Справа № 569/8271/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Рівне
09 червня 2017 року Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлото-Київ» на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Укрлото-Київ» в особі адвоката ОСОБА_3 звернулось до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України на бездіяльність слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000561 від 25.01.2017 року , внесеного до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно положень ст. 169 КПК України, посилаючись на наступні факти та обставини.

В ході розслідування, 13.05.2017 року слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області було винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку у приміщеннях грального закладу з назвою Лотерею ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки (системних блоків, моніторів, клавіатур та мишок) електронних носіїв інформації (карток пам`яті, вінчестерів), призначених для доступу до азартних ігор, аудіо-відеозаписуючих пристроїв (відеореєстраторів, камер спостереження, веб-камер), пристроїв для демонстрації рухомих та нерухомих зображень із звуковим супроводом, пристроїв, що використовуються для поєднання вузлів та мереж і керують процесом маршрутизації інформації (роутерів, свічів, подовжувачів та ін.), термопринтерів, телефонів, смартфонів, окремих рухомих предметів, призначених для розміщення комп`ютерної техніки, чорнових записів, поліграфічної продукції, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, а також інших предметів, які мають значення для відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України.
Також, 13.05.2017 року слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області було винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку у приміщеннях грального закладу з назвою Лотерею ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки (системних блоків, моніторів, клавіатур та мишок) електронних носіїв інформації (карток пам`яті, вінчестерів), призначених для доступу до азартних ігор, аудіо-відеозаписуючих пристроїв (відеореєстраторів, камер спостереження, веб-камер), пристроїв для демонстрації рухомих та нерухомих зображень із звуковим супроводом, пристроїв, що використовуються для поєднання вузлів та мереж і керують процесом маршрутизації інформації (роутерів, свічів, подовжувачів та ін.), термопринтерів, телефонів, смартфонів, окремих рухомих предметів, призначених для розміщення комп`ютерної техніки, чорнових записів, поліграфічної продукції, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, а також інших предметів, які мають значення для відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України.
В ході проведення обшуків, було вилучене майно, що належить ТОВ Укрлото-Київ.
Вилучене за вказаними адресами майно ТОВ Укрлото-Київ використовується товариством для здійснення законної діяльності із розповсюдження білетів державних лотерей, що, у свою чергу, не містить ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.203- 2 КК України (зайняття гральним бізнесом).
Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав, просить її задоволити з підстав викладених у ній.
Слідчий в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення скарги представника ТОВ «Укрлото-Київ» так, як вилучене згідно протоколу обшуку від 13.05.2017р. майно на даний час не арештоване.

Заслухавши пояснення представника скаржника, слідчого, вивчивши матеріали судового провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що в межах кримінального провадження 0000561 від 25.01.2017 року, внесеного до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України, 13 травня 2017 року слідчим суддею Рівненського міського суду було винесено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку нежитлових приміщеннях, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та в м. Рівне. Вул.. Пересопницька, 58, з метою відшукання і комп`ютерної техніки (системних блоків, моніторів, клавіатур та мишок) електронних носіїв інформації (карток пам`яті, вінчестерів), призначених для доступу до азартних ігор, аудіо-відеозаписуючих пристроїв (відеореєстраторів, камер спостереження, веб-камер), пристроїв для демонстрації рухомих та нерухомих зображень із звуковим супроводом, пристроїв, що використовуються для поєднання вузлів та мереж і керують процесом маршрутизації інформації (роутерів, свічів, подовжувачів та ін.), термопринтерів, телефонів, смартфонів, окремих рухомих предметів, призначених для розміщення комп`ютерної техніки, чорнових записів, поліграфічної продукції, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, а також інших предметів, які мають значення для відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України.
Зважаючи на резолютивну частину ухвали від 13 травня 2017 року про дозвіл на проведення обшуку, слідчий або прокурор зобов`язані абсолютно точно усвідомлювати та розуміти, що саме певне майно, на вилучення якого надає дозвіл слідчий суддя, може мати доказове значення для кримінального провадження, і що саме це майно, наявне в обшукуваному житлі (приміщенні) певної особи.

На виконання вищезазначеної ухвали слідчим Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 13 травня 2017 року було проведено обшук нежитлових приміщеннях за адресою: м. Рівне, вул. Чорновола, 18 та в м. Рівне, вул.. Пересопницька, 58. В ході проведення обшуку слідчим було виявлено та вилучено майно, що належить ТОВ «Укрлото-Київ».

Прокурор в судове засідання не з`явився на не надав суду допустимих і достатніх в розумінні ст. 86, 87 КПК України доказів, які б свідчили про те, що вилучене у ТОВ «Укрлото-Київ» під час обшуку майно стосується предмету досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000561 від 25.01.2017 року.

Більше того, системний аналіз змісту ухвали слідчого судді та протоколу обшуку від 13.05.2017 беззаперечно вказує на те, що вилучене у ТОВ «Укрлото-Київ» під час обшуку 13.05.2017 року майно не міститься в переліку предметів та документів, які зазначені до відшукання в ухвалі слідчого судді про обшук від 13.05.2017 року.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З доводів скарги слідує, і зазначені обставини слідчим не спростовані, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилучено під час обшуку 13.05.2017 року майна, а відтак останнє має режим тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зі змісту ст.8 КПК України вбачається, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, за відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ТОВ «Укрлото-Київ» на бездіяльність слідчого задоволити.

Зобов`язати слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 або іншого слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 0000561 від 25.01.2017 року, повернути ТОВ «Укрлото-Київ» тимчасово вилучене 13.05.2017 року під час обшуку приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Чорновола, 18 та в м. Рівне, по вул.. Пересопницька, 58, згідно протоколу обшуку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1