Справа № 438/912/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/329/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 25 січня 2017 року про повернення обвинувального акта стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , повідомленого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358 та ч.2 ст.367 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000229 від 21 травня 2015 року, повернуто прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , зобов`язано останню усунути виявлені недоліки протягом розумного строку.
Ухвалу суду оскаржив прокурор,просить таку скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження вБориславському міському суді Львівської області.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду є незаконною і необґрунтованою, постановленою з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду, викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. На думку апелянта, обвинувальний акт повністю відповідає вимогам, встановленим КПК України. Висновок місцевого суду про те, що поняття «тяжкі наслідки» при викладенні обставин справи кримінального правопорушення, а також у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті протирічать визначенню поняття «тяжкі наслідки» згідно з п. 4 примітки до ст.364 КК України у редакції Закону України від 07.04.2011 року, є безпідставним. В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні діяння, яке призвело до незаконного вилучення із власності територіальної громади Східницької селищної ради земельної ділянки площею 0,0800 га вартістю 160000 грн., чим завдано шкоду охоронюваним законом громадським інтересам на вказану суму у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, та відповідно до примітки ст.364 КК України є тяжкими наслідками. Посилається на те, що у ст.55 КПК України виділено три види шкоди, яка може бути завдана кримінальним правопорушенням: моральна, фізична та майнова. Остання виражена у майнових, грошових та/чи матеріальних збитках. Як зазначає апелянт, попередня редакція п.п.3, 4 примітки до ст.364 КК України визначала істотну шкоду і тяжкі наслідки, використовуючи формулювання, якщо «…вона (вони) полягала у завданні матеріальних збитків…». Вважає, що матеріальні збитки виражались у завданій шкоді кримінальним правопорушенням, тому формулювання обвинувачення та виклад його в обвинувальному акті з використанням поняття «завдано шкоду», є тотожним поняттю «матеріальні збитки». Крім того, на думку апелянта, питання про належність, коректність і узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, таке розглядається і досліджується на стадії судового розгляду кримінального провадження по суті. У підготовчому судовому засіданні суд повинен встановити факт наявності в обвинувальному акті відповідних даних, а не досліджувати фактичні обставини. Окрім того, посилається на порушення судом норми ст.319 КПК України щодо незмінності складу суду. Вважає, що після повторного автоматизованого розподілу справи 21.12.2016 року та передачі її судді ОСОБА_1 судовий розгляд повинен був розпочинається спочатку. Однак, всупереч вказаним нормам КПК України, судом розпочато розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 з підготовчого судового засідання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 на апеляційну скаргу прокурора подав заперечення, в якому висловлює незгоду з мотивами оскарження ухвали місцевого суду, роблячи акцент на те, що некоректне формулювання в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 2 ст.367 КК України порушує право останнього знати, в чому конкретно він обвинувачується, а також позбавляє його можливості захищатися від пред`явленого обвинувачення. Грунтуючи на цьому свої доводи захисник просить в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримання вимог апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги, обговоривши наведені доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені дослідженими судом доказами, з наведенням належних і допустимих мотивів та підстав його ухвалення.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.358, ч.2 ст.367 КК України та постановленні ухвали про повернення даного обвинувального акта прокурору допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону України.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції прийшов до переконання про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_7 вимогам закону через неправильне відображення у ньому кваліфікуючих ознак протиправного діяння за ч.2 ст.367 КК України. При цьому судом дано оцінку формулюванням, вжитим в обвинувальному акті, щодо наслідків скоєного злочину, а саме - стверджується про нетотожність понять «заподіяної шкоди» і «заподіяних збитків» та робиться висновок про звужувальний опис формулювання обвинувачення, яке не містить посилання на те, кому ж заподіяна шкода протиправними діями обвинуваченого.

З наведеного слідує, що суд на стадії підготовчого судового засідання вдався до аналізу формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_7 .

Однак, у відповідності до п.2 ч.3 ст.374 КПК України ці питання підлягають вирішенню при ухваленні вироку у справі. Власне у цьому процесуальному документі описується обвинувачення, яке визнано доведеним, остаточна кваліфікація діяння, зрештою, особа визнається винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Вимоги для обвинувального акта встановлені ст.291 КПК України. Так, згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На стадії підготовчого судового засідання за змістом ч.2 ст.314 КПК України суд вирішує єдине питання можливості призначення судового розгляду. А це означає, що він не вправі вирішувати ті питання, зокрема й щодо правильності формулювання обвинувачення, які підлягають вирішенню при розгляді справи по суті.

У підготовчому судовому засіданні суд перевіряє наявність в обвинувальному акті відомостей, передбачених п.5 ч.2 ст.291 КПК України, але позбавлений можливості аналізувати їх і давати їм оцінку. Суд повинен здійснювати правосуддя на засадах змагальності, залишаючись позастороннім.

Так, у відповідності до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

З цього слідує, що суд не може нав`язувати прокурору своє бачення правильності формулювання обвинувачення, висунутого особі. Лише дослідивши всі обставини справи в їх сукупності під час судового розгляду, суд дає правову оцінку позиції сторони обвинувачення.

А тому, склавши обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , який містить усі складові, визначені п.5 ч.2 ст.291 КПК України, сторона обвинувачення тим самим виклала свою правову позицію. У свою чергу, сторона захисту, якій вручено копію обвинувального акта, ознайомлена з такою позицією і має можливість визначеними законом засобами захищатися.

Колегія суддів не вважає, що наведене в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 обвинувачення створює для останнього невизначеність в розумінні того, що йому органами досудового слідства ставиться у вину. Встановлені під час досудового розслідування обставини в обвинувальному акті зазначені, обвинувачений і його захисник з ними ознайомлені. Оцінка цих обставин це питання кваліфікації діяння, доведення правильності якої покладається на сторону обвинувачення виключно в межах того обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті.

За таких обставин доводи адвоката ОСОБА_8 про неконкретність пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення і неможливість у зв`язку з цим належного його захисту є безпідставними.

Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд допустив істотні порушення вимог КПК України, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. У зв`язку з цим та на підставі ч.1 ст.412 КПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням у відповідності до вимог ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 25 січня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000229 від 21 травня 2015 р. щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.358, ч.2 ст.367 КК України скасувати і призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в Бориславському міському суді Львівської області зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4