ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості, яка укладена між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000328 від 29.03.2017 р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, українця, громадянина України, раніше судимого 12.02.2003 р. Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.ст.309 ч.1, 185 ч.2,75 КК України до одного року і 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 07.02.2005 р. Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.3,71 КК України до трьох років і 1 місяця позбавлення волі; 29.11.2011 р. Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.3, 115 ч.1, 186 ч.2, 187 ч.1, 70 ч.1, ч.4 КК України до семи років позбавлення волі, який мешкає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 205 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений що ОСОБА_5 , в січні 2016 року, більш точну дату та час встановити не вдалося можливим, знаходячись в м. Дніпро, з невстановленою особою вступив в попередню змову, направлену на фіктивне підприємництво, а саме реєстрацію суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності. Крім того, згідно досягнутої з невстановленим співучасником злочину змови, ОСОБА_5 , повинен був за обіцяну матеріальну винагороду у сумі 700 гривень, надати нотаріусу свій паспорт громадянина України, а також картку фізичної особи - платника податків з ідентифікаційним номером, та засвідчивши свою особу, підписати у нотаріуса складені та надані йому невстановленою особою для підпису реєстраційну картку Форми 1 та статут підприємства, який є установчим документом суб`єкта господарювання, на підставі яких проводиться її державна реєстрація і повернути зазначені офіційні документи невстановленому співучаснику злочину, який, в подальшому, після проведення ним державної реєстрації юридичної особи, повинен був використовувати реквізити придбаного підприємства з метою прикриття незаконної діяльності у вигляді створення умов для ухилення від сплати податків підприємствам реального сектору економіки.
Здійснюючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , 11 січня 2016 року, приблизно о 14.00 годині, знаходячись з невстановленим співучасником злочину в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, 20 «А», необізнаної про злочинні наміри ОСОБА_5 та невстановленої особи, маючи умисел на реєстрацію суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, діючи умисно, в інтересах невстановленої особи, з корисливих мотивів, погоджено в групі з даною особою, та достовірно знаючи, що він не буде здійснювати ніякої підприємницької діяльності, підписав реєстраційну картку Форми 1 та статут товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерерра», згідно до яких: визначено засновником та керівником юридичної особи ОСОБА_5 ; вказано найменування юридичної особи, а саме ТОВ «Інтерерра»; затверджено розмір часток у статутному капіталі ТОВ «Інтерерра» учасника (засновника) ОСОБА_5 , який зобов`язаний сформувати статутний капітал в розмірі 100 % номінальною вартістю 1 000 000.00 грн.; вказано місцезнаходження ТОВ «Інтерерра»: Україна, 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11; зазначено основні види діяльності ТОВ «Інтерерра».
Не будучи обізнаною в злочинних намірах ОСОБА_5 та невстановленої особи, приватний нотаріус ОСОБА_6 , виконуючи свої передбачені чинним законодавством обов`язки, засвідчила особу ОСОБА_5 , перевірила його дієздатність та роз`яснила йому зміст нотаріальної дії, згідно якої останній, після підписання реєстраційної картки Форми 1 та статуту ТОВ «Інтерерра», становиться його засновником та керівником, а підписані ним офіційні документи є підставою для реєстрації ТОВ «Інтерерра» в органах виконавчої влади в якості юридичної особи та для його внесення до єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, а також пов`язані з цим правові наслідки.
Ознайомившись таким чином із змістом нотаріальної дії та її правовими наслідками, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що згідно із досягнутої ним з невстановленою особою злочинної змови, в дійсності він не має відношення до складу і компетенції органів управління ТОВ «Інтерерра», розміру і порядку формування статутного капіталу та інших фондів, розподілу прибутків та збитків, процедур його заснування, реорганізації та ліквідації, ведення фінансово-господарської діяльності, а також інших факторів, пов`язаних з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством, тим не менш, в той же день, 11 січня 2016 року, підписав реєстраційну картку Форми 1 та статут ТОВ «Інтерерра», який, після його перевірки, був нотаріально засвідчений нотаріусом ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_5 , виконав свою частину досягнутої з невстановленою особою злочинної змови та передав йому, за обіцяну матеріальну винагороду в розмірі 700 грн., підписану ним реєстраційну картку Форми 1 та нотаріально засвідчений статут ТОВ «Інтерерра».
13 січня 2016 року невстановлений співучасник злочину, діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_5 , прибув до реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції за адресою: м. Дніпро, просп. Слобожанський 42, та передав посадовим особам вказаної державної установи реєстраційну картку Форми 1 та нотаріально завірений статут ТОВ «Інтерерра» в якому ОСОБА_5 вказано засновником, які стали підставою для проведення державної реєстрації даного суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), про що 13 січня 2016 року внесено запис за реєстраційним № 0075215, а також для внесення відомостей про ТОВ «Інтерерра» до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України. Зазначений статут разом з іншими документами та реквізитами вказаної фіктивної юридичної особи в подальшому використовувались невстановленими співучасниками злочину з метою прикриття незаконної діяльності яка виразилася у відображенні в податковому та бухгалтерському обліках ТОВ «Інтерерра» неіснуючих фінансово - господарських операцій протягом 2016 року.
Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, за матеріальну винагороду, без мети ведення фінансово-господарської діяльності, підписавши реєстраційну картку Форми 1 від 11 січня 2016 року та нотаріально завірений статут ТОВ «Інтерерра» (), на підставі якого створюється юридична особа, і тим самим в порушення вимог:
- ст. 57 Господарського кодексу України, згідно якої, установчими документами суб`єкта господарювання є статут (положення) суб`єкта господарювання. В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом. Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного капіталу та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству. Статут (положення) затверджується власником майна ( засновником) суб`єкта господарювання чи його представниками, органами або іншими суб`єктами відповідно до закону;
- ст. 58 Господарського кодексу України, згідно якої, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом;
- ст. 81 Цивільного кодексу України, згідно якої, юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів;
- ст. 87 Цивільного кодексу України, згідно якої, для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками); установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками; товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою; юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації;
- ст.92 Цивільного кодексу України, згідно якої, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону; порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом;
- ст. 93 Цивільного кодексу України, згідно якої, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку;
- ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», згідно якої, державна реєстрація юридичних осіб - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом;
- ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», згідно якої, державна реєстрація базується на таких основних принципах: обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону;
- ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», згідно якої, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах;
-ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», згідно якої, документи, що подаються для державної реєстрації, повинні відповідати таким вимогам: установчий документ юридичної особи, повинен містити відомості, передбачені законодавством, та відповідати законодавству;
-ст. 45 Податкового кодексу України, згідно якої, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців;
-ст. 48 Податкового кодексу України, згідно якої, податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;
-ст. 64 Податкового кодексу України, згідно якої, взяття на облік за основним місцем обліку юридичних осіб та їх відокремлених підрозділів як платників податків та зборів у контролюючих органах здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей контролюючими органами, підписавши від власного імені документи по ТОВ «Інтерера» (код 40215147) та передавши підписані ним документи по ТОВ «Інтерера» невстановленому співучаснику злочину для проведення державної реєстрації підприємства, створив суб`єкт підприємницької діяльності (юридичну особу), з метою прикриття незаконної діяльності за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, дії ОСОБА_5 виразилися у фіктивному підприємництві, тобто створення суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 КК України.
03 квітня 2017 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри і обвинувального акту у судовому провадженні, сприяти викриттю злочинів щодо інших осіб. Також вказаною угодою сторони погодили покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст. 28 - ч. 1 ст. 205 КК України у виді штрафу у дохід держави у розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені
Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора, захисника ОСОБА_4 і обвинуваченого ОСОБА_5 виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин передбачений ч.2 ст. 28 - ч. 1 ст. 205 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і ОСОБА_5 ,та призначення останньому узгодженого сторонами покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ
Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 квітня 2017 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 28- ч. 1 ст. 205 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у дохід держави у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1