Справа № 159/794/17 Провадження №11-кп/773/323/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0001121 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2017 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ковель, Волинської області, українець та громадянин України, не одружений, з середньою освітою, не працюючий, раніше судимий: 15.04.2013 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки, -

засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2013, та призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з 01 лютого 2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України постановлено зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_8 весь строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 20.07.2013 близько 6-ї години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна з корисливих спонукань через незамкнені двері проник до житлового будинку по АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Самсунг Вейв С5380» вартістю 586,20 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Лайф» вартістю 10 гривень, на рахунку якої не було коштів, та флеш-карта вартістю 100 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі С6310» вартістю 1105 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС» вартістю 10 гривень, на рахунку якої були кошти в сумі 30 гривень та флеш-карта вартістю 50 гривень, фотоапарат марки «Нікон Д3100» вартістю 3800 гривень, системний блок марки «Асус» вартістю 1500 гривень, продукти харчування, а саме: банку з варенням ємкістю 0,5 л, банку з варенням ємкістю 280 грам, банку з варенням ємкістю 300 грам, банку з грибами ємкістю 0,5 л, пляшку з олією ємкістю 500 мл, пляшку мінеральної води марки «Миргородська» ємкістю 1,5 л, які не становлять матеріальної цінності для потерпілої, та цифровий фотоапарат марки «Кенон» вартістю 500 гривень, належні ОСОБА_10 , чим заподіяв останній майнової шкоди на загальну суму 7691,2 гривень.
Крім того, в липні 2013 року ОСОБА_8 , з метою таємного викрадення чужого майна з корисливих спонукань, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 за місцем свого проживання, повторно таємно викрав належні ОСОБА_11 будівельні блоки в кількості 1076 штук, які знаходились на подвір`ї вище згаданого житлового будинку, погрузивши їх на підводу та вивізши з даного подвір`я, після чого продав вказані будівельні блоки ОСОБА_12 , не повідомляючи останньому про те, що таке майно було ним викрадене, та завдавши, таким чином, потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 6240,8 гривень.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок щодо нього змінити, зменшивши строк покарання. Посилається на те, що суд не взяв до уваги його щире каяття, потерпілі претензій до нього не мають. Батько, з яким він проживав, помер у 2014 році.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили зменшити строк покарання, пояснення прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбаченого ч.2,3 ст.185 КК України, підтверджується зібраними у справі доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.

Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжких, а інший до злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, злочини вчинив під час іспитового строку, та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , є повне визнання вини та щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Врахував суд і інші обставини, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений у своїй апеляції, зокрема те, що він вину визнав повністю, потерпілі не мають претензій до нього, тому призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.2 та ч.3 ст.185 КК України ближче до мінімального, а за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

А остаточне покарання місцевий суд визначив на підставі ч.1 ст.71 КК України, яке відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто суворим.

Таким чином, підстав для зміни чи скасування вироку, з мотивів наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий:
Судді: