АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/2524/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/38/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене 05.12.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001454 відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нива Трудова
Апостолівського району Дніпропетровської області,
Зареєстрованого та мешкаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні, на вирок Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 8 листопада 2016р.
Вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 8 листопада 2016р., ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5р.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
потерпілий ОСОБА_9
обвинувачений ОСОБА_6
захисник обвинуваченого ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання, призначивши покарання із застосуванням ст.75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, строком на 3р.
Прокурор, в апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , зазначивши у резолютивній частині рішення, порядок отримання копії вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_6 , 04.12.2014р., приблизно о 20.00 год., знаходився на літній площадці магазину «Ласточка», розташованого по АДРЕСА_2 , де також знаходився ОСОБА_9 .
В ході спілкування, між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виникла сварка, яка перейшла в обоюдну бійку.
В цей час, у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Так, ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_9 від себе, в наслідок чого останній впав на бетонне покриття.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 наніс кулаками правої і лівої руки приблизно 10 ударів в область обличчя ОСОБА_9 та приблизно 4 удари стопою ноги обутої у взуття в область тулубу останнього, який продовжував лежати на покритті літньої площадки.
В наслідок злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи №21 від 06.03.2015р., було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, здавлення головного мозку лівосторонньою субдуральною гематомою, забою головного мозку 2-го ступеню, субарахноїдальні крововиливи, пароорбітальні гематоми; численні синці садна обличчя. Ушкодження лівої легені, травматичний лівобічний гемопневомторакс, численні синці та садна грудної клітки, черевної стінки, верхніх та нижніх кінцівок.
Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, які небезпечні для життя у момент їх спричинення.
Захисник ОСОБА_7 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує на те, що суд першої інстанції призначив йому суворе покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину.
Захисник вважає, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, мав усі підстави для застосування ст.ст.75, 76 КК України.
При цьому захисник звертає увагу, що ОСОБА_6 , як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи в суді, з`являвся за першою ж вимогою, протягом всього часу з 2014р. не допускав жодних правопорушень, чим довів своє право на нормальне існування у суспільстві та можливість перебування на іспитовому строці.
Захисник також вказує на те, що прокурор, захисник та інші учасники судового процесу під час дебатів просили суд застосувати до обвинуваченого положення ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк 3р.
Захисник звертає увагу, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має гарні відзиви від сусідів та колег, працює, має дружню родину, повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому злочині, допомагав встановленню об`єктивної істини по справі, а тому на його думку він заслуговує на довіру у вигляді призначення йому іспитового строку.
Захисник вважає, що перебування ОСОБА_6 у місцях позбавлення волі де тяжкі умови, поряд зі злочинцями не буде сприяти виправленню ОСОБА_6 , відірве його на п`ять років від нормального життя, соціуму, що призведе до негативних наслідків покарання, а не навпаки, тому він просить змінити вирок і застосувати до обвинуваченого положення ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, строком на 3р.
Прокурор, обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що суд першої інстанції при ухваленні вироку порушив вимоги п.2 ч.4 ст.374 УПК України, оскільки не зазначив у судовому рішенні порядок отримання копії вироку, що на його думку є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України і підставою для зміни судового рішення.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду, повністю підтримаю свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, змінити вирок Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 8.11.2016р. в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, строком на 3р.
Стосовно апеляційної скарги прокурора, поклався на розсуд колегії суддів.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав апеляційну скаргу свого захисника ОСОБА_7 , просив її задовольнити, застосувати до нього ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, поклався на розсуд колегії суддів.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила її задовольнити, змінити рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , зазначивши у резолютивній частині вироку порядок отримання копії вироку, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, в цій частині, просила вирок суду залишити без змін.
В іншій частині вирок суду залишити без змін, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційної інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, наполягав на залишені вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 без змін, стосовно апеляції прокурора поклався на розсуд суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи сторони захисту, щодо суворості призначеного обвинуваченому покарання, а також доводи прокурора про істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає, що виходячи з положеннь ст.50, ст.65 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначив обвинуваченому покарання необхідне й достатнє для його виправлення, і попередження нових злочинів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі, проаналізував і врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, що злочин, вчинений ОСОБА_6 характеризується підвищеним рівнем суспільної небезпеки, оскільки його основним об`єктом є життя та здоров`я людини, які згідно ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю, суд взяв до уваги також і кількість нанесених потерпілому ударів та їх наслідки, позицію потерпілого, який наполягав на призначені обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі.
Крім того, суд врахував, що обвинувачений не відшкодував добровільно потерпілому завдану злочином шкоду, хоча погодився її відшкодовувати в розмірі погодженням з потерпілим.
Обставинами, які обтяжують покарання, суд, виходячи з показань обвинуваченого, визнав, згідно п.13 ч.1 ст.67 КК України, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції проаналізував і відомості щодо особи обвинуваченого, а саме, те, що він раніше не судимий (ар.пр.125), не перебував і не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (ар.пр.126, 127), працює (ар.пр.129), одружений.
Оцінивши у сукупності вказані вище обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті, з чим повністю погоджується і колегія суддів.
Покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_6 , на думку колегії суддів є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.
Доводи прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України, а саме не зазначення судом у резолютивній частині вироку порядку отримання обвинуваченим і прокурором копії вироку, колегія суддів вважає слушними, однак зазначені порушення не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому підстав для їх задоволення не вбачає.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , законним, обґрунтованим і вмотивованим, тому не знаходить підстав для зміни судового рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні, залишити без задоволення, а вирок Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 8 листопада 2016р., яким ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України - без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обвирався.
Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4