Справа № 675/2273/16-к
Провадження № 1-кп/675/105/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2016 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі матеріали кримінального провадження № 0000464, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пужайково Балтського району Одеської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого
- 05 червня 2006 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. ст. 186 ч. 3, 304, 71, 72 КК України до 05 років 06 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
29 серпня 2016 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у веранді будинку, який належить ОСОБА_6 та розташований в АДРЕСА_2 , в ході розпивання спиртних напоїв з власником будинку та своєї співмешканкою ОСОБА_7 , виявив та вирішив викрасти зерно пшениці та квасолю, що належали ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки чужого майна, діючи повторно ОСОБА_4 шляхом вільного доступу таємно, почергово викрав 20 кг квасолі, вартістю 20 грн. за 1 кг, загальною вартістю 400 грн., яка знаходилась на подвір`ї вищевказаного господарства, та 45 кг зерна пшениці, вартістю 4 грн. за 1 кг, загальною вартістю 180 грн., яка знаходилась у веранді житлового будинку. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 580 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

17 жовтня 2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про примирення на таких умовах:

- підозрюваний ОСОБА_4 повністю та беззаперечно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення відносно потерпілої, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за встановлених обставин;

- потерпіла ОСОБА_5 підтверджує факт примирення з підозрюваним, здійснює акт його прощення в результаті вільного добровільного остаточного волевиявлення, яке виключає будь-який неправомірний вплив шляхом обіцянок, насильства, погроз, фізичного або психічного примусу;

- сторони повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України;

- сторони дійшли взаємної згоди щодо міри покарання, яке має понести підозрюваний за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України: у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та просить затвердити угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди, судом не встановлено.

Узгоджена потерпілою і підозрюваним міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, не суперечить інтересам суспільства, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує його покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, котрий щиро розкаявся у вчиненому, суд дійшов висновку, що укладену між потерпілою ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про примирення слід затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_4 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Суд приймає до уваги, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду ОСОБА_4 покладені на нього процесуальні обов`язки виконував, спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню не робив, інше кримінальне правопорушення не вчинив, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, прокурор з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до суду не звертався, а тому суд вважає, що доцільно не обирати ОСОБА_4 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази підлягають поверненню власникам.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 474, 475 КПК України,

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 17 жовтня 2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, призначивши йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речовий доказ: зерно пшениці, вагою 7 (сім) кілограм, яке перебуває на зберіганні ОСОБА_5 , - повернути ОСОБА_5 , жительці АДРЕСА_3 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, не роз`яснення їй наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором, виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1