АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 27 червня 2017 року апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 та його адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_7 , яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт на автомобіль моделі «Toyota HiLux» ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , із забороною користування, розпорядження та відчуження його на користь третіх осіб.
В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив про наявність підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування.

Не погоджуючись з таким рішенням, власник майна ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просять поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року.

Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що накладений арешт на вищевказаний автомобіль є необґрунтованим, так як у ухвалі слідчого судді не наведено обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Так, автори апеляційної скарги зазначають, що на момент застосування арешту майна ОСОБА_5 органом досудового розслідування не надано, а слідчим суддею в ухвалі не вказано, даних про повідомлення підозри та наявність цивільного позову, що вказує на відсутність викладених у ст. 170 КПК України підстав. Крім того, слідчим суддею при вирішенні питання про накладення арешту на майно, в порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України не враховано відсутність вищезазначених підстав для арешту майна. Разом з тим, на думку апелянтів, жодним чином не досліджено розумність та співмірність обмеження права власності, у зв`язку з відсутністю цивільного позову, а отже заподіяних збитків

В судове засідання у справі прокурор та автор апеляційної скарги не з`явилися, про причини своєї неявки останні не повідомляли, хоча про час та місце судового засідання їм було завчасно повідомлено. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора та авторів апеляційної скарги, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що оскаржувану ухвалу від 31 серпня 2016 року було постановлено без виклику власника майна, який її оскаржує, а також виходячи з того, що в матеріалах провадження відсутні дані про направлення судом першої інстанції копій оскаржуваної ухвали в адресу ОСОБА_5 , на майно якого накладено арешт, то колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 16 квітня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 000265, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ст. 290, ч. 3 ст. 358 КК України, за фактом незаконного заволодіння автомобілем, підробки документів та зміни номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що викрадені на території України транспортні засоби узаконюються під реєстраційними даними автомобілів аналогічних моделей, які зареєстровані на території АР Крим. Таким чином встановлено спосіб легалізації викрадених на території України автомобілів елітних моделей, які в підрозділах реєстраційно-екзаменаційної роботи при УДАІ ГУ МВС України в м. Києві та Головного сервісного центру МВС України реєструвалися під видом аналогічного автомобіля, що офіційно зареєстрований в базі даних ДАІ на території АР Крим, що на даний час вважається тимчасово окупованою територією.
В підрозділах Головного сервісного центру МВС України в м. Києві відсутні будь-які документ, що підтверджують реєстрацію автомобілів моделі «Toyota HiLux» ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 .
18 серпня 2016 року Регіональний сервісний центр МВС у місті Києві сформовано витяг щодо автомобіля моделі «Toyota HiLux» ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5
25 серпня 2016 року винесено постанову про визнання вище зазначеного автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні.

31 серпня 2016 року старший слідчий в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_7 , за погодженням прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль моделі «Toyota HiLux» ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , із забороною користування, розпорядження та відчуження його на користь третіх осіб.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року вищевказане клопотання органу досудового розслідування задоволено .

З таким рішенням слідчого судді не можливо погодитися з огляду на наступні обставини.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно, дає підстави для висновку, що дане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_7 , метою для накладення арешту на майно, а саме на автомобіль моделі «Toyota HiLux» ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , є забезпечення збереження речових доказів, про що чітко зазначено у клопотанні (а.с. 1-2).

Аналізуючи наведені правові норми та враховуючи, що до клопотання слідчого додані документи та матеріали, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, враховуючи те, що майно, на яке старший слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та постановою слідчого від 25 серпня 2016 року визнано речовим доказом, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого з метою забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що на момент застосування арешту майна ОСОБА_5 органом досудового розслідування не надано, а слідчим суддею в ухвалі не вказано даних про повідомлення підозри та наявність цивільного позову, колегія суддів не бере до уваги, оскільки положення ст. 170 КПК України дозволяють накласти арешт на майно будь якої особи, у разі необхідності забезпечити збереження речових доказів, що у цьому випадку і мало місце.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Разом з тим, необхідним буде відмітити, що ухвала слідчого судді не містить жодного обґрунтування прийнятого судом рішення, а містить лише перелік статей КПК України, а тому колегія суддів приходить до висновку про невідповідність ухвали слідчого судді вимогам ст. 370 КПК України, щодо належного мотивування судового рішення.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України та з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні прокурора, з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Поновити власнику майна ОСОБА_5 та його адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 та його адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_7 , яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт на автомобіль моделі «Toyota HiLux» ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , із забороною користування, розпорядження та відчуження його на користь третіх осіб, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_7 , яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль моделі «Toyota HiLux» ідентифікаційний номер VIN - НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , із забороною користування, розпорядження та відчуження його на користь третіх осіб.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3078/2017 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1