року Димитровським міським судом Донецької області за ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2, 70 КК України до п`яти років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 19.07.2007 року умовно-достроково на один рік вісім місяців; 23.10.2009 року Димитровським міським судом Донецької області за ст.ст.307 ч.2, 71 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, 17.02.2010 року Артемівським міським судом Донецької області за ст.ст.309 ч.2, 70 ч.4 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, 29.12.2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст.396 ч.1, 355 ч.2, 186 ч.2, 70 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого від покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України, непрацюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.187 КК України у вигляді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців із конфіскацією майна; за ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі на строк одинадцять років шість місяців; за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки. Остаточне покарання визначено за сукупністю злочинів на підставі ч.1, ч.2 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених вище покарань та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк тринадцять років із конфіскацією майна. Період попереднього ув`язнення з 29 січня 2016 року по 25 квітня 2017 року включно відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин за таких обставин.

23 січня 2016 року у вечірній час доби, точного часу не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 займається підприємницькою діяльністю та те, що наприкінці робочого дня він додому повертається з грошима, вирішили здійснити на нього напад з метою заволодіння його грошовими коштами. Реалізуючи свій спільний корисливий намір, ОСОБА_7 та особа, стосовно якої закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю, прийшли у двір будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_9 , попередньо взявши з собою: ОСОБА_7 ручну осколкову гранату типу РГД-5, а особа, стосовно якої закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю, металевий макет пістолету, зовні схожий на бойову вогнепальну зброю. Коли приблизно о 18.50 годині ОСОБА_9 під`їхав до вказаного двору на своєму автомобілі «Ford Transit Connect», номерний знак НОМЕР_1 , та зупинив свій автомобіль, ОСОБА_7 та особа, стосовно якої закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю, підійшли до вказаного автомобілю та, реалізуючи свій спільний злочинний намір, відкрили двері водія автомобіля, напали на останнього та, погрожуючи потерпілому ОСОБА_9 застосуванням металевого макета пістолету, схожого на бойову вогнепальну зброю, який тримала у руці особа, стосовно якої закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю, стали вимагати від потерпілого передачі ним грошових коштів. В цей час з будинку АДРЕСА_2 , вийшов син потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_10 , який, побачивши протиправні дії зі сторони ОСОБА_7 та особи, стосовно якої закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю, відносно його батька, побіг у бік автомобіля з метою надання батькові допомоги. ОСОБА_7 та особа, стосовно якої закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю, побачивши ОСОБА_10 та розуміючи, що їхні протиправні дії стали відомі іншим громадянам, стали покидати місце злочину.

При цьому, побачивши ОСОБА_10 і розуміючи, що їхні протиправні дії стали відомі іншим громадянам, побоюючись бути затриманими на місці скоєння злочину, з метою приховання своєї причетності до розбійного нападу на ОСОБА_9 у ОСОБА_7 та особи, стосовно якої закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю, виник злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом використання бойової осколкової гранати типу РГД-5, яку мав при собі ОСОБА_7 . Реалізуючи свій спільний злочинний намір та розуміючи, що обидва потерпілих знаходяться у безпосередній зоні ураження зазначеного бойового припасу, ставлячись байдуже до наявності чи відсутності інших осіб на вулиці, ОСОБА_7 за вказівкою особи, стосовно якої закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю, висмикнув запобіжне кільце з вказаної гранати та умисно кинув її у бік ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в результаті чого через деякий час стався вибух. Після чого ОСОБА_7 та особа, стосовно якої закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю, розуміючи, що таким чином вони виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення вказаного злочину до кінця, покинули місце вчинення злочину. Проте, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відбігли від місця падіння гранати на певну відстань приблизно 10-15 метрів, також те, що бойова граната закотилася під ліве переднє колесо автомобіля «Ford Transit Connect» та основна вражаюча дія вибуху осколкової гранати типу РГД-5 прийшлася на нижню частину корпусу автомобілю, злочин не було доведено ними до кінця по причинам, не залежним від їх волі, внаслідок чого потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазнали незначних тілесних ушкоджень. В результаті умисних дій ОСОБА_7 та особи, стосовно якої закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю, потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: вибухової травми тіла по одному осколковому сліпому пораненню задньої поверхні грудної клітини зліва між лопаточною і біляхребетною лініями в проекції 8-9 ребер, у верхнє-зовнішньому квадранті лівої сідниці, двох осколкових сліпих поранень лівої поперекової області, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: вибухової травми тіла по одному осколковому сліпому пораненню задньо-зовнішньої поверхні правого стегна в середній третині, задньо-зовнішньої поверхні правого стегна у верхній третині, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також ОСОБА_7 та особа, стосовно якої закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю, при здійсненні за попередньою змовою групою осіб розбійного нападу на ОСОБА_9 , з метою подолання можливого опору потерпілого вирішили використати при вчиненні зазначеного злочину ручну осколкову гранату типу РГД-5, яку ОСОБА_7 незаконно у порушення постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992р., яка забороняє мати громадянам без відповідного дозволу будь-яку зброю і боєприпаси, придбав з невстановленого джерела у невстановлений час. У цей же день, 23.01.2016 року, приблизно о 19.00 годині, у ході вчинення розбійного нападу на ОСОБА_9 , ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб із особою, стосовно якої закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю, з метою вбивства ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом висмикування запобіжного кільця підірвав гранату РГД-5, яку він незаконно носив при собі.

У апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України в частині порушення вимог законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення. Обґрунтовуючи це ти, що обвинувачений не одноразово судимий у т.ч. за скоєння тяжких кримінальних правопорушень та у його діях присутні обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів та скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Також вказує, що в ході судового розгляду каяття обвинуваченого не встановлено. Потерпілий у кримінальному провадженні просив суд покарати обвинуваченого суворо. Прокурор у кримінальному провадженні при підтриманні публічного обвинувачення, просив призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 2 ст. 187, ч.2 ст.15, п.п. 1,5,9,12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі, за ч.2 ст.15, п.п. 1,5,9,12 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі. Остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за кожний злочин, призначивши йому покарання у вигляді 14 років позбавлення волі.

У апеляційній скарзі обвинувачений не погодився з вироком суду, вважає його незаконним. Вказує що судом не взято до уваги той факт, що були порушені його права людини, до нього на досудовому слідстві працівниками поліції застосовували недозволені заходи. Зазначає, що не були допитані всі свідки по справі. Не була проведена судова експертиза щодо стану здоров`я обвинуваченого. Не було проведено повторне відтворення обставин злочину у присутності експерта, який надав би належну оцінку. Вказує на те, що судом не взято до уваги той факт, що потерпілий змінював показання. Просить вирок скасувати, справу направити на новий розгляд судом присяжних.

У апеляційній скарзі захисник вказує, що вирок суду є необґрунтованим та немотивованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також судом допущена неповнота розгляду всіх обставин справи. Вказує, що суд неправомірно та незаконно, без належних доказів та підстав визнав ОСОБА_7 винуватим по ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Дане ствердження обґрунтовує тим, що замах на вбивство не доведений стороною обвинувачення, а ні на досудовому розгляді, а ні під час судового розгляду кримінального провадження. Оскільки слідчий експеримент був проведений під психологічним та фізичним тиском з боку працівників поліції на обвинуваченого. Вважає, що допитаний у суді в якості спеціаліста ОСОБА_11 не є спеціалістом, тому його покази не можуть братися в обґрунтування вироку. Також зазначає, що судом не досліджений факт стану здоров`я обвинуваченого, а саме не спроможність бігати. Також вважає, що суд неправомірно та незаконно, без належних доказів та підстав визнав ОСОБА_7 винуватим по ч. 2 ст. 187 КК України. Дане ствердження обґрунтовує тим, що сторона обвинувачення, а ні на досудовому розгляді, а ні під час судового розгляду не довела. Оскільки впізнання потерпілим і свідком підзахисного ОСОБА_7 по обличчю було проведене без участі захисника, та розходяться з поданою заявою потерпілого, напад скоїли невідомі особи в масках-«балаклавах». Вважає, що суд не надав належної оцінки показам ОСОБА_12 , та критично віднісся до показів свідка ОСОБА_13 . Також вважає, що суд неправомірно та незаконно визнав винним ОСОБА_7 у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Оскільки в матеріалах справи відсутні та під час судового розгляду не досліджувалися будь які докази, що вказують на причетність ОСОБА_7 до придбання, зберігання, носіння чи використання зброї, а саме гранати РГД 5. Крім того зазначає, що суд, призначаючи покарання за ч. 2 ст. 15, п.п. 1,5,9,12 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді позбавлення волі на строк одинадцять років шість місяців, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме вийшов за межі двох третин максимального строку покарання, який мав становити за замах на вбивство, не більше десяти років позбавлення волі. Просить вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, захисника, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та скарги обвинуваченого, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора місцевої прокуратури, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарга підлягають частковому задоволенню за такими підставами.

Висновки суду, що ОСОБА_14 вчинив за попередньою змовою у групі осіб розбійний напад, замах на вбивство двох осіб способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з метою приховання іншого злочину, у групі осіб, придбання та носіння бойових припасів, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими при судовому розгляді доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого і захисника, що вина ОСОБА_14 у вчиненні злочинів не підтверджується достовірними і допустимими доказами, безпідставні.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що саме обвинувачений ОСОБА_14 разом з ОСОБА_12 , справа щодо якого закрита у зв`язку зі смертю, здійснив розбійний напад на ОСОБА_9 з метою заволодіння грошовими коштами останнього.

Потерпілий ОСОБА_9 дав впевнені і послідовні показання що чоловік, який стояв позаду ОСОБА_15 , почав лізти у салон автомобілю, намагаючись через нього забрати з машини барсетку. Він добре запам`ятав обличчя ОСОБА_7 , його сильний перегар, неголеність тижневої давності, сиву бороду, залисини, оскільки, щоб не дати забрати йому гроші, він схопив його за куртку, через що капюшон з`їхав наверх. Обличчя ОСОБА_7 знаходилося від його обличчя приблизно на відставні 30-50 см. Також він ногами виштовхував ОСОБА_7 з салону автомобілю. Місце, де він зупинився, освітлювалося, світло йшло від під`їзду.

При проведенні відповідно до протоколу 27.01.2016 року з 12.30 год. до 13.10 год. впізнання потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 23.01.2016 року з ще однією особою скоїла відносно нього розбійний напад. ОСОБА_7 був впізнаний потерпілим в цілому за зовнішністю, за його бородою з сивиною, круглим обличчям, плотною статурою.

Потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що 23.01.2016 біля 18.47 год. він вийшов з під`їзду і почув крик батька: « ОСОБА_16 , на мене напали». Батько сидів у машині, біля нього він побачив двох чоловіків, які почали убігати. Обличчя їх він не бачив, але один з них був маленький, лисий і в капюшоні, другий високий і в шапці. Він побіг за чоловіками, наздогнав того, що в капюшоні і наніс йому по голові два удари руками. Після чого чоловік у капюшоні кинув гранату, яка вибухнула позаду них біля машини.

З показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вбачається, що 23 січня 2016 року в кінці робочого дня бачили двох незнайомих чоловіків, які стояли неподалік від рибного цеху і начебто вели спостереження. ОСОБА_17 , проїжджаючи мимо, з побачив обличчя одного з чоловіків і запам`ятав його.

При проведенні впізнання свідок ОСОБА_17 впевнено впізнав ОСОБА_7 за плотною статурою та за обличчям як особу, яка знаходилася біля рибного цеху.

Свідок ОСОБА_19 дав пояснення суду, що працював водієм у підприємця ОСОБА_9 , який займався торгівлею і переробкою рибної продукції. Обвинувачений ОСОБА_14 і ОСОБА_20 питали у нього, який режим роботи у ОСОБА_9 , коли останній збирає гроші і де зберігає. 23 січня 2016 року ОСОБА_14 і ОСОБА_20 після 17 години ходили до рибного цеху, а потім вони разом повернулись до міста. Він бачив, як в той же день у вечірній час ОСОБА_14 і ОСОБА_20 направились до будинку, де мешкає ОСОБА_9 . Чекаючи їх біля магазину, чув звук, схожий на вибух.

Також суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що доказами, які узгоджуються між собою, підтверджується, що саме обвинувачений ОСОБА_14 мав при собі бойову гранату РГД-5 і вчинив замах на вбивство потерпілих з метою уникнути затримання після вчинення розбійного нападу. З показань потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що після спроби заволодіти його грошима першим став відбігати ОСОБА_21 , направляючи у його сторону пістолет з погрозами, що буде стріляти. Він навіть пригинався, сприймаючи пістолет за справжню зброю. ОСОБА_22 теж почав бігти, ледве волоча ноги. Його син ОСОБА_23 побіг за ОСОБА_22 , наздогнав його і вдарив два чи три рази по голові кулаком. У цей час він вийшов з машини. Коли син наздогнав ОСОБА_7 , ОСОБА_21 крикнув: «Кидай, взривай». Після чого через 3-5 секунд прогримів вибух.

Те, що саме обвинувачений ОСОБА_14 кинув бойову гранату, у результаті чого стався вибув, вбачається і з пояснень потерпілого ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 22 від 03.02.2016 року у ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні пошкодження: вибухова травма тіла: по одному осколковому сліпому пораненню задньої поверхні грудної клітини зліва між лопатковою і біляхребтовою лініями в проекції 8-9 ребер, у верхньо-зовнішньому квадранті лівої сідниці, два осколкових сліпих поранення лівої поперекової області.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 21 від 03.02.2016 року у ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні пошкодження: вибухова травма тіла: по одному осколковому сліпому пораненню задньо-зовнішньої поверхні правого стегна у середній третині, задньо-внутрішньої поверхні правого стегна у верхній третині.

Згідно протоколу огляду від 27.01.2016 року у приміщенні ОСОБА_24 (нині Мирноградського) відділення поліції оглянуті три колеса марки «КАМА», вилучені в ході додаткового огляду місця події від 24.01.2016 року; в ході огляду у боковій та передній частинах гуми одного з цих колес виявлені та вилучені три металевих фрагменти . Відповідно до висновку комплексної судової вибухотехнічної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 3516/4330 від 12.05.2016 року надані на дослідження фрагменти металу, які були вилучені з тіла потерпілого ОСОБА_9 та з автомобільного колеса марки «кама», вилученого з місця події, є, ймовірно, фрагментами корпусу гранати РГД-5.

Суд першої інстанції, оцінюючи докази у сукупності, обгрунтовано прийняв до уваги пояснення ОСОБА_14 при проведенні слідчого експерименту, коли останній у присутності захисника після роз`яснення йому процесуальних прав підозрюваного, у тому числі права у будь-який момент відмовлятися від надання показів з приводу підозри, добровільно розповів і на місці показав про обставини, які мали місце 23.01.2016 року. При цьому ОСОБА_7 вказав, що 23.01.2016 року після обіду під час розпивання спиртних напоїв у нього в гаражі по АДРЕСА_1 , з ОСОБА_25 ( ОСОБА_26 ) та ОСОБА_27 останній запропонував забрати гроші у його колишнього господаря, на що він погодився, оскільки був п`яний. У Вови при собі був пістолет по типу Макарова, а у нього і ОСОБА_28 по гранаті. Гранату йому дав ОСОБА_28 . За вказівкою ОСОБА_28 вони прийшли до рибного цеху, де чекали потерпілого, з яким він раніше не був знайомий. Через деякий час автомобіль потерпілого приїхав, потім виїхав, в автомобілі знаходилося декілька чоловіків. ОСОБА_28 пояснив, що потерпілий поїхав відвозити свого водія, а потім поїде до себе додому, і запропонував піти додому потерпілого, щоб забрати у нього гроші. ОСОБА_28 привів їх на місце. Коли потерпілий приїхав додому на своєму автомобілі, ОСОБА_28 став за автомобілем, а ОСОБА_29 підійшов до двері водія, відкрив її і наставив на потерпілого свій пістолет, вимагаючи від чоловіка видачі грошових коштів, він стояв за ОСОБА_30 . Обидва були без масок. Потерпілий став виходити з автомобілю, а з під`їзду вийшов син потерпілого. Вони стали убігати, а потерпілий з сином за ними гнатися. Коли вони убігали, хтось з хлопців ОСОБА_29 чи ОСОБА_28 крикнули: «Кидай!». Він дістав з кармана куртки гранату РГД, висмикнув з неї кільце і кинув її назад, після чого почув сильний вибух.

Суд першої інстанції дав оцінку викладеним доказам з точки зору їх допустимості і прийшов до мотивованого висновку, що надані стороною обвинувачення докази були зібрані з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури, з дотриманням прав учасників кримінального провадження.

Дії ОСОБА_14 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.187, ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що за ч.2 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК суд призначив обвинуваченому покарання у відповідності з вимогами статті 65 КК у межах санкцій відповідних статей кримінального закону, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про особу винного. Суд правильно врахував у якості обставин, що обтяжують покарання, вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння та рецидив.

Доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_14 судом за ч.2 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК покарання колегія суддів вважає безпідставними.

У той же час, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг захисника і прокурора про те, що при призначенні обвинуваченому покарання за ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 9, 12 ч.2 ст.115 КК суд першої інстанції не дотримався вимог статті 68 КК. Згідно з ч.4 ст. 68 довічне позбавлення волі за вчинення замаху на злочин не застосовується. Відповідно до вимог ч. 3 ст.68 КК за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті. Найбільш суворим видом покарання, яке може бути застосовано до ОСОБА_31 за ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 9, 12 ч.2 ст.115 КК, є позбавлення волі на певний строк. Його максимальний розмір за санкцією ч.2 ст.115 КК 15 років позбавлення волі, а дві третини складають 10 років позбавлення волі. Суд першої інстанції не врахував вказані вимоги кримінального закону і призначив більший строк покарання 11 років 6 місяців.

Колегія суддів вважає, що у зв`язку з викладеним вирок підлягає зміні у частині призначення покарання за ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 9, 12 ч.2 ст.115 КК.

Остаточне покарання обвинуваченому має бути призначене у відповідності з вимогами ч.1 ст. 70 КК шляхом часткового складання покарань. Оскільки має місце пом`якшення покарання за найбільш тяжкий злочин, має бути меншим і остаточне покарання за сукупністю злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 408, 413, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 25 квітня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 змінити у частині призначення покарання за ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України. Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців із конфіскацією всього майна, за ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 (десять) років, за ч.1 ст.263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять років) із конфіскацією всього майна.

На підставі ч.5 ст. 72 КК період попереднього ув`язнення з 29 січня 2016 року по 20 червня 2017 року включно зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті частини вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.Ухвала апеляційного суду Донецької області може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: