Справа №636/506/17
Провадження №1-кп/636/193/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року Чугуївський міський суд Харьківскої області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю військового прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Пономаренки Харківського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовці за контрактом, проживаючого та зареєстрованого в якості жильця в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
24 жовтня 2014 року ОСОБА_4 у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» добровільно за власним бажанням уклав Контракт про проходження військової служби строком на три роки. За наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 він був зарахований до списків особового складу частини на посаду гранатометника 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону.
В період військової служби на солдата ОСОБА_4 розповсюджувалася дія Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положення Статуту внутрішній служби Збройних Сил України» та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, і він повинен був непорушно дотримуватися Військової присяги, Конституції України та її законів, сумлінно і чесно виконувати військові обов`язки та завдання пов`язані із захистом Вітчизни, її незалежності і територіальної цілісності, що є по суті конституційним обов`язком громадянина України.
Солдат ОСОБА_4 в порушення вказаних норм чинного законодавства та умов Контракту вирішив стати на злочинний шлях і 22.09.2016 року самовільно без відповідного дозволу чи наказу командирів і начальників залишив військову частину в особливий період. Повернувся до військової частини тільки 18.10.2016 року, використавши отриманий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Цими діями солдат ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто скоїв кримінальний злочин передбачений ч.4 ст.407 КК України.
ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, виказав щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні і виклав суду обставини події як вказано вище.
Прокурор і обвинувачений не висловили жодних заперечень, щодо встановлених обставин.
У відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у його вчинені.
У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним в самовільному залишенні військової частини, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і роз`яснив йому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.
На підставі викладеного, суд визнає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує те, що ОСОБА_4 в цілому позитивно характеризується за місцем служби, є учасником бойових дій.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає повне визнання своєї провини та щире каяття у скоєному. Обставин, що обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Дослідивши наведені обставини у сукупності, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують його покарання, те що він скоїв тяжкий кримінальний злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також виключні обставини - що він є сиротою, суд призначити йому покарання в межах санкції частини статті кримінального закону за якою кваліфіковані його дії у виді позбавлення волі, приходить до висновку доцільності застосування звільнення від відбуття покарання з випробуванням, оскільки його виправлення та перевиховування ще можливе без ізолювання від суспільства.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку в 1(рік) рік, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу пробації, повідомляти про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в цей орган.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно засудженого ОСОБА_4 - не обирати.
Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених ст.ст.394,395 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: підпис.
Згідно оригіналу, що знаходиться в матеріалах справи.
Суддя: