Справа № 464/2308/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/394/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ТзОВ «Сихівська народна торгівля» - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника ТзОВ «Сихівська народна торгівля» - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року клопотання слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно задоволено частково та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер: 101) комплекс торгівельних павільйонів загальною площею 1705,8 кв.м, розташованих на вул. Антонича, 8 у м. Львові та земельну ділянку (кадастровий номер :06:003:0083) площею 0, 5928 га, що за адресою: м. Львів, вул. Антонича (навпроти будинку № 8), заборонено розпоряджатися та використовувати вказаний об`єкт. В решті клопотання відмовлено.
На ухвалу слідчого судді представник ТзОВ «Сихівська народна торгівля» - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про арешт майна.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт покликається на те, що зазначені у клопотанні слідчого порушення полягають у протиправному обтяженні земельної ділянки об`єктом нерухомого майна, що позбавляє територіальну громаду м. Львова в особі Львівської міської ради можливості володіти, користуватись та розпоряджатись нею носить цивільно-правовий характер, захист порушених прав здійснюється в порядку цивільного судочинства, а відтак відсутні підстави для накладення арешту на майно в порядку, передбаченому КПК України. В порушення п.п.1,3 ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого не вказано підстав, передбачених нормами КПК України для накладення арешту на майно та не зазначено документів, що підтверджують право власності такого майна. В порушення вимог ст. 172 КПК України представник товариства не був належним чином повідомлений про час і дату судового засідання, а тому розгляд клопотання відбувався слідчим суддею без участі представника товариства. В порушення ст. 273 КПК України в ухвалі слідчий суддя не навів правових підстав, мотивів та доказів щодо підстав для накладення арешту на майно. Також в ухвалі слідчого судді не наведено жодного факту, який вказує на наявність обґрунтованої підозри вважати, що в разі повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна про наміри накласти арешт на їхнє майно, вони можуть його сховати, знищити чи пошкодити. В ухвалі слідчий суддя не вказав мотиви та докази на підтвердження того, що не застосування арешту може призвести до відчуження такого майна. Не доведено, що використання та розпорядження майном, може мати наслідки щодо його втрати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

При постановленні ухвали про арешт майна слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Своє клопотання про арешт майна слідча ОСОБА_9 (за погодженням прокурора ОСОБА_10 ) мотивувала тим, що органом поліції здійснюється розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2017 року за № 0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що право власності на об`єкт нерухомого майна (комплекс торгівельних павільйонів розташованих на АДРЕСА_1 та земельну ділянку) набуто на підставі підроблених документів, будівництво такого проведено всупереч вимогам чинного законодавства та є результатом кримінального правопорушення, майно може бути реалізоване з передачею права власності добросовісному набувачу, що унеможливить накладення арешту. З метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати об`єкт нерухомого майна на нього необхідно накласти арешт.
Тобто, підставою для арешту майна слідча визначає те, що вищевказане майно набуте у власність в результаті вчинення кримінального правопорушення, накладення арешту на майно необхідне з метою збереження речових доказів та заборони його відчуження.
Відповідно до вимог КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна, з метою прийняття законного та справедливого рішення повинен з`ясувати правову підставу для арешту такого майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норми закону.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом з тим під час апеляційного розгляду встановлено, що будь-яких підтверджень того, що вказане в клопотанні слідчого майно, а саме: комплекс торгівельних павільйонів розташованих на АДРЕСА_1 та земельна ділянка, який належить ТзОВ «Сихівська народна торгівля», є речовим доказом немає.
Відповідно до загальних положень кримінального закону, об`єкт злочину - це охоронювані кримінальним законом суспільні відносини, на які спрямовано суспільно небезпечне діяння і яким заподіюється шкода або створюється реальна загроза заподіяння шкоди. Предмет злочину це матеріальна річ зовнішнього світу, з приводу якої скоюється злочин.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) щодо кримінального провадження № 0000081 від 11 березня 2017, до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України.
Предметом злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України є завідомо підроблений документ.
Оскільки речі у вигляді комплексу торгівельних павільйонів, не є предметом злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, тому й така підстава для накладення арешту на майно в даному кримінальному провадженні відсутня.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000081, повідомлення про підозру будь-якій особі в даному провадженні не вручалось, обвинувальний акт не складався, й до суду не направлявся.
Отже, під час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна, ні слідчою, ні прокурор не було доведено наявності будь-яких інших, визначених кримінальним процесуальним законом підстав для арешту майна.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про безпідставність клопотання слідчої про арешт майна, оскільки воно не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, і є безпідставним.
Зважаючи на викладене та на вимоги ст. 173 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд враховуючи правову підставу для арешту майна, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя з достатньою повнотою не перевірив обґрунтованість заявленого клопотання та постановив судове рішення, яке згідно зі ст. 409 КПК України підлягає до скасування у зв`язку з неповнотою судового розгляду.
Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно із ч.1, ч.3 ст. 409, ст. 410 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, яка полягає в тому, що обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення залишилися недослідженими.
За таких обставин клопотання слідчого про арешт майна від 04 квітня 2017 року є необґрунтованим, безпідставним і задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді як така, що постановлена з порушенням вимог закону, підлягає скасуванню, а в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ТзОВ «Сихівська народна торгівля» - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року про накладення арешту на майно, а саме: об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер: 101) комплекс торгівельних павільйонів загальною площею 1705,8 кв.м, розташованих на вул. Антонича, 8 у м. Львові та земельну ділянку (кадастровий номер :06:003:0083) площею 0, 5928 га, що за адресою: м. Львів, вул. Антонича (навпроти будинку № 8), із забороною розпоряджатися та використовувати вказаний об`єкт скасувати.
В задоволенні клопотання слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про арешт майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4