Справа № 461/6811/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2017 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,
неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_8
неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 ,
законного представника
неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_10 ,
законного представника
неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
захисника ОСОБА_13 ,
представника відділу у справах
дітей Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради ОСОБА_14 , ОСОБА_15
розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004065 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с.Нежухів, Стрийського району Львівської області, студентки другого курсу Міжрегіонального центру професійно-технологічної освіти художнього моделювання і дизайну, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 296 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Львова, громадянки України, українки, студентки другого курсу ДНЗ Львівського вищого професійного політехнічного училища, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимої;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
08.09.2016 р., приблизно о 23:55 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи на пр. Свободи, 16 у м. Львові, діючи умисно в групі, з хуліганських мотивів та явної неповаги до установлених норм поведінки, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, з особливою зухвалістю, усвідомлюючи те, що перебувають в громадському місці, вчинили конфлікт з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Під час конфлікту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпочали з ОСОБА_6 шарпанину, наносили удари руками по обличчі та тулубу, кинули її на землю та нанесли декілька ударів ногами по тулубу потерпілої, внаслідок чого в ОСОБА_6 , виявлено крововилив і садно на слизовій оболонці верхньої губи, садна на правій руці і на правій нозі. Дані хуліганські дії намагалась припинити потерпіла ОСОБА_7 , однак ОСОБА_9 вхопила ОСОБА_7 за волосся і відтягнула від ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , в ході чого вибила з рук ОСОБА_7 мобільний телефон марки «IPhone 6», внаслідок чого телефон пошкодився.

Обвинувачена ОСОБА_8 суду зазначила, що вини у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні вона не визнає. Дала показання, згідно з якими 08.09.2016 року вона разом із своєю подружкою, ОСОБА_16 , близько 23:30 год. йшли по пр. Свободи у м. Львові. Біля закладу «Цісар» вони наблизились до потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , котрі рухались попереду них. ОСОБА_16 ненароком штовхнула ОСОБА_8 , внаслідок чого остання ненароком штовхнула ОСОБА_19 . Оскільки потерпіла ОСОБА_20 почала виражатись нецензурною лайкою, то ОСОБА_16 старалась її заспокоїти. В подальшому між ними виник конфлікт, що переріс у бійку. Зазначила, що обвинувачена ОСОБА_16 та потерпіла ОСОБА_20 штовхали одна одну та тягали за волосся, в результаті цього потерпіла ОСОБА_20 впала на землю. В той же час вона та потерпіла ОСОБА_18 намагались розборонити їх та припинити конфлікт. З припаркованого неподалік автомобіля вийшли декілька хлопців, що допомогли розборонити ОСОБА_16 та ОСОБА_21 Хтось із хлопців зупинив патрульний автомобіль, що проїжджав поруч. Її, обвинувачену ОСОБА_16 , потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_18 було доставлено в Галицький ВП для з`ясування обставин.

Обвинувачена ОСОБА_9 суду зазначила, що вини у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні вона не визнає. Суду показала, що 08.09.2017 року вона разом із своєю подружкою, ОСОБА_22 , близько 23:30 год. йшли по пр. Свободи у м. Львові. Біля закладу «Цісар» вони наблизились до потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , котрі рухались попереду них. Обвинувачена ОСОБА_9 пояснила, що вона ненароком штовхнула ОСОБА_8 , а та у свою чергу зачепила потерпілу ОСОБА_19 . Коли потерпіла почала нецензурно виражатись у сторону обвинувачених, вона зробила зауваження потерпілій. Вподальшому між ними виник словесний конфлікт, що переріс у бійку. Точно не пригадує хто перший почав наносити удари: вона чи потерпіла ОСОБА_23 . Крім цього, обвинувачена ОСОБА_9 зазначила, що штовхала та тягала потерпілу ОСОБА_21 за волосся у відповідь, намагаючись захиститись. Потерпіла ОСОБА_20 впала на землю через штовханину. Що в цей час робили обвинувачена ОСОБА_22 та потерпіла ОСОБА_18 точно повідомити не може. В подальшому з припаркованого неподалік автомобіля вийшли декілька хлопців, що допомогли розборонити її та потерпілу ОСОБА_21 Хтось із хлопців зупинив патрульний автомобіль. Її, обвинувачену ОСОБА_24 , потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_18 було доставлено в Галицький ВП для з`ясування обставин. Обвинувачена ОСОБА_9 наголосила, що конфлікт був спонтанним, випадковим та спровокованим потерпілою ОСОБА_25 Намагалася тільки захиститися, дуже злякалась та можливо могла вдарити потерпілу ОСОБА_19 . Показала, що потерпілій ОСОБА_18 жодних ударів не завдавала. Внаслідок конфлікту та бійки у неї були синяки на обличчі, руках і ногах, проте експертизу не проходила. Жодних намірів порушувати громадський порядок не мала.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченими вини у інкримінованому їм злочині, винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у визначеному судом у цьому вироку обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Зокрема:

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка суду показала, що 08.09.2016 р. близько 23:55 год. вона разом з подружкою ОСОБА_18 гуляли по АДРЕСА_1 . Відчула поштовх в праву руку та побачила обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яких раніше не знала. Вона з подругою не відреагували на поштовх. Тоді обвинувачені почали ще сильніше штовхати потерпілих та вимагали вибачень. При цьому, обвинувачені висловлювались нецензурною лайкою. На такі дії потерпіла ОСОБА_20 відповіла обвинуваченим, що їх не штовхала та не бажає з ними спілкуватись. Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що обвинувачена ОСОБА_9 була неадекватна та агресивна, схопила її за руку, сказавши «ти не підеш нікуди», та почала шарпати її. В подальшому потерпіла ОСОБА_20 отримала перший удар в обличчя (праву щоку) від обвинуваченої ОСОБА_9 , та удари від обвинуваченої ОСОБА_8 . Загалом від обвинувачених було від трьох до п`яти ударів. Опір не чинила. Обвинувачені були дуже агресивно налаштовані. Згодом обвинувачена ОСОБА_8 схопила потерпілу ОСОБА_21 за волосся, та кинула її на землю. Коли остання лежала на землі, обвинувачена ОСОБА_8 вдарила ногою в її ногу ї, а обвинувачена ОСОБА_16 била ногою потерпілу в праву частину тіла. Точно обидві обвинувачені наносили удари та били ногами. Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 схопили за волосся потерпілу ОСОБА_18 , що була поряд та шарпали її. В цей час у ОСОБА_18 впав телефон і розбився. Конфлікт тривав близько 5-10 хвилин. Щодо моральної шкоди потерпіла ОСОБА_20 пояснила, що три дні після описаних подій не могла відійти від шокового і стресового стану. У неї порушився нормальний звичний для неї ритм життя. Зазначила, що страждала через тілесні ушкодження, крововиливи та садна, тривалий час відчувала фізичний біль. Крім цього, були пошкоджені особисті речі та одяг: блуза вартістю 1500 грн., шорти вартістю 1000 грн., жіноча сумка вартістю 3500 грн., в всього у сумі 6000 грн. Зауважила, що в позовній заяві помилково зазначено 7000 грн. Просила суд стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_26 та ОСОБА_27 матеріальну шкоду в сумі 7000 грн. та моральну шкоду в сумі 9000 грн.

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 яка суду показала, що 08.09.2016 р. близько 23:50 год. вона з потерпілою ОСОБА_25 гуляли по місту. Дві раніше незнайомі їй дівчини, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , пройшли між ними та штовхнули ОСОБА_21 в праву руку. Почався конфлікт. Обвинувачені пройшли, і стали попереду потерпілих. На запитання ОСОБА_17 чому вони штовхаються, обвинувачені почали нецензурно висловлюватись та погрожувати фізичною розправою. Обвинувачена ОСОБА_16 завдала декілька, до п`яти, ударів в обличчя потерпілій ОСОБА_28 . Обвинувачена ОСОБА_22 теж приєдналась та допомагала ОСОБА_9 наносити удари. Коли потерпіла ОСОБА_20 лежала на землі, то обвинувачена ОСОБА_8 почала бити ногою потерпілу ОСОБА_21 , яка в той час отримувала удари від іншої обвинуваченої ОСОБА_29 цей час потерпіла ОСОБА_7 , викликала по телефону поліцію, намагалась розборонити нападників та допомогти подрузі. Проте обвинувачена ОСОБА_8 потягнула потерпілу ОСОБА_7 за волосся, внаслідок чого її телефон впав та розбився екран. Після дзвінка за 2-3 хвилини приїхала поліція. Потерпіла ОСОБА_18 зазначила, що вона разом із потерпілою ОСОБА_25 не конфліктували з обвинуваченими, не били обвинувачених, не намагались їх ударити, а навпаки намагались уникнути конфлікту та відійти. Алкогольні напої не вживали.

- показанням свідка ОСОБА_30 , який суду пояснив, що осінню 2016 р., точної дати він не пригадує, близько опівночі він разом із друзями гуляли по центрі Львова на проспекті Свободи. Побачив, що дві дівчини билися. Обвинувачена ОСОБА_16 наносила удари ногою по тулубу і в область обличчя. Ударів було не більше чотирьох. Свідок зазначив, що розбороняв обвинувачену ОСОБА_16 та потерпілу ОСОБА_19 . Свідок зауважив, що потерпіла ОСОБА_20 була в шоковому стані, трималась рукою за рот та попросила, щоб він викликав поліцію. Згодом свідок зупинив патруль поліції, що проїждав поруч. Друга обвинувачена була поряд, нікого не била та нічого «такого» не робила. Обвинувачена ОСОБА_16 часто ображала потерпілих нецензурною лайкою. Початку конфлікту не бачив.

- заявою ОСОБА_6 до Галицького ВП ГУ НП у Львівській області від 09.09.2016 року про вчинення щодо неї та ОСОБА_18 неправомірних дій (а.м.п.5);

- заявою ОСОБА_31 до Галицького ВП ГУ НП у Львівській області від 09.09.2016 року про вчинення щодо неї та ОСОБА_6 неправомірних дій (а.м.п.6);

- рапортом інспекторів патрульної поліції 1 роти 3 батальйону УПП у м. Львові ОСОБА_32 та ОСОБА_33 від 09.09.2017 р., що прибули на місце події та відбирали від учасників події пояснення.

- висновком судово-медичної експертизи № 1801 від 09.09.2016 року, в якому експерт зазначив, що у ОСОБА_6 виявлені крововилив і садно на слизовій оболонці верхньої губи, садна на правій руці, на правій нозі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. (а.м.п.26)

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у визначеному судом у цьому вироку обсязі.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_31 , обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджують факт їхньої зустрічі 08.09.2016 року. Вчинення хуліганських дій обвинуваченими доводиться показаннями потерпілої ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_31 які є послідовними, не мають суперечностей та узгоджуються з іншими доказами.

Факт вчинення хуліганських дій обвинуваченою ОСОБА_9 також повністю підтверджується показаннями свідка ОСОБА_34 . При цьому, суд враховує, що свідок ОСОБА_35 при допиті його у судовому засіданні ствердно повідомив, що початку конфлікту не бачив. Крім цього, обидві обвинувачені та обидві потерпілі у своїх поясненнях зазначили, що хлопці, які їх розборонили, серед яких був свідок ОСОБА_35 , підбігли до них уже тоді, як потерпіла ОСОБА_6 лежала на землі. Тобто, покази обвинувачених, потерпілих та свідка ОСОБА_30 в частині того, що свідок не бачив початку конфлікту узгоджуються між собою. Тому суд вважає, що показання свідка ОСОБА_30 не спростовують показань потерпілих в частині хуліганських дій ОСОБА_8 .

Крім цього, факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , їх локалізація та інтенсивність об`єктивно підтверджують покази потерпілих та частково покази свідка.

Доводи обвинувачених про те, що вони ненавмисне штовхнули потерпілу ОСОБА_6 і про провокацію конфлікту потерпілою ОСОБА_6 спростовуються послідовними та узгодженими між собою показаннями потерпілих щодо навмисного, неодноразового, тривалого штовхання потерпілих з боку обвинувачених.

Питання недопустимості у якості доказу висновку судово-медичної експертизи з причин неясності, неповності та проведення такої без дотримання вимог КПК України та відповідних правил та інструкцій, про що зазначав захисник ОСОБА_13 , судом також не приймаються. На вирішення експерту був наданий конкретний перелік запитань, на які лікар-судмедексперт у підсумку надав вичерпну та конкретну відповідь.

З таких обставин, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, в яких вони обвинувачуються.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинувачених, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані їх дії, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних, їхній стан здоров`я. Крім того, враховуються умови життя і виховання обвинувачених, які скоїли даний злочин в неповнолітньому віці, вплив дорослих, рівень розвитку та інші дані їх особистості.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини неповнолітніх» звертається увага судів на те, що при призначенні покарання неповнолітнім необхідно строго дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання, соціальна реабілітація.

Суд враховує, що скоєне ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, є злочином середньої тяжкості.

ОСОБА_8 раніше не судима. По місцю навчання характеризується позитивно, по місцю проживання характеризується посередньо. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Виховується в повній сім`ї. Навчається у Міжрегіональному центрі професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну у м. Львові. На профілактичному обліку в органах поліції та на обліку в службі у справах дітей районної адміністрації не перебувала. У фізичному і психічному розвитку відхилень не має. Наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення не встановлено.

Пом`якшуючою покарання обвинуваченої ОСОБА_8 обставиною є вчинення злочину неповнолітнім.

Обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_8 обставин суд не вбачає.

ОСОБА_9 16.05.2016 р. Пустомитівським районним судом засуджена за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин. На підставі ст. 105 КК України звільнена від призначеного покарання із застосуванням примусового заходу у виді застереження. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Виховується в неповній сім`ї, без батька. Навчається у державному навчальному закладі «Львівське вище професійне політехнічне училище». На профілактичному обліку в органах поліції та на обліку в службі у справах дітей районної адміністрації не перебувала. У фізичному і психічному розвитку відхилень не має. Наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення не встановлено.

Пом`якшуючою покарання обвинуваченої ОСОБА_9 обставиною є вчинення злочину неповнолітнім.

Обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_9 обставин суд не вбачає.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років, суд при призначенні неповнолітнім обвинуваченим покарання виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, відтак суд не може призначити обвинуваченим покарання у виді обмеження волі. Тому суд вважає, що для виправлення обвинувачених і для попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати їм покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі із випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_6 до початку судового розгляду подала цивільний позов до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в якому просила стягнути з обвинувачених солідарно на її користь завдану кримінальними правопорушеннями матеріальну шкоду у розмірі 7000 грн. та у відшкодування моральної шкоди у сумі 9000 грн.

Суд враховує, що згідно з ч.3 ст. 33 ЦК України неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Судом установлено, що матеріальна шкода полягає у пошкодженні особистий речей та одягу потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 6000 грн. Суд враховує, що потерпіла ОСОБА_20 не надала суду жодних доказів, які могли б підтвердити факт пошкодження речей та одягу. Крім цього, потерпіла не надала жодних документів, які підтверджували б вартість пошкоджених речей. Крім цього, обвинуваченим не інкримінується пошкодження зазначеного в цивільному позові майна. Тому у задоволенні вимоги про стягнення матеріальної шкоди з обвинувачених необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених законодавством. Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Потерпіла внаслідок злочинних хуліганських дій з боку обвинувачених перенесла стресову ситуацію, зазнала вимушених змін у життєвих стосунках, втратила душевну рівновагу. Все це завдало потерпілій моральних страждань. Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, виходячи з характеру правопорушень, обсягу злочинних дій кожної з обвинувачених, з матеріального стану обвинувачених, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що на користь потерпілої ОСОБА_6 з обвинувачених слід стягнути в солідарному порядку моральну шкоду у сумі 2000 грн.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_1