Справа № 561/34/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2017 року смт. Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Зарічне кримінальне провадження № 0000284 від 12 жовтня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем по ремонту автомобілів, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України,
ВСТАНОВИВ:
12 жовтня 2015 року близько 12.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на полі поблизу с. Олександрове, Зарічненського району, Рівненської області, порушуючи вимоги ст. 19 Кодексу України про надра, самовільно, без отримання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою мотопомпи, обладнаної двигуном внутрішнього згорання і призначеної для подачі води під тиском, здійснив замах на видобуток каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контролю за операціями з ними» від 18 листопада 1997 року та Постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення і є дорогоцінним камінням органогенного утворення, однак із причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 , злочин не було доведено до кінця, так як замах на незаконний видобуток бурштину-сирцю був припинений працівниками поліції.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України, як замах на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
На стадії досудового розслідування, 13 січня 2017 року між прокурором Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 , та підозрюваним ОСОБА_4 , разом з його захисником адвокатом ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами угоди про визнання винуватості, її сторонами сформульовано підозру та його правову кваліфікацію, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на один рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Сторонами угоди про визнання винуватості враховано, що ОСОБА_4 щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його виправлення можливе без відбування покарання. Із видом та мірою покарання ОСОБА_4 згідний.
Умовами угоди про визнання винуватості передбачено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник адвокат ОСОБА_6 , та прокурор ОСОБА_3 кожен окремо, під час підготовчого судового засідання, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в ній вид та міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з такого.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. За змістом абз. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винними, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Даним злочином шкода заподіяна лише інтересам держави.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підставі для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання вини, якщо сторонами узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Вказані вимоги кримінального закону сторонами угоди про визнання винуватості дотримано.
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.
Речові докази по даному кримінальному провадженню підлягають спеціальній конфіскації на підставі п. 1 ч. 2 ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, у відповідності до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат по даному кримінальному провадженню немає.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474-475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 січня 2017 року у кримінальному провадженні №0000284 від 12 жовтня 2015 року, укладену між прокурором Зарічненського відділу Сарненської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 , та підозрюваним ОСОБА_4 , разом з його захисником адвокатом ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 240 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (Два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (Один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про заміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме мотопомпа заводського виробництва марки «Кентавр» з маркуванням «КБМ-100П», яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Зарічненського ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області конфіскувати у власність держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1