печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 про визнання протиправними дій уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, щодо перенаправлення його заяви про вчинене кримінальне правопорушення для розгляду, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою про визнання протиправними дій уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, щодо перенаправлення його заяви про вчинене кримінальне правопорушення для розгляду, в обґрунтування якої зазначив наступне.

08.09.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про можливе вчинення суддею Господарського суду м. Києва кримінального правопорушення, яка зареєстрована у приймальні громадян Генеральної прокуратури України за вх. № 76.

За наслідками розгляду вказаної заяви, листом за підписом начальника відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 21.09.2016 за № 06-18987-16, ОСОБА_3 повідомлено, що його заяву за вх. № 76 від 08.09.2016р. скеровано для розгляду та прийняття рішення згідно вимог чинного законодавства до Національного антикорупційного бюро України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, просив визнати дії уповноваженої посадової особи Генеральної прокуратури України, щодо скерування його заяви - протиправними.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду скарги учасники процесу не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні представника органу досудового розслідування та заявника на підставі долучених до скарги матеріалів.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку прокурора, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 08.09.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про можливе вчинення суддею Господарського суду м. Києва кримінального правопорушення, яка зареєстрована у приймальні громадян Генеральної прокуратури України за вх. № 76.

За наслідками розгляду вказаної заяви, листом за підписом начальника відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 21.09.2016 за № 06-18987-16, ОСОБА_3 повідомлено, що його заяву за вх. № 76 від 08.09.2016р. скеровано для розгляду та прийняття рішення згідно вимог чинного законодавства до Національного антикорупційного бюро України.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Частиною ч. 4 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Наказом Генерального прокурора України № 125 від 03.12.2012 затверджено Інструкцію «Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені правопорушення».

Відповідно до п. 1.2 Інструкції визначений єдиний порядок, який поширюється на діяльність працівників органів прокуратури, які в межах компетенції мають відповідні повноваження щодо: приймання заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення; реєстрації у відповідній книзі обліку заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення; розгляду заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та визначення підстав щодо внесення відомостей до ЄРДР.

При цьому, положення Інструкції не містять вказівок щодо альтернативного порядку розгляду заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а лише деталізують порядок розгляду заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, віднесені до підслідності органів прокуратури, а, відтак, не суперечить вимогам ст. 214 КПК України.

У відповідності до положень ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, реєстрація кримінальних правопорушень, а також осіб, які їх учинили, реєстратором, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, не суперечить положенням ч. 1 ст. 214, ст. 218 КПК України.

Згідно з п. 3.6, п. 3.8 вищевказаної Інструкції заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли на розгляд Генеральної прокуратури України, направляються для здійснення досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня.

Таким чином, дії уповноважених осіб Генеральної прокуратури України в частині направлення заяви ОСОБА_3 до Національного антикорупційного бюро України, відповідають вимогам діючого законодавства та виключають їх бездіяльність.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

За змістом положень ч. 1 ст. 214 КПК України та ст. 2 КК України, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Національне антикорупційне бюро України, як орган, на розгляді якого знаходиться заява ОСОБА_3 має визначитися чи містить вона достатні відомості про можливе вчинення суддею Господарського суду м. Києва кримінального правопорушення, і, в залежності від встановленого, прийняти рішення про подальший рух вказаної заяви.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для задоволення скарги, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_3 про визнання протиправними дій уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, щодо перенаправлення його заяви про вчинене кримінальне правопорушення для розгляду залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1