АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 648/4265/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/201/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: застосування Закону
України «Про амністію»
У Х В А Л А
іменем України
08 лютого 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 14 грудня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого,
раніше судимого: 21.12.2012 року за ст. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі на та підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
засудженого 30.05.2013 року Верхньорогачинським районним судом Херсонської області за ч.2 ст. 286, ст.71 КК України на 5 років позбавлення волі.
в с т а н о в и л а:
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», суд в ухвалі зазначив, що останнього вироком Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 30.05.2013 року за сукупністю вироків засуджено за злочин, передбачений за ч.3 ст.185 КК України, який є тяжким, що виключає застосування до нього п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію в 2014 році".
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, вказує, що наявність у нього неповнолітньої дитини є підставою для звільнення його від відбування покарання за амністією. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без зміни, у дебатах прокурор залишився на своїй попередній позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року визначено вичерпний перелік категорій осіб, які є суб`єктами амністії і до яких мають бути застосовані положення цього Закону, а саме звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Шевченківського районного суду Запорізької області від 21.12.2012 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі на та підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; за останнім вироком Верхньорогачинського районного суду Херсонської області від 30.05.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на підставі ст.71 КК України за сукупністю цих вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, за яким засуджений відбуває покарання.

Злочини, за вчинення яких засуджено ОСОБА_7 , відносяться до категорії тяжких, одних з яких є умисним тяжким злочином (ч.3 ст. 185 КК України).

Враховуючи те, що ОСОБА_7 засуджено за умисний тяжкий злочин, він не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році», тобто не є суб`єктом амністії.

Тому твердження засудженого про те, що наявність у нього неповнолітньої дитини є підставою для застосування амністії є необґрунтованими і суперечать вимогам закону, яким визначено вичерпний перелік категорій осіб, які можуть бути звільнені від відбування покарання за амністією, окрім тих, які засуджені за тяжкі або особливо тяжкі злочини.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» щодо нього.

Отже, доводи апелянта про те, що він є суб`єктом амністії, не ґрунтуються на законі.

Підстав для скасування судового рішення, що оскаржується, та задоволення клопотання засудженого, колегія суддів не знаходить, тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 14 грудня 2016 року, якою йому відмовлено в задоволенні клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3
З оригіналом згідно
Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2