Провадження № 1-кс/317/421/2017
Справа №317/965/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування № 0000448, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт автомобіля «МАЗ 543240», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та товарно-транспортної накладної.

Клопотання обґрунтоване тим, що 17.03.2017 р., приблизно о 16 год. 00 хв., невстановлена особа шляхом вільного доступу, з території НВЗАП «Запорізький центр льотної підготовки ім. Маршала авіації О.І. Покришкіна», розташованого поблизу с. Широке Запорізького району Запорізької області, намагалась таємно заволодіти бетонними плитами ЗЦЛП, однак не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від її волі, так як її дії були зупинені охоронцем вказаного центру.

За даним фактом 17.03.2017 р. були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

24.03.2017 р. було проведено огляд місця події ділянки місцевості на 341 км автодороги «Харків-Сімферополь» у м. Василівка Василівського району Запорізької області, на якій знаходився автомобіль «МАЗ», д.н. НОМЕР_2 , з причепом, д.н. НОМЕР_3 , в якому знаходились залізобетонні плити у кількості 10 штук, розмірами 6,3х1,2 м, які були вилучені в ході огляду та поміщені на територію штраф-майданчику Василівської дорожньо-експлуатаційної дільниці.

27.03.2017 р. слідчий Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням про арешт майна, а саме автомобіля «МАЗ 543240», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з забороною використання та розпорядження вказаним майном.

29.03.2017 р. слідчим суддею Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 клопотання задоволено частково, а саме накладено арешт на автомобіль «МАЗ 543240», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з забороною на його розпорядження. Надалі автомобіль «МАЗ 543240», реєстраційний номер НОМЕР_2 , було повернуто його володільцю.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що невстановлені особи продовжують займатися протиправними діями з майном Державного навчально-виробничого закладу авіаційного профілю «Запорізький центр льотної підготовки ім. Маршала авіації О.І. Покришкіна».

В ході досудового розслідування допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що 04.05.2017 р. його знайомий ОСОБА_6 попрохав його безоплатно з`їздити в м. Запоріжжя на його автомобілі «МАЗ» тягач за бетонними плитами, на що останній погодився. Дорогу до пункту призначення йому розповідав ОСОБА_7 по телефону та привів його до «Аеропорту», розташованого за постом «Лавра» в бік м. Дніпро зліва від автодороги. Там він під`їхав до одних із воріт біля пам`ятника у вигляді літака, де його зустрів невідомий хлопець на автомобілі, який відкрив ворота. Далі ОСОБА_5 заїхав на територію, де побачив кран на базі «Камаз», який зі стопки плит завантажив йому на автомобіль 14 плит. Після цього хлопець, який відкривав ворота передав ОСОБА_5 товарно-транспортну накладну на плити, які він повинен був доставити до м. Мелітополь. На посту «Лавра» його зупинили працівники поліції, у яких виникли сумніви щодо походження плит, оскільки по накладній вони були завантажені в м. Дніпро, а насправді на території аеродрому.

Автомобіль «МАЗ 543240», вантажний сідловий тягач сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2004 р.в., номер кузова НОМЕР_4 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого 08.07.2008 р. Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, знаходиться у власності ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На переконання слідчого в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль «МАЗ 543240», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом контейнеровозом «МАЗ 93866», реєстраційний номер НОМЕР_6 , та товарно-транспортна накладна № 56 від 06.05.2017 р. використані як знаряддя вчинення злочину, а вилучені в ході огляду вказані автомобіль з напівпричепом, в якому знаходяться залізобетонні плити у кількості 14 штук, розмірами 5х2 м, є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт на вказане майно.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого, прокурора, які підтримали клопотання, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.ст. 132,173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, які вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститься і в клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, і, таким чином, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000448 здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення 17.03.2017 р. злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

До клопотання не додано жодного документа, з якого можна було б встановити наявність досудового розслідування щодо вчинення злочину саме 06.05.2017 р. за фактом крадіжки 14 бетонних плит, які перевозились на автомобілі, на який слідчий та прокурор просять накласти арешт. Відомостей про внесення даних саме за даним фактом до ЄРДР матеріали справи взагалі не містять. Жодних доводів щодо відношення автомобіля «МАЗ 543240», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та товарно-транспортної накладної № 56 від 06.05.2017 р. до подій, досліджуваних у кримінальному провадженні за № 0000448 за фактом вчинення 17.03.2017 р. злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, слідчому судді не наведено.

Крім того, ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29.03.2017 р. було частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль «МАЗ 543240», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з забороною на його розпорядження. Фактично необхідність арешту зазначеного у клопотанні майна зводиться до припинення протиправних на думку слідчого і прокурора дій із вивезення бетонних плит з території ДНВЗАП «Запорізький центр льотної підготовки ім. Маршала авіації О.І. Покришкіна» із застосуванням автомобіля «МАЗ 543240», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Жодних нових доводів, які б вказували на необхідність обмеження власника ще й у користуванні автомобілем «МАЗ 543240», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000448 за ознаками вчинення 17.03.2017 р. злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України слідчим та прокурором не наведено.

Отже, слідчим та прокурором не доведено як існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, які вказують на вчинення злочину 06.05.2017 р. щодо незаконного заволодіння бетонними плитами у кількості 14 штук, так і необхідності накладання арешту на зазначене в клопотанні майно, наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 107, 170-173 КПК України, суддя -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_4 , на підставі матеріалів досудового розслідування № 0000448, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, про арешт майна відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя ОСОБА_1