Справа № 128/1219/17
Провадження №11-кп/772/1064/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 26 травня 2017 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
-11.12.2000 року Калинівським районним судом Вінницької області за ст.212 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 21.05.2004 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ст.297, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 02.08.2004 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;
- 22.04.2011 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 07.03.2014 року по відбуттю строку покарання;
- 16.07.2014 року Калинівським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 01.10.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.1 ст.263, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;
- 17.01.2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.03.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою в строк відбування покарання в період з 29.09.2014 року по 08.04.2015 року включно, за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17.01.2015 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України 2 дням позбавлення волі відповідають 1 день попереднього ув`язнення,
відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :
Як вбачається з матеріалів провадження вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17.01.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.310, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.03.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою в строк відбування покарання в період з 29.09.2014 року по 08.04.2015 року включно, за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17.01.2015 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК.

Початок строку покарання 27.08.2014 року. Кінець строку: 16.02.2018 року.

З 15.09.2014 року ОСОБА_7 відбуває покарання у Стрижавській виправній колонії №81.

11.05.2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення на підставі ст.81 КК України.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26 травня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно дострокове-звільнення відмовлено.

Свої вимоги суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений не став на шлях виправлення, за час відбування покарання зарекомендував себе посередньо, до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз, заохочень не має, на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням.

Не погодившись з прийнятим рішенням засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив переглянути оскаржувану ухвалу суду від 26.05.2017 року та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, передбачене ст.81 КК України.

Свої вимоги мотивував тим, що суд при розгляді його клопотання не врахував того факту, що згідно його особової справи він був працевлаштований, працював на верхньому доці, в процесі роботи простудив очі, в зв`язку з цим була в нього катаракта лівого ока, начальник медичної частини відсторонив його від роботи, йому була зроблена операція на даному оці, про що є довідки з лікарні Стрижавської ВК №81.

Крім того зазначає, що має заохочення від 13.03.2017 року, кожний день приймає участь в роботі даного закладу, ходить на відпрацювання.

З`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України щодо питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України щодо порядку вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органом або установи виконання покарань, а також інших осіб, установи або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування покарання засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що хоча засуджений відбув більше 2/3 строку покарання, однак характеризується посередньо, має стягнення, заохочень не має, на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням, тому останній не довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.

З даними висновками колегія суддів не погоджується оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17.01.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.310, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.03.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою в строк відбування покарання в період з 29.09.2014 року по 08.04.2015 року включно, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України.

Згідно характеристики Стрижавської ВК №81 засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання з 27.08.2014 року (кінець строку відбування покарання 16.02.2018 року). В ДУ «Стрижавська ВК №81» прибув 15.09.2014 року із УВП №1 м.Вінниці, де за час утримання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності.

За час відбування покарання в Стрижавській ВК №81 засуджений ОСОБА_7 : зарекомендував себе позитивно; до дисциплінарної відповідальності не притягувався; за сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався один раз в установленому законом порядку; на виробництві не працевлаштований за станом здоров`я; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи; спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботу із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці; приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення»; соціально корисні зв`язки на волі підтримує з сином шляхом телефонних розмов (а.с.15).

Згідно довідки Стрижавської ВК №81 про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого ОСОБА_7 стягнення не застосовувались; 13.03.2017 року (подяка правами начальника відділення) за сумлінну поведінку та ставленням до праці (а.с.16).

Вищенаведені обставини дають підстави вважати, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України є необґрунтованою, оскільки викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам провадження, спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

Разом з тим, судом першої інстанції при відмові засудженому ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні не враховано його характеристику, згідно якої останній за час перебування його в Стрижавській ВК №81 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має заохочення, на виробництві не працевлаштований за станом здоров`я, дбайливо ставиться до майна установи, і предметів якими він користується, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», соціально корисні зв`язки на волі підтримує з сином шляхом телефонних розмов, з огляду на що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому колегія суддів вважає за доцільне застосувати до нього ст.81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала Вінницького районного суду від 26.05.2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким слід задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17.01.2015 року.

Керуючись ст.81 КК України,ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 26 травня 2017 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення в порядку ст.81 КК України задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2015 року умовно-достроково на 6 місяців 19 днів.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді : (підпис)

Згідно з оригіналом