АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах арештованого ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року,
за участю прокурора ОСОБА_7
особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8 ,
у с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2017 року клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 про застосування екстрадиційного арешту задоволено та застосовано щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , екстрадиційний арешт до вирішення питання Генеральною прокуратурою України про видачу і фактичну передачу (екстрадицію) правоохоронним органам Російської Федерації на строк не більше дванадцять місяців з моменту затримання, а саме з 19:20 години 31 грудня 2016 року. Строк дії ухвали встановлено до 19.20 год. 03.04.2017 року.
Необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) для забезпечення його видачі (екстрадиції) та здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, згідно ухвали слідчого судді обґрунтовується тим, що він обвинувачується компетентними органами Російської Федерації у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації, яка відповідає ч. 1 ст. 258-3 КК України та є екстрадиційною, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року, перебуває у міжнародному розшуку, а також тим, що застосування до останнього іншої міри запобіжного заходу може бути недостатнім для попередження можливих спроб ОСОБА_6 переховуватись з метою уникнення його видачі компетентним правоохоронним органам.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2017 року скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 домашній арешт за вказаною в договорі оренди квартири адресою з покладанням виконання процесуальних обов`язків, або застави чи особистого зобов`язання.
Мотивуючи викладені в апеляційній скарзі доводи, захисник вказує на те, що слідчий суддя необґрунтовано застосував до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не врахувавши того, що останній прибув до України виключно для отримання притулку та статусу біженця, оскільки його переслідують компетентні органи Російської Федерації
При розгляді скарги просить суд врахувати дані про особу заарештованого, який раніше не судимий, відсутність скоєних правопорушень за час його перебування на території України та відомостей про ухилення від правосуддя, можливе погіршення стану його здоров`я у зв`язку з перебуванням у слідчому ізоляторі, наявність у заарештованого місця проживання в м. Києві, стійких соціальних зв`язків, наявність на утриманні дружини та малолітніх дітей.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, постановою слідчого СВ Управління ФСБ Росії по Самарській області ОСОБА_11 від 16.10.2015 р. порушено кримінальну справу № 201592067 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації, тобто участь на території іноземної держави у збройному формуванні, не передбаченого законодавством цієї держави, всупереч інтересам Росії.
Постановою слідчого від 03.12.2015 р. підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.
Постановою слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління ФСБ Росії по Самарській області ОСОБА_12 від 14.04.2016 р. ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 208 КК Російської Федерації.
Постановою старшого оперуповноваженого по розшуку 2 напрямку Служби в м. Тольятті Управління ФСБ Росіїї по Самарській області від 06.05.2016 р. ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.
Постановою Самарського районного суду м. Самари від 16.05.2016 р. ОСОБА_6 застосовано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці з моменту його екстрадиції чи затримання на території Російської Федерації.
31.12.2016 р. громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» ДПС України в пункті пропуску аеропорту «Бориспіль» в зв`язку з перебуванням останнього в міжнародному розшуку правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.01.2017 р. до ОСОБА_6 застосовано тимчасовий арешт строком на сорок діб до 08.02.2017 р. до надходження запиту про його видачу.
24.01.2017 р. Генеральною прокуратурою України отримано запит від Генеральної прокуратури Російської Федерації про тримання під вартою та видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності.
Генеральною прокуратурою України прокуратурі Київської області доручено проведення екстрадиційної перевірки обставин щодо видачі ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. 587 КПК України.
01.02.2017 р. заступник прокурора Київської області ОСОБА_9 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_6 до вирішення питання Генеральною прокуратурою України про його видачу і фактичну передачу (екстрадицію).
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.02.2017 р. клопотання прокурора задоволено та застосовано до ОСОБА_6 екстрадиційний арешт строком 60 днів, але не більше дванадцяти місяців, починаючи з дня затримання, а саме з 19.20 год. 31.12.2016 р. до 19.20 год. 03.04.2017 р. до вирішення питання Генеральною прокуратурою України про його видачу і фактичну передачу(екстрадицію) правоохоронним органам Російської Федерації.
Розглядаючи клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.
Задовольняючи клопотання заступника прокурора Київської області про застосування до ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, слідчий суддя виходив з наявності підстав для його застосування, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується компетентними органами Російської Федерації у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації та знаходиться у міжнародному розшуку, відносно нього проводиться екстрадицій на перевірка, Генеральною прокуратурою України отримано запит від Генеральної прокуратури Російської Федерації про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності.
З таким висновком колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
З матеріалів судового провадження вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_6 екстрадиційного арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані обставини справи, на підставі яких було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації, на строк не більше дванадцяти місяців.
При розгляді клопотання прокурора, слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.
Колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, виходячи з тих обставин, що постановою слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління ФСБ Росії по Самарській області ОСОБА_12 від 14.04.2016 р. ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 208 КК Російської Федерації, який є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року, постановою Самарського районного суду м. Самари від 16.05.2016 р. ОСОБА_6 застосовано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці з моменту його екстрадиції чи затримання на території Російської Федерації. Того, що 24.01.2017 р. Генеральною прокуратурою України отримано запит від Генеральної прокуратури Російської Федерації про тримання під вартою та видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності та проведення відносно ОСОБА_6 екстрадиційної перевірки.
Врахувавши характеризуючі дані про особу відносно якої застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), а саме перебування останнього з 06.05.2016 р. у міжнародному розшуку, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється на території Російської Федерації, що свідчить про наявність реального ризику, що вказана особа, перебуваючи на волі може переховуватися від компетентних органів як України, так і іноземної держави, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у зв`язку з прибуттям до України останнього з метою отримання притулку та статусу біженця від Російської Федерації не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки, як вбачається з матеріалів судового провадження, згідно повідомлення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві № 8 від 01.02.2017 року ОСОБА_6 відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.
Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.
На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких щодо ОСОБА_6 не можливе застосування екстрадиційного арешту, а тому подана в інтересах останнього апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 7 п. 1 ст. 584 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва,
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 про застосування екстрадиційного арешту та застосовано щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , екстрадиційний арешт до вирішення питання Генеральною прокуратурою України про видачу і фактичну передачу (екстрадицію) правоохоронним органам Російської Федерації на строк не більше дванадцять місяців з моменту затримання, а саме з 19:20 години 31 грудня 2016 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил ч. 4 ст. 424 КПК України є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3