АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, одруженого, раніше судимого вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2016 року за ч. 1 ст. 121 КК України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
- продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 лютого 2017 року,
захисника ОСОБА_4
Провадження № 11-сс/784/17/17 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_1
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу та застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід, як зазначає апелянт, не пов`язаний з обмеженням волі.
Ухвалою слідчого судді строк тримання під вартою щодо ОСОБА_5 продовжено до 25 лютого 2017 року включно.
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_4 посилається на те, що в матеріалах провадження не міститься доказів, які б вказували, що ОСОБА_5 має намір переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Апелянт вважає, що характер та спосіб вчинення кримінальних правопорушень не можуть доводити намірів підозрюваного впливати на потерпілих та свідків. Той факт, що на даний час не знайдено електронний пристрій «Грабер», за допомогою якого вчинялись крадіжки з автомобілів, не повинно братися до уваги, оскільки ОСОБА_5 цей пристрій жодного разу не використовував, а тому відсутній ризик, що він може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Також захисник стверджує, що неодноразове вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень не може свідчити про можливість продовження ним злочинної діяльності. Крім того, апелянт зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги другорядну роль ОСОБА_5 в інкримінованих правопорушеннях, які безпосередньо вчиняли інші особи. Вважає, що судом не достатньо враховано, що ОСОБА_5 визнав вину, щиро розкаявся, співпрацює з органами досудового розслідування, сприяє розкриттю злочину. Зазначає, що ОСОБА_5 має намір офіційно працевлаштуватися, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, так як одружений, а його дружина вагітна.
Обставини, встановлені слідчим суддею
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до 01.03.2017 року, мотивуючи тим, що для завершення досудового розслідування необхідно провести низку слідчих дій, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення обґрунтованістю підозри вчинення ОСОБА_5 в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що знайшла своє підтвердження в доказах, зібраних в ході досудового розслідування, а саме в показаннях потерпілих, інших підозрюваних, висновках експертизи, поясненнями самого ОСОБА_5 . Слідчий суддя дійшов висновку, що на момент розгляду клопотання слідчого, заявлені раніше ризики, а саме, ймовірність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, продовження вчинення кримінальних правопорушень, не зменшилися.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується
Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_4 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.
З наданих матеріалів вбачається, що строк досудового розслідування було продовжено до 6 місяців.
В клопотанні про продовження строку тримання під вартою слідчим вмотивовано вказано на об`єктивну неможливість закінчити досудове розслідування по даному кримінальному провадженню у зв`язку з тим, що не виконана значна кількість слідчих дій, так як необхідно: провести судово-балістичну, судово-дактилоскопічну, судово-медичну, судово-фоноскопічну експертизи; отримати дозвіл слідчого судді на тимчасовий доступ до документів абонентських з`єднань за сім-картами операторів рухомого мобільного зв`язку, яким користувались підозрювані під час вчинення кримінальних правопорушень, та потерпілі; провести огляд речових доказів, вилучених в ході проведення санкціонованих обшуків за місцем мешкання підозрюваних; відпрацювати інші епізоди злочинів, вчинені підозрюваними на території м. Миколаєва та інших регіонів України; встановити загальну суму заподіяних збитків; розсекретити матеріали НСРД; провести інші слідчо-розшукові дії згідно складеного плану; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, ґрунтується на сукупності доказів, зібраних під час досудового розслідування, а саме: заявах та показаннях потерпілих; показаннях свідків; протоколах пред`явлення для впізнання за фотознімками; протоколах проведення особистих обшуків затриманих; протоколі обшуку в житлі та за місцем мешкання ОСОБА_5 , в ході якого виявлені та вилучені квитанції щодо здачі викраденого майна та викрадене майно; протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій по зняттю інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентських номерів мобільних телефонів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , в яких зафіксовані їх телефонні розмови між собою та іншими учасниками групи, під час готування до спільного скоєння злочинів та безпосередньо під час їх вчинення, що підтверджує умисел зазначених осіб на таємне викрадення майна з магазинів, кафе та автомобілів; протоколах допиту підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 ; протоколах проведення слідчого експерименту з підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .
Тож, слідчий суддя дійшов вірного висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 низки, в тому числі, тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що слідчому судді не надано доказів існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли підтвердження в матеріалах справи та спростовуються наступним.
Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування й суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і предметів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадження та вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, пов`язану з таємним викраденням чужого майна. Так, слідчим суддею обґрунтовано взято до уваги, що підозрюваним, разом з іншими особами, вчинялися злочини як на території м. Миколаєва, так і в інших областях України. На даний час не встановлено місцезнаходження електронного пристрою «Граббер», за допомогою якого вчинялись крадіжки з автомобілів. Крім того, дана належна оцінка значній кількості кримінальних проваджень, досудове розслідування в яких проводиться слідчими відділами Центрального, Заводського, Ленінського та Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, за аналогічними фактами вчинення таємного викрадення чужого майна, після відпрацювання яких сума збитків, завданих потерпілим, може становити великий або особливо великий розмір.
Тобто, аргументи, наведені захисником ОСОБА_4 , не вказують на зменшення або відсутність ризиків, на підстав яких щодо ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доводи апелянта з приводу щирого каяття підозрюваного, наявності у нього міцних соціальних зв`язків та наміру офіційно працевлаштуватися, не можуть суттєво зменшити ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, з матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_5 не працює, не має офіційного джерела доходу та засобів до існування, можливості утримувати членів своєї сім`ї та себе особисто.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що у визначений законом строк закінчити досудове розслідування не представилося можливим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано продовжив строк тримання ОСОБА_5 під вартою до 25 лютого 2017 року, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, немає.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2016 року відносно ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою до 25 лютого 2017 року без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3