печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника третьої особи, щодо яких вирішувалось питання про накладення арешту, - ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0003927,

В С Т А Н О В И В :
27 лютого 2017 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 000392.
Клопотання мотивоване тим, що 01.02.2016 р. слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 за клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 постановлено ухвалу у справі № 757/3842/16-к про арешт земельної ділянки кадастровий номер: :82:102:0029, площею 0,074 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи те, що арешт накладено у відсутність ОСОБА_5 , вказане майно не відповідає критеріям ст. 167 КПК України, ОСОБА_5 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, він правомірно володіє вказаною земельною ділянкою, просив скасувати арешт.
У судовому засіданні представник власника майна підтримав клопотання.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що потреба у скасуванні арешту на нерухоме майно в органу досудового розслідування не відпала. Арешт накладено обґрунтовано.
Заслухавши пояснення представника третьої особи, щодо яких вирішувалось питання про накладення арешту, прокурора та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України (в редакції, що діяла на час постановлення ухвали про накладення арешту) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час розгляду клопотання встановлено, що у СВ Печерського УП ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0003927 за ст. 356 КК України від 25.07.2014 року за фактом того, що 24 липня 2014 року близько 10 години за адресою: АДРЕСА_1 на території приватного будинку невстановлені особи вчинили самоправні дії з метою привласнення вказаної території.
01.02.2016 р. слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 за клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 постановлено ухвалу у справі № 757/3842/16-к про арешт земельної ділянки кадастровий номер: :82:102:0029, площею 0,074 га, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказана земельна ділянка є предметом вчинення кримінального правопорушення.
З ухвали про накладення арешту вбачається, що відповідно до інформації Київського міського БТІ будинок, що розташований за вказаною адресою належав на праві власності ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 05.11.1957.
В подальшому, після смерті ОСОБА_7 право власності на 2/3 частини вказаного будинку перейшло: 1/3 частини до ОСОБА_8 (свідоцтво про право на спадщину, посвідчене 28.11.1973 №5ДН-9639), 1/3 частини до ОСОБА_9 (свідоцтво про право на спадщину, посвідчене 28.11.1973 №5ДН-9639), а 1/3 частини залишилася рахуватися за ОСОБА_7 .
Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.10.1975, посвідченого заступником старшого нотаріуса Першої державної нотаріальної контори ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продали ОСОБА_11 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2012 у справі № 2-4248/11 позов ОСОБА_11 до Київської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із настанням строку набувальної давності, задоволено та визнано за ОСОБА_11 право власності на 1/3 частину будинку за вказаною адресою, власником якої значиться ОСОБА_7 .
Відповідно до Рішення № 528 від 19 грудня 1979 року виконавчого комітету Печерської районної ради народних депутатів м. Києва вирішено, що: внаслідок пожежі, яка сталася 14 грудня 1979 року, будинок зовсім згорів і відновленню не підлягає. В зв`язку з цим, відселяється на постійно та вирішено надати ОСОБА_11 на родину з 3 осіб окрему 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 .
Проте, отримавши квартиру внаслідок відселення з вказаного будинку, ОСОБА_11 продав ОСОБА_5 будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 14.07.2014р. № 5130 та № 5127, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , та внаслідок чого до нього перейшло право користування земельною ділянкою, на котру накладено арешт, що суперечить даним Рішення № 528 від 19 грудня 1979 року виконавчого комітету Печерської районної ради народних депутатів м. Києва.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, оскільки арешт накладено з метою збереження речового доказу, котрим є сама земельна ділянка та котра є предметом вчинення кримінального правопорушення.
Отже, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.
Тривалість здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, на що посилається представник ОСОБА_5 , не є підставою для задоволення клопотання про скасування арешту.
Тому, слідчий суддя дійшов висновку, що арешт на майно слідчим суддею на цій стадії досудового розслідування накладено обґрунтовано.
Доводи представника ОСОБА_5 про існування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_13 у справі № 757/5019/17-к не спростовує наведених висновків слідчого судді.
Оскільки ОСОБА_5 не доведено необґрунтованість накладення арешту та того, що на даний час у накладенні арешту відпала потреба, не надано у підтвердження цього доказів, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст. 174, 309 КПК України,
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0003927 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1