АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1995/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2016 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 2.11.2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_8 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0001186 від 31.10.2016 за ч. 3ст. 190 КК України

Накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , станом на 31.10.2016, шляхом заборони її відчуження та розпорядження - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Як зазначено в ухвалі, 02.11.2016 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_6 , про накладення арешту на нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Слідчий в обґрунтування клопотання зазначав, що у період з 04 по 17.10.2016 невстановлені особи разом з нотаріусом 11 державної нотаріальної контори м. Харкова та приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за допомогою підроблених договорів купівлі-продажу, продавцем в якому був начебто ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який насправді помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шахрайським шляхом заволоділи квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та здійснили оформлення права власності на неї на користь ОСОБА_7 , з метою подальшого її продажу добросовісному набувачеві.

Згідно рапорту оперуповноваженого КП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_10 , власники квартири АДРЕСА_1 , померли у 2014 та 2015 роках, після чого в жовтні 2016 року нотаріуси зареєстрували від їх імені правочини щодо продажу їх квартири на сторонню особу.

Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що арештоване майно (квартира), відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме клопотання відповідає вимогам ст. 170 КПК України.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.11.2016 року про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 000186 від 31.10.2016 року за ч. 3 ст. 190 КК України та постановити нову ухвалу якою повністю відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.

Незважаючи на неодноразові виклики Бородін на апеляційний розгляд не з*являється, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відсутність апелянта у відповідності до вимог ст.405 КПК України не є перепоною для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, що заперечував проти апеляції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з клопотання слідчого про арешт майна, арештоване майно вдіповідає критеріям, зазначеним у ст. 167 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами. Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ч. 1 ст.170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч.2 ст. 170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування , виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Тому відсутність повідомлення про підозру в кримінальному провадженні не позбавляє прокурора та слідчого права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, про що йдеться в ст. 170 КПК України.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч. 2 ст. 167 КПК України. Посилання апелянта на порушення ст.ст.167,171,173 КПК України таким чином спростовуються судовими матеріалами.

Апелянтом при викладенні доводів апеляції не враховано зміни до ст.170 КПК України що вступили в силу 29.02.2016 року та те, що слідчий суддя при винесенні ухвали від 11 березня 2016 року щодо накладення арешту на майно керувався новою редакцією статті.

За таких обставин посилання на узагальнення ВССУ судової практики від 7.02.2014 року що стосується норм КПК України до внесення згаданих змін необгрунтоване.

Розгляд клопотання про арешт квартири здійснювався без повідомлення ОСОБА_7 на підставі ч.2 ст.172 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційних скарг, не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 2 листопада 2016 року щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0001186 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: