У х в а л а
іменем україни

06 грудня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001666, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

уродженця і жителя

АДРЕСА_1 ,

раніше судимого вироком Дніпропетровського районного судуДніпропетровської області від 11 червня 2014 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднано невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року строком 3 роки позбавлення волі й остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 3 років 6 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 порушує питання про зміну судових рішень щодо нього в частині призначеного покарання. Просить пом`якшити йому покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, а також на підставі акту амністії скоротити наполовину невідбуту частину покарання за попереднім вироком.Вважає, що обираючи покарання у виді арешту, суд не взяв до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, які давали суду підстави для обрання покарання у виді штрафу, що мав би виконуватися самостійно, внаслідок чого остаточне покарання за сукупністю вироків не було б пов`язане з позбавленням волі. Вважає безпідставним висновок апеляційного суду про відсутність підстав для застосування щодо нього амністії.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він 26 грудня 2014 року в нічний час, будучи зупиненим працівниками роти дорожньо-патрульної служби ВДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська, умисно використав завідомо підроблений документ, а саме достовірно знаючи про те, що не являється ОСОБА_8 им ОСОБА_9 та видаючи себе за останнього, надав співробітнику ВДАІ завідомо підроблене посвідчення водія на імя ОСОБА_10 , яке раніше придбав у невстановленої особи. Після цього ОСОБА_6 відмовився проходити медичний огляд у встановленому законом порядку, про що було складено протокол за ст. 130 КУпАП іводійське посвідчення згідно ст. 265 КУпАП вилучено співробітниками ДАІ.

15 квітня 2015 року за заявою ОСОБА_10 працівниками УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області проведено перевірку, за результатами якої встановлений факт підробки вищевказаного водійського посвідчення на імя ОСОБА_10 . Згідно висновку експерта бланк посвідчення водія, заповненого на імя ОСОБА_10 , виготовлено з використанням копіювально-множувальної техніки струйного типу, та є таким, що не відповідає встановленій формі за способом виготовлення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка вважала, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Безпідставними є доводи ОСОБА_6 про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості. Як видно з вироку, призначаючи засудженому покарання, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше був засуджений та вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Покарання, призначене ОСОБА_6 , відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Вважати покарання у виді арешту несправедливим внаслідок суворості, оскільки санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено альтернативне покарання у виді штрафу, підстав немає.

Доводи, викладені у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_6 , про необхідність скорочення наполовину невідбутої частини покарання за попереднім вироком на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» аналогічні доводам, наведеним в апеляційній скарзі його захисника. Ці доводи були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх необгрунтованими.

Спростовуючи доводи захисника про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», апеляційний суд правильно зазначив в ухвалі, щоданою нормою передбачено скорочення наполовину невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на певний строк засудженим, які відбувають покарання, а оскільки ОСОБА_6 реально не відбував покарання, то застосування акту амністії на нього не розповсюджується. Твердження апеляційного суду про те, що зазначена норма не може бути застосована до покарання, яке призначене за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, також є правильним.

Апеляційний суд проаналізував належним чином доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, дав на них вичерпні відповіді та, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 419 КПК України зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав такі доводи необгрунтованими.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і винести законні та обґрунтовані рішення, не встановлено.

Керуючись статтями433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення йоскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3