Справа № 314/8049/16-к
Провадження № 1-в/314/141/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.01.2017 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого, який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 101) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Мелітополь, Запорізька область, громадянина України, освіта середня, неодруженого, до засудження не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1). 09.04.1996 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 4 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 11.09.1998 року на підставі ЗУ «Про амністію».

2) 19.09.2000 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 208, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 11.05.2005 року по відбуттю строку покарання.

3) 01.04.2008 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.06.2010 року іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі на 5 років. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.08.2010 року постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.06.2010 року скасована, матеріали справи направлені на новий судовий розгляд, обвинувачений звільнений з-під варти в залі суду. 01.11.2010 року постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено засудженого для відбування призначеного покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.04.2008 року у вигляді позбавлення волі стоком на 5 років.

По даній справі засуджений: 02.02.2016 року вироком Веселівського районного суду Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71, ст. 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.04.2008 року та за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.03.2015 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Початок строку: 02.03.2015 року, кінець строку: 04.12.2019 року,

про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання вКам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 02.02.2016 року, надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням обмеженням волі - згідно положень ст. 82 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив суд замінити невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням обмеженням волі - згідно положень ст. 82 КК України на строк який залишився, пояснив суду, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому.
Представник адміністрації в судовому засіданні ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважає його передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.
Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

У відповідності зі ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.03.2015 року. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Запорізькій області характеризувався наступним чином: режим утримання порушував за що мав одне стягнення, до суспільно-корисної праці не залучався, заохочень не мав.

З 30.06.2015 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101). З наданої до суду довідки про працевлаштування вбачається, що засуджений ОСОБА_3 працевлаштований в господарчій обслузі з жовтня 2016 року, тобто лише три місяці з 6 років призначених йому за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 02.02.2016 року. Відповідно до довідки заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи засуджений ОСОБА_3 відповідно до ст. 123 КВК України, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, відповідно до ст. 126 КВК України не прагне до підвищення свого загальноосвітнього рівня, в загальній школі при установі не навчається, згідно ст. 127 КВК України не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, крім того, хоча і залучається до суспільно-корисної праці відповідно до ст. 118 КВК України, але має лише одне заохочення від 05.01.2017 року накладене начальником колонії за сумлінну поведінку та ставлення до праці. На цьому фоні сумнівними виглядають твердження засудженого ОСОБА_3 , що він сумлінною поведінкою довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, а його відношення до праці останнім часом пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким способом змінити позбавлення волі на обмеження волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою заміну покарання.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення та мав стягнення, а тому при вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для заміни ОСОБА_3 невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким покаранням, в зв`язку з чим у задоволені клопотання засудженого необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ :
В задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

16.01.2017

відмовлено в задоволенні подання, заяви, клопотання;