Справа № 357/6586/17 Головуючий у І інстанції Володько
Провадження № 11-сс/780/353/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
22 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 в режимі відеоконференції під час трансляції з Державної установи «Київський слідчий ізолятор»,

захисника ОСОБА_6 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

-підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2017 року за № 0003010, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2017 року задоволено клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області та застосовано до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, строк дії ухвали - до 08 серпня 2017 року. Розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 слідчим суддею не визначався на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного слідчий суддя, переконавшись у наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні даного злочину, дослідив матеріали, що характеризують особу підозрюваного та дійшов висновку про те, що докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати наявними ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, при цьому застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам визнав недостатнім.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею було недостатньо з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення питання про обрання запобіжного заходу, що в подальшому призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановлення слідчим суддею незаконної ухвали.

Зокрема, апелянт, не оспорюючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, стверджує про невідповідність клопотання слідчого вимогам п.п. 5, 6 ч.1 ст.184 КПК України щодо викладу обставин, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, та обґрунтування неможливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Зазначені обставини, на переконання апелянта, не були доведені стороною обвинувачення і під час розгляду клопотання слідчим суддею, у зв`язку з чим слідчий суддя повинен був відмовити у задоволенні клопотання слідчого на підставі ч.2 ст.194 КПК України. Також, апелянт зазначає про безпідставність визнаних доведеними слідчим суддею ризиків, зокрема здійснення спроб переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та вчинення підозрюваним іншого злочину, так як підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований та постійно проживає в м. Біла Церква, Київської області, а ризик вчинення ОСОБА_5 іншого злочину слідчим суддею взагалі не обґрунтований. Крім того, апелянт вказує про відсутність обґрунтування в оскаржуваній ухвалі недостатності застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та виконання процесуальних обов`язків. На переконання захисника, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є необхідним та достатнім, оскільки лише принижує гідність ОСОБА_5 та ганьбить його репутацію серед знайомих і родичів.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає правильним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Згідно із п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, в тому числі, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, в провадженні Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знаходиться кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2017 року за № 0003010.

10 червня 2017 року о 12 годині 45 хвилин ОСОБА_5 затримано на підставі п. 2 ч.1 ст. 208 КПК України.

Того ж дня, 10 червня 2017 року, о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Слідчий Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, за погодженням із прокурором, звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Мотивуючи клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 покладається необхідність запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також продовжити злочинну діяльність, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

13 червня 2017 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області до підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

З журналу судового засідання вбачається, що доводи, наведені в клопотанні слідчого належним чином перевірялись судом при його розгляді. При цьому, надав пояснення підозрюваний ОСОБА_5 , вислухана думка його захисника та прокурора, досліджені письмові докази, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, в тому числі і ті, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, пославшись на додані слідчим до клопотання матеріали. При цьому, захисник в апеляційній скарзі не оспорює обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 хуліганства із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, на даний час є обґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який за ступенем тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, злочин вчинений із застосуванням насильства з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувався особливою зухвалістю, місце знаходження знаряддя вчинення злочину (ймовірно ножа), органом досудового розслідування на даний час не встановлене, ОСОБА_5 не працює, а відповідно до копії характеристики з місця проживання (а.с. 33) та показань свідків (а.с. 24-27) характеризується негативно, схильний до проявів агресії, а тому колегія суддів погоджується із наявністю встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, ч.1 ст.177 КПК України, а саме ймовірністю здійснення ОСОБА_5 спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків з огляду на високу суспільну небезпечність злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 .

Обґрунтовано слідчим суддею не визначений і розмір застави при застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки злочин, у скоєнні якого він підозрюється, вчинений із застосуванням насильства щодо потерпілого.

Доводи захисника щодо безпідставності визнання слідчим суддею ризику здійснення підозрюваним ОСОБА_5 спроб переховування від органів досудового розслідування, а також відсутності мотивування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, так як слідчим суддею в ухвалі зазначено, що ОСОБА_5 не працює та не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. До того ж, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, слідчим суддею не було визнано доведеним ризик вчинення ОСОБА_5 іншого злочину.

Слідчий суддя у відповідності з вимогами ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, врахувавши тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , конкретні обставини кримінального провадження, дані щодо особи підозрюваного, дійшов правильного висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому ухвала слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст.ст. 183, 194, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області та застосовано до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3