Провадження № 1-кп/761/1329/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004942 від 27 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшли матеріали обвинувального акту в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004942 від 27 квітня 2017 року.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні клопотав перед судом про призначення обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з його повною відповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 при вирішенні питання призначення обвинувального акту до судового розгляду покладаються на розсуд суду.
Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, посилаючись на ту обставину, що в обвинувальному акті не вірно викладено фактичні обставини подій, які стали передумовою даного кримінального провадження, їй нічого не зрозуміло зі змісту обвинувачення і взагалі її безпідставно притягують до відповідальності.

Вислухавши думку учасників підготовчого провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченнямОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

З обвинувального акту відносно ОСОБА_6 вбачається, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Також і відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України - у кримінальному провадженні підлягає обов`язковому доказуванню зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо.
Проте, як убачається з викладу фактичних обставин обвинувачення, ОСОБА_6 , прибувши 27 квітня 2017 року за місцем проживання свого боржника ОСОБА_7 та шляхом вільного доступу проникнувши у приміщення будинку АДРЕСА_1 , вчинила дії спрямовані на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, у відношенні доньки останнього - ОСОБА_4 . При цьому з обвинувачення також убачається, що ОСОБА_6 , проти волі потерпілої ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , відритим шляхом заволоділа мобільним телефоном останньої марки "Леново А328" та грошовими коштами в сумі 500 гривень 00 копійок, при цьому з застосуванням до потерпілої фізичного насильства з завданням тілесних ушкоджень.

Так, відповідно до вимог Загальної частини КК України, якщо винний під час примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, одночасно заволодіває майном потерпілого, то залежно від характеру висловленої погрози чи застосованого насильства, його дії належить кваліфікувати у тому числі як грабіж або розбій за сукупністю злочинів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КК України.

Однак, не зважаючи на наявність зазначених вимог кримінального закону, органом досудового розслідування не дотримано вказаних положень і в обвинувальному акті не зазначено правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 355 КК України та відповідною частиною ст. 186 або ст. 187 КК України, що вказує на невідповідність юридичного формулювання правової кваліфікації протиправних дій обвинуваченої викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.
Крім того органом досудового розслідування не вказано спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, направленого проти власності потерпілої ОСОБА_4 , вид і розмір шкоди, завданої таким кримінальним правопорушенням.
Отже, не наведення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України тягне за собою неконкретність та суперечливість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення, яке наведене в обвинувальному акті викладене не конкретно та не зрозуміло, не визначено межі обвинувачення, що порушує її право на захист, ще на стадії повідомлення про підозру, у зв`язку з чим остання фактично не мла можливості підготуватись до захисту.

Європейський суд з прав людини (далі-Суд) у справі Абрамян проти Росії від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню Обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі Камасінскі проти Австралії, № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі Пелісьє та Сассі проти Франції [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі Матточіа проти Італії, № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі Даллос проти Угорщини, № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом b п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 54, а також Даллос проти Угорщини, п. 47).

Дані істотні порушення норм кримінального процесуального закону не можливо усунути під час судового розгляду, оскільки вони є очевидними на стадії підготовчого провадження.

Суд при цьому враховує, що згідно положень ч. 1 ст. 338 КПК України прокурор лише з метою зміни правової кваліфікації та або обсягу обвинувачення має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Таким чином виявлені недоліки унеможливлюють призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004942 від 27 квітня 2017 року повернути прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва на протязі семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва.

Головуючий суддя: