Ухвала

Іменем України

Справа № 712/9751/17

н/п 1-кс/712/4412/17

10 серпня 2017 р. Слідчий суддя Соснівського районного суду м.Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002375 від 15 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2017 слідчий Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на конмплекс будівель готелю по АДРЕСА_1 із забороною вчиняти будь-які дії, пов`язані з реєстрацією, перереєстрацією, зміною власника об`єкта нерухомості та управлінням зазначеним нерухомим майном.

В обгрунтування клопотання вказує, що 23.08.2007р. та 18.02.2009р. між ВАТ "Кредитпромбанк" та приватним підприємством "Нікіта", яке в подальшому було реорганізовано у приватне підприємство "Готельно-ресторанний коплекс "Апельсин" були укладені кредитні договори, в забезпечення яких були укладені іпотечні договори 23.08.2007р. та 18.02.2009р. В подальшому 27.09.2013р. між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельтабанк" укладено договір купівлі-продажу права вимоги, 12.02.2015р. між ПАТ "Дельтабанк" та ПАТ "Авант Банк" укладено договір застави майнових прав. 26.02.2014р. ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси відкрите провадження у справі за позовом ПАТ "Дельтабанк" до ПП ГРК "Апельсин" про стягнення кредитної заборгованості. 07.04.2014р. господарським судом порушено справу про звернення стягнення на предмет іпотеки. 26.05.2015р. між банком та підприємством укладений Меморандум про погодження врегулювання правовідносин в позасудовому порядку.

15.03.2016р. до ЄРДР внесені відомості за повідомленням директора ПП ГРК "Апельсин" ОСОБА_6 про те, що працівники ПАТ "Авантбанк" спільно з невстановленими особами внесли до офіційних документів (договорів) завідомо неправдиві відомості щодо права власності на коплекс будівель, який належить ПП ГРК "Апельсин", чим завдали значної шкоди.

В клопотанні вказується, що в ході досудового розслідування встановлено, що службові особи банку без згоди ПП ГРК "Апельсин" уклали цивільно-правові договори всупереч законодавству з фізичною особою і передали комплекс в іпотеку для безпідставного відчудження на свою користь. Потерпілий ОСОБА_7 звернувся до слідчого з клопотанням на накладення арешту на комплекс ПП ГРК "Апельсин", оскільки позбавлення підприємства майна безпосередньо впливає на права потерпілого.

Ухвалою слідчого- судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 02.08.2017р. клопотання про арешт майнаповернуто прокурору Черкаської місцевої прокуратури для усунення протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії даної ухвалинедоліків, що зазначені у цій ухвалі, зокрема не зазначені підстави і мета, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна з посилання на статтю 170 цього Кодексу,не вказані документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, не зазначено процесуальний статус у кримінальному провадженні власника майна, що належить арештувати, не вказано розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК.

Однак недоліки, зазначені в ухвалі слідчого судді від 02.08.2017р. не були усунуті у визначений строк.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила розглянути по суті на підставі наданих матеріалів, до яких долучено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.08.2017р., згідно з якою власником майна зареєстрований з 28.02.2016р. ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав клопотання, просив його задоволити.

Власник комплексу ПП ГРК "Апельсин" в судове засідання не з`явився.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали, слідчий- суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження.

При цьому, метою арешту майна є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого, будь-яких даних на обґрунтування законності підстав накладення арешту на майно, які би відповідали меті та завданням арешту та свідчили про наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, воно не містить.

Матеріали клопотання не містять будь-яких даних про визнання будь-яких предметів речовими доказами та вказані матеріали в ході судового розгляду клопотання слідчому судді надані не були.

До того ж, у кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру, що виключає можливість накладення арешту із підстав, передбачених п.п. 2 4 ч.2 ст.170 КПК України.

Наведене свідчить про відсутність будь-яких законних підстав накладення арешту, які би відповідали меті та завданням арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що накладення арешт на майно на підставі наведених у клопотанні підстав порушить «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини та юридичної особи.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, дек ларованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя зважає на те, що суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні не є виправданим, оскільки накладення арешту на майно фактично призведе до обмеження права власника на мирне володіння своїм майном без достатніх підстав, передбачених законом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170- 173 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В клопотанні старшого слідчого Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002375 від 15 березня 2016 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1