Справа № 473/259/17

УХВАЛА
іменем України
"28" лютого 2017 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 ,

потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0001454 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ, Миколаївської області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одружений, не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Вознесенськ, Миколаївської області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На стадії підготовчого судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці з огляду на те, що останній може переховатися від суду та вчиняти інші злочини. Прокурор вказав, що питання застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 виключається, оскільки умови застосування домашнього арешту, який був застосований відносно вказаного обвинуваченого на стадії досудового слідства останній порушив, а тому оголошувався його розшук і потім слідчий суддя застосував відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_4 просили застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений не матиме змоги вчинити нові злочини та ухилитися від суду у разі застосування домашнього арешту із електронним засобом контролю.

Суд, вважає, що клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 підлягає задоволенню. Так, пункт 2 Інформаційного листа ВССУ від 30.12.2016 р. №9-3167/0/4-16 «Щодо вжиття заходів загального характеру, зумовлених порушенням ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які встановлені у рішенні Європейського суду з прав людини від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України» передбачає, що щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (тримання під вартою тощо), визначеним ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, судам необхідно враховувати, що обрання, продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання здійснюється за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої обвинуваченому ОСОБА_4 , була встановлена та перевірена слідчим суддею при вирішенні питання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнаний таким, що не має судимості в силу ст.89 КК України, вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, які нараховують кілька епізодів, умови домашнього арешту на стадії досудового слідства обвинувачений порушив, - що свідчать про те, що відносно нього є не доцільним застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може переховатися від суду та не виконати обов`язок явки до суду, про що свідчить така обставина як тяжкість покарання, що може бути призначене обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винним за пред`явленим обвинуваченням, оскільки відповідно до п.36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України» - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Суд відхиляє доводи сторони захисту, викладені на користь обвинуваченого, та вважає що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

В підготовчому судовому засіданні потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , надавши письмові заяви, відмовилися від обвинувачення за наступними двома епізодами, зазначеними в обвинувальному акті про те, що 31 серпня 2016 року о 09:00 годині ОСОБА_4 прийшов додому до своєї матері ОСОБА_8 та вітчима ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , які були відсутні за місцем проживання, в зв`язку з чим в нього виник прямий умисел на викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення майна, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з пасовиська, що розташоване поряд з присадибною ділянкою, бичка віком 4 місяці чорної масті вагою 100 кг, що належить ОСОБА_7 , повівши останнього в с.Воронівка Вознесенського району з метою його продажу. Внаслідок вчинення крадіжки потерпілому ОСОБА_7 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1778,30 гривень. Дії ОСОБА_4 за цим епізодом були кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно. 20 серпня 2016 року, більш точного досудовим слідством не встановлено, у ОСОБА_4 , який перебував на той час за місцем проживання своєї матері ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел на викрадення грошових коштів, які знаходились на рахунку ПАТ КБ «Приватбанку» № НОМЕР_1 та є пенсійним забезпеченням, належним його матері ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел на викрадення зазначених коштів, ОСОБА_4 , користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вилучив з мобільного телефону, належного ОСОБА_8 , сім-картку мобільного оператору «МТС» з абонентським номером НОМЕР_2 , після чого поїхав до міста Вознесенська, де о 12:05 годині, в банкоматі КБ «Приватбанк», розташованому по вул.Центральній, 5-а, використовуючи сім-карту, належну ОСОБА_8 , зняв з рахунку ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1480 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Суд, з`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти закриття провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від обвинувачення за епізодами відносно них, думку обвинуваченого ОСОБА_4 , який також не заперечував проти закриття провадження, вважає, що існують підстави для закриття провадження за вказаними епізодами, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 п.3 ст.477 КПК України злочин, передбачений ст.185 КК України відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, якщо кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 КК України (крім крадіжки вчиненої організованою групою) вчинено іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого. До близьких родичів п.1 ч.1 ст.3 КПК України відносить матір та вітчима, якими є вказані потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Згідно з ч.4 ст.26 КПК України відмова потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження. Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст.284 цього Кодексу. Згідно із п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинені ним відносно потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , відповідно до п.3 ч.1 ст.477 КПК України відноситься до категорії кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, потерпілі відмовилися від пред`явленого обвинувачення і їх відмова не суперечить закону, обвинувачений, прокурор не заперечували проти закриття кримінального провадження в часті епізодів відносно потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , наслідки закриття якого учасникам зрозумілі, - суд вважає, що кримінальне провадження слід закрити на підставі відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 26, 177, 178, 199, 284, 314, 369-372, 477 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 квітня 2017 року включно в СІЗО м.Миколаєва.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Кримінальне провадження №0001454 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за двома епізодами, вчиненими відносно потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - закрити у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_8 та вітчима ОСОБА_7 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: