Справа №522/6826/17
Провадження №1-кс/6358/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2017 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі представника володільця майна - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Одесі скаргу представника володільця майна ТОВ "Укрлото-Київ" - ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Одеській ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0000003 від 22.01.2016 року,

в с т а н о в и в
Представник володільця майна ТОВ "Укрлото-Київ" - ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльністьслідчого СУ ГУНП в Одеській ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що 09 березня 2017 року, на підставі ухвали слідчого судді ОСОБА_6 від 07.03.2017 року, працівниками СУ ГУНП в Одеській області було проведено обшук за адресою: м. Одеса, вул. Ак.Філатова, 86. При проведенні даного обшуку, слідчими, в порушення положень викладених в ухвалі, на думку представника власника майна, незаконно вилучено майно, а саме: системні блоки 12 шт., та грошові кошти у розмірі 2780 грн. Так, ОСОБА_3 вказує на те, що ТОВ Укрлото-Київ здійснює діяльність пов`язану із розповсюдженням державних лотерей ТОВ М.С.Л., на підставі укладеного із ТОВ Розумні ігри договору передоручення, відповідно до якого останнє доручило ТОВ Укрлото-Київ право здійснювати розповсюдження білетів державних лотерей ТОВ М.С.Л.. Таким чином, дії слідчого, щодо вилучення майна, яке використовувалось для розповсюдження державних лотерей, вважає як незаконні та просить зобов`язати слідчого негайно повернути йому тимчасово вилучене майно.

Представник власника майна у судовому засіданні підтримав скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити із вказаних підстав.

Слідчий заперечив проти повернення вказаних у клопотанні вилучених речей з тих підстав, що майно не вважається тимчасово вилученим та не потребує звернення із клопотанням, крім того відсутні належні підтверджуючі документи щодо законності діяльності ТОВ Укрлото-Київ, а тому накладення арешту не є необхідним, адже в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, зазначено можливість вилучення предметів та грошових коштів, які стосуються незаконної діяльності щодо грального бізнесу.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, заслухавши думку сторін, дійшов до висновку про наступне.

Як встановлено у судовому засіданні, 07.03.2017 року слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про проведення обшуку в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000003 від 22.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченогоч. 1 ст. 203-2 КК України.

09.03.2017 року в нежилому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 було проведено обшукта вилучено комп`ютерну техніку, за допомогою якої здійснюються азартні ігрита грошові кошти, які отримані від надання послуг у сфері грального бізнесу.

Так, відповідно доп.п. 1, 2 ст. 1 Закону України Про заборону грального бізнесу в Україні,гральний бізнес - діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера;
азартна гра - будь-яка гра, обов`язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, у тому числі через систему електронних платежів, що дає змогу учаснику як отримати виграш
(приз) у будь-якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості.
До азартних ігор не відносяться організація та проведення лотерей.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державні лотереї в Україні» (далі Закону), в Україні забороняються організація, реклама, розповсюдження лотерей, які не мають статусу державних; розповсюдження лотерей, організованих за межами України, включно з їхньою рекламою, а також участь у них; організація та проведення ігор, участь в яких беруть особи, які знаходяться поза межами приміщення, де проводиться гра, якщо така гра не має статусу державної лотереї; організація і проведення ігор з накопичувальним (спільним) головним призом, якщо місця приймання плати за участь у грі розташовані поза межами одного приміщення і така гра не має статусу державної лотереї.
Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону, забороняється використання слова "лотерея" та словосполучень "державна лотерея", "національна лотерея", "українська лотерея" у будь-яких відмінках і контекстах у рекламі окремих видів підприємницької діяльності (товарів, робіт, послуг) або в назвах юридичних осіб, якщо такі особи не мають статусу оператора державних лотерей або розповсюджувача державної лотереї відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 Закону, з розповсюджувачами державної лотереї - юридичними чи фізичними особами оператор державних лотерей укладає письмові договори.
Юридичні або фізичні особи мають право здійснювати розповсюдження державної лотереї за наявності посвідчення, виданого оператором державних лотерей, форма якого визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, політики у сфері випуску і проведення лотерей.
Розповсюджувач державної лотереї не має права без згоди оператора державних лотерей передавати надані договором про розповсюдження державних лотерей повноваження з розповсюдження лотереї третім особам.
Наказом Міністерства фінансів України та Державного комітету з питань регуляторної політики від 12.12.2002 No128/1037, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.12.2002 за No1005/7293, затверджені Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей (далі - Ліцензійні умови) і Порядок контролю за їх додержанням.
Згідно з п.п. 4.3.7 п. 4.3 розд. 4 Ліцензійних умов розповсюджувачі мають право здійснювати продаж білетів державної лотереї та/або прийняття сплат участі у цій лотереї через електронну систему при наявності посвідчення, виданого оператором, форма та порядок видачі якого рекомендована Міністерством фінансів України.
Для юридичної особи - розповсюджувача видається фірмове посвідчення, яке містить печатку оператора, опис виду лотереї, місце розташування пункту продажу білетів або сплати участі у лотереї, строк дії такого посвідчення та підпис посадової особи оператора.
Аналіз вище наведених норм законодавства, дає слідчому судді право прийти до висновку, що справді Золота підкова у розумінні Закону є оператором державних лотерей. Однак, ТОВ Укрлото-Київ не укладало договір про розповсюдження державних лотерей з оператором Золота підкова. Жодних документів, які підтверджують право на проведення розповсюдження державних лотерей представником володільця майна не надано, з тих підстав, що договір був укладений між ТОВ Укрлото-Київ та ТОВ Розумні ігри. Однак, ТОВ Розумні ігри не є оператором державних лотерей, більше того, підтверджуючих документів, що він є розповсюджувачем державних лотерей не надано. При цьому, відсутній договір між оператором Золота підкова та ТОВ Розумні ігри, з якого б вбачалося, що справді у останнього є повноваження здійснювати реалізацію та розповсюдження державних лотерей, та право передоручати такі обов`язки третім особам, що за відсутності згоди оператора, само по собі суперечить положенням викладеним у ст. 4 Закону України Про державні лотереї в України. Крім того, до скарги не долучені посвідчення розповсюджувачів державних лотерей виданих оператором, що може викликати сумнів у стороннього спостерігача.

Таким чином, за відсутності достатніх доказів щодо законності діяльності, яку здійснює ТОВ Укрлото-Київ, слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження, вилучення органом досудового розслідування та зберігання вилученого майна на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а тому є об`єктивно необхідним для досягнення завдань кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з Узагальненням Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», слідчим суддям необхідно ретельно оцінювати підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК, оскільки вони залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування.

КПК передбачає можливість тимчасового вилучення майна у трьох випадках: 1) у затриманої особи; 2) при проведенні огляду; 3) при проведенні обшуку. Майно є тимчасово вилученим до його повернення або вирішення питання про його арешт.

Зокрема, згідно зположеннямип. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК, ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном
Водночас результати аналізу судової практики свідчать про те, що володільці вилученого майна або їх представники досить часто у відповідних скаргах порушують питання повернення майна, яке було включене до переліку, щодо якого здійснювався обшук. Слідчі судді у таких випадках обґрунтовано відмовляють у задоволенні скарг, оскільки вилучення майна, яке відповідає передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК ознакам, у такий спосіб не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК.

З урахуванням судової практики та викладеним нормам кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку достатньо чітко зазначено перелік та вид майна, яке органу досудового розслідування необхідно вилучити. На підставі вище викладеного, слідчим суддею не вбачається підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 214-216, 303-307, 318-380 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги представника володільця майна ТОВ "Укрлото-Київ" - ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0000003 від 22.01.2016 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
18.05.2017