Справа № 347/1355/15
Провадження № 11-кп/779/252/2017
Категорія ч.2 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , на вирок Косівського районного суду від 17 березня 2017 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України (далі-КК),-

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружена, раніше не судима, українка, громадянка України,
визнана винуватою і засуджена за ч.2 ст.286 КК та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК звільнено засуджену ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 цього ж Кодексу.

Строк дії обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився 25.09.2015 року та повторно не обирався.

Цивільний позов задовольнено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 10 тис. (десять тисяч) грн. моральної шкоди, а також 1350 (одна тисяча триста п`ятдесят) грн. 90 коп. на користь держави - за проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК). За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що вона 18.12.2014 року, приблизно о 09 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «CHERY JAGGI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по вул. Бойчука у с. Рожнів, Косівського району. Проїжджаючи у напрямку м. Косів по прямій ділянці дороги з вологим асфальтним покриттям, ОСОБА_8 проявила неуважність, не обрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не справилася із керуванням виїхала на праве узбіччя дороги, де допустила наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , яка рухалась узбіччям у попутному напрямку.

У результаті порушення ОСОБА_8 правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої велосипедист ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта №35/9 від 24.03.2015р., отримала тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент їх спричинення, а також легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У своїй апеляційній скарзі (далі-АС) захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 вказує, що вирок Косівського районного суду від 17 березня 2017 року є незаконним з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у ньому, фактичним обставинам справи, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування кримінального закону.

Просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду просить повторно дослідити докази, вказані в АС, оскільки вважає, що не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості його підзахисної.

У запереченні на АС захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_7 просить вирок Косівського районного суду від 17 березня 2017 року залишити без змін. Просить суд врахувати ту обставину, що внаслідок вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення (злочину) вона втратила здоров,я, працездатність і стала інвалідом.

У судове засідання апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_9 не з,явилися, хоча вони були належним чином повідомлені про час і місце розгляду кримінального провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, а також реєстром відстеження пересилання поштових відправлень Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», згідно з яким повідомлення отримано адресатом ОСОБА_9 особисто 17.05.2017 року.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 , які заперечили доводи АС захисника ОСОБА_9 , вважають вирок законним та обґрунтованим, просять його залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог суд першої інстанції в повній мірі дотримався. Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК, підтверджується наведеними у вироку доказами, що ґрунтуються на їх всебічному, повному і безпосередньому дослідженні, яким дана належна правова оцінка. Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_8 своєї причетності до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, її вина доводиться доказами, зібраними під час досудового розслідування та ретельно дослідженими в судах першої та апеляційної інстанцій, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що вона рухалась в центр села Рожнів по узбіччю дороги, ніякої зустрічної машини не було, проте на деякій відстані розвертався автомобіль, оскільки видимість була добра, тож впевнена, що обвинувачена повинна була його бачити. На дорозі була ожеледиця і автомобіль обвинуваченої занесло, внаслідок чого її було збито. Наступні події вона не пам`ятає, оскільки втратила свідомість;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка вказала, що рухалась на велосипеді позаду потерпілої по узбіччю дороги, яка була покрита ожеледицею. Від удару автомобілем обвинуваченої вона впала, проте самого моменту зіткнення не бачила, оскільки була зосереджена на керуванні велосипедом. Піднявшись без сторонньої допомоги, вона потерпілої не бачила, про надання медичної допомоги обвинуваченою ОСОБА_7 їй невідомо;

- протоколом огляду місця події від 18.12.2014 року та доданими до нього фототаблицями підтверджено, що на ділянці автодороги сполученням м. Косів с. Рожнів Косівського району, що поблизу господарства ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 , було зафіксовано місце вчинення ДТП, стан дорожнього покриття, сліди шин та складено схему пригоди (а.с.17-28);

- висновком експерта № 09/17-14 від 02.02.2015 року (а.с.34-37), згідно якого, на момент експертного огляду та дослідженні робоча гальмівна система і рульове керування автомобіля марки GHERY Jaggi реєстраційний № НОМЕР_1 знаходились у справному стані;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.06.2015 року за участі обвинуваченої ОСОБА_8 (а.с.52-57), відповідно до якого нею було відтворено та пояснено обставини та обстановку дорожньо-транспортної пригоди, під час якої ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження;

- протоколами проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_7 від 26.06.2015 року (а.с.58-62) та з участю свідка ОСОБА_12 від 26.06.2015 року, 30.06.2015 року (а.с.63-72), згідно яких відтворені події, які відбулись 18.12.2014 року з нею під час ДТП;

- висновком експерта №09/17-391 від 13.07.2015 року (а.с.74-81), відповідно до якого водію автомобіля CHERY Jaggi реєстраційний № НОМЕР_1 для забезпечення безпеки руху належало діяти відповідно до вимог п.12.1 та п.12.3 ПДР, якими у випадку виникнення небезпеки для руху, водій повинен негайно вжити заходів по зниженню швидкості аж до зупинки транспортного засобу. В умовах пригоди при заданих вихідних даних водій автомобіля, належним чином, виконуючи вимоги пункту 12.1 та 12.3 ПДР, мала технічну можливість запобігти настанню ДТП;

- висновком експерта № 35/9 Косівського міжрайонного відділення Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 24.03.2015 року (а.с.38-40), яким стверджується той факт, що потерпіла ОСОБА_7 отримала легкі, середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

Перевіривши вказані вище докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх допустимість та достовірність.

Твердження захисника в його АС про порушення слідчим вимог ст.223 КПК при проведенні слідчих експериментів від 26.06.2015 року з участю обвинуваченої ОСОБА_8 , від 26.06.2015 року з участю ОСОБА_7 , від 26.06.2015 року та від 30.06.2015 року свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , оскільки проведені без його участі, як особи, яка ініціювала їх проведення, а тому про недопустимість вказаних доказів, спростовується наявністю підпису обвинуваченої у протоколі проведення слідчого експерименту від 26.06.2015 року, що підтверджує її відмову від участі захисника під час проведення слідчого експерименту.

Крім того, хоч протокол огляду місця події від 18.12.2014 року складений з деякими неточностями, а саме не зазначено, що дорога була вкрита ожеледицею, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, не взявши до уваги доводи сторони захисту про неналежність і недопустимість вказаного доказу, оскільки встановлених даних під час їх складання було достатньо для проведення експертних досліджень, а те, що у протоколі не вказано ту обставину, що проїжджа частина була вкрита ожеледицею, не впливає на висновок суду, оскільки даний факт підтверджено показаннями обвинуваченої, потерпілої і свідків.

Покликання обвинуваченої та її захисника - адвоката ОСОБА_9 на наявність на проїжджій частині дороги зустрічного транспортного засобу, як доказ невинуватості ОСОБА_8 у вчиненні ДТП, на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження у показаннях свідків, потерпілої та інших матеріалах кримінального провадження.

З показань свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , який був допитаний в суді першої інстанції, вбачається, що він був очевидцем ДТП, що сталась за участю обвинуваченої, оскільки він знаходився на автошляху. Про наявність зустрічного транспортного засобу категорично не ствердив.

Із показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що він працював слідчим СВ Косівського РВ УМВС України, під час проведення слідчої дії жодний із очевидців події не вказував на наявність зустрічного автомобіля, а сама обвинувачена зазначила про нього наприкінці досудового розслідування.

Крім того, диспозиція ч.2 ст.286 КК, передбачає необережну форму вини, що має місце в даному випадку, і полягає у нехтуванні ОСОБА_8 ПДР України, а саме недотримання нею безпечної швидкості руху на автошляху з вологим покриттям.

Згідно з даними висновку експерта від 13.07.2015 року причиною виникнення заносу автомобіля, внаслідок чого відбувся наїзд на велосипедиста, з технічної точки зору є дії водія, які не відповідали вимогам безпеки руху при русі на даній ділянці дороги. При плавному зниженні швидкості руху водій міг попередити зіткнення із зустрічним автомобілем, не допустивши при цьому втрату керованості та наїзд на велосипедистів.

Покликання захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на те, що його підзахисна не допустила жодного порушення ПДР України, оскільки водій зустрічного автомобіля Фольксваген Кадді створив аварійно небезпечну ситуацію, а тому в її діях немає складу кримінального правопорушення, бо немає причинно-наслідкового зв`язку між настанням ДТП та її наслідками, спростовуються висновком експерта від 13.07.2015 року, а саме в п.4.2 вказано, що при заданому комплексі вихідних даних, при асфальтному покритті проїзної частини дороги, яке знаходиться у вологому стані, при швидкості зустрічного автомобіля як 70 км/год., так і 20 км/год., із заданого моменту виникнення небезпеки для руху, дана обстановка не може вважатися аварійною.

Таким чином, у справі зібрано достатньо доказів винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК, а доводи апелянта про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів розцінює як спосіб уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини справи, що пом`якшують покарання.

Згідно ст.66 КК, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , суд визнав часткове відшкодування матеріальної шкоди, а відповідно до ст.67 цього ж Кодексу обставин, які обтяжують покарання - не встановлено.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК, а призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням випробувального терміну у відповідності до вимог ст.75 цього ж Кодексу та із покладенням на неї обов`язків згідно зі ст.76 КК, а також застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, є достатнім та справедливим для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що АС захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, оскільки його доводи спрямовані на вигородження обвинуваченої від відповідальності, і є такими, що не ґрунтуються на зібраних, детально досліджених і правильно оцінених доказах. На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4