1Справа № 335/2314/17 1-кс/335/1521/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю заявника ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого відділу Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого відділу Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст. 303 КПК України.
В обґрунтування доводів скарги заявник зазначив, що 14.02.2017 року, ним до Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області подано заяву про вчинення гр. ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Цього ж дня, заявника та ОСОБА_6 викликано до відділення поліції з метою надання пояснень, а 15.02.2017 року Уссаму ОСОБА_7 стало відомо, що його заяву внесено до Єдиного журналу обліку заяв і повідомлень за № 2563, передано її на розгляд до відділу дільничним інспекторам, що на думку заявника свідчить про порушення вимог ст. 214 КПК України.
Враховуючи те, що станом на 17.02.2017 року відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, письмової відповіді ним не отримано, ОСОБА_2 просить суд визнати незаконною бездіяльність слідчого відділу Вознесенівського відділілення поліції Дніпровського відділу поліції в Запорізькій області яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язати начальника слідчого відділення Вознесенівського відділу поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення за заявою від 14 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В судовому засіданні заявник та представник заявника - адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримали посилаючись на доводи, що викладені в ній, просили скаргу задовольнити.
Крім того, як пояснив у судовому засіданні заявник, мобільний телефон «Iphone 7» він придбавав разом із ОСОБА_6 , яка надала частину грошових коштів для придбання телефону, продавши попередньо свій старий телефон. Іншу частину грошових коштів надав заявник.
Прокурор ОСОБА_8 проти скарги заперечувала, просила в задоволенні скарги відмовити, мотивуючи свою позицію тим, що заява ОСОБА_2 не містила обставин та об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Пояснила, що під час розгляду заяви, з урахуванням всіх зібраних матеріалів встановлено, що підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за викладеними у заяві фактами відсутні, оскільки по-перше, ОСОБА_2 не надано доказів, які би підтверджували, що мобільний телефон він придбав особисто і що він належить йому на праві власності, а по-друге він сам у судовому засіданні зазначив, що частково грошові кошти на мобільний телефон були надані гр. ОСОБА_6 , які вона отримала від продажу належного їй іншого мобільного телефону.
Дослідивши скаргу, матеріали якими обґрунтовано її доводи, заслухавши пояснення заявника та його представник, думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно вимог ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Слідчим суддею встановлено, що 14.02.2017 року до Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшла заява гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до якої він просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення злочину гр. ОСОБА_9 , які полягають у заволодінні нею належним йому майном, а саме мобільним телефоном «Iphone 7 32 GB Rose Gold», серійний номер (ІМЕІ): НОМЕР_1 , шляхом зловживання довірою та оманою, який він придбав для своєї матері.
Заяву ОСОБА_2 зареєстровано Вознесенівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області до Журналу Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 3563 від 14.02.2017 року.
Як вбачається із висновку Інспектора Возесенівського віддлення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області в Запорізькій області ОСОБА_10 від 15 лютого 2017 року, під час проведення перевірки заяви Уссами ОСОБА_11 від 14.02.2017 року встановлено, що останній скаржиться на колишню дівчину гр. ОСОБА_6 , якій він під час спільного мешкання подарував мобільний телефон «Iphone 7» вартістю 19 499 грн.
14 лютого 2017 року слідчим Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області відібрані пояснення від ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .
Як пояснила органу Національної поліції ОСОБА_6 , вона раніше зустрічалася із ОСОБА_2 та у її користування знаходився мобільний телефон «Iphone 5 S». Після сварки, ОСОБА_2 , в якості пробачення пообіцяв купити та подарувати їй мобільний телефон «Iphone 7», з домовленостію, що вона погодиться обміняти свій мобільний телефон «Iphone 5 S» на новий «Iphone 7», а він, тим самим здійснить доплату коштів. 09 грудня 2016 року ОСОБА_6 разом із ОСОБА_2 у магазині обміняли належний їй на праві власності та куплений за грошові кошти її батьків мобільний телефон «Iphone 5 S» на новий «Iphone 7» та доплатили за нього 6 499 грн. 00 коп. Після цього, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 продовжували проживати разом, до того часу як знов між сторонами не сталася сварка, вони поругалися та вирішили розійтися.
Обставини щодо спільного придбання телефону, а саме частково за грошові кошти ОСОБА_6 , підтвердив у судовому засіданні і сам ОСОБА_2 .
Таким чином, із пояснень вищезазначених осіб та вивченням матеріалів справи, не встановлено обставин, які би свідчили про заволодіння ОСОБА_6 мобільним телефоном «Iphone 7» шахрайським шляхом.
Відповідно до п. 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні. Вказані заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально-карного діяння.
Слідчим суддею встановлено, що відомості за заявою ОСОБА_2 від 14.02.2017 року не були внесені до ЄРДР, оскільки, на думку органу досудового розслідування, у її змісті не вбачалось ознак кримінальногоправопорушення.
Слідчий суддя погоджується із такими висновками органу досудового розслідування, та вважає, що ті обставини події, про які повідомив ОСОБА_2 органу поліції та в судовому засіданні при розгляді скарги, за своїм змістом не є повідомлення про злочин, так як не містять відомостей, які характеризують кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України.
При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, на його думку, злочину колишньою його дівчиною ОСОБА_6 .
Внесення відомостей про злочин до ЄРДР по заяві, в якій відсутні відомості що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення є недопустимим, а тому слідчий суддя вважає, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 є правомірною і протиправної бездіяльності органом досудового розслідування в даному випадку не допущено.
Згідно із ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на розгляд учасниками судового процесу, керуючись принципом змагальності кримінального провадження (стаття 22 КПК України), перевіривши надані докази, не вбачає підстав для задоволення скарги, а відтак дійшов до висновку, що скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого відділу Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без задоволення.
Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23.02.2017 року.
Повний текст ухвали буде виготовлено 27.02.2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1