Справа № 640/9680/16-к
н/п 1-кс/640/9272/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" грудня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі слідчого - ОСОБА_3 ,
адвоката - ОСОБА_4 ,
На обґрунтування клопотання заявник, посилаючись на вимоги ст.ст. 167-177 КПК України зазначив наступне.
Ухвалою слідчого судді від 17.06.2016 р. було накладено арешт на транспортний засіб марки Dong Feng модель DFA 1064DH 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, який належить на праві власності ОСОБА_5 та майно, яке знаходилось в кузові зазначеного автомобіля, а саме на: частини розподілювача повітря в кількості 34 штук та авторежими марки 265А-1 в кількості 120 штук, що належить ТОВ «Вагон ремонт комплект Донбасс» на правах зберігача.
У зв`язку з не повідомленням заявника та його представника про розгляд клопотання слідчого про арешт майна, вони не були присутніми під час розгляду вказаного клопотання.
Вважає, що стороною обвинувачення не надано доказу того, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України, оскільки відповідно до витягу з ЄРДР предметом кримінального правопорушення у кримінальному провадженні є грошові кошти у безготівковому вигляді. За фактом викрадення майна, вилученого в ході огляду місця події 14.06.2016 р. за адресою: Харківська область, на відрізку автомобільного шляху від смт. Панютине в напрямку до м. Лозова, координати якої N48°55'56.3016'' E36°18'1.4328'', відповідні відомості до ЄРДР внесені не були.
Зазначив, що вилучене майно, прийняте ТОВ «Вагон ремонт комплект Донбасс» на відповідальне зберігання від власника майна ТОВ «Груп-Транс», 07.06.2016 р. було помилково ввезене та розвантажене на території філії «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця». На виконання електронного листа щодо повернення майна, 14.06.2016 р. транспортним засобом Dong Feng, державний номер НОМЕР_1 , було здійснено вивіз зазначеного майна.
Крім того, вважає, що в порушення норм КПК України, жодних документів, якими слідчий обґрунтував доводи клопотання, слідчому судді не надано.
На думку заявника, слідчий безпідставно обґрунтовує клопотання тим, що відсутність сертифікатів якості на поставлений товар, свідчить про те, що договори, укладені між ТОВ «Вагон ремонт комплект Донбасс», та філією «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця», укладалися без мети здійснення реальної господарської діяльності. За весь час господарських відносин, покупцем філія «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» не було зроблено жодного виклику представника ТОВ «Вагон ремонт комплект Донбасс», а також не було надано ні претензії, як того вимагають умови договору, ні єдиного акту бракування. Ствердженням про діяльність ТОВ «Техком В» слідчий вводить суд в оману, так як ТОВ «Вагон ремонт комплект Донбасс» не є засновником ТОВ «Техком В» та не має ніякого відношення до здійснення діяльності цим товариством.
Крім того, вважає, що вилучаючи зазначене майно, слідчий мав на меті не проведення відповідних досліджень та отримання доказів, а переслідував мету перешкоджання ТОВ «Вагон ремонт комплект Донбасс» в здійсненні підприємницької діяльності. Та, зазначив, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.
З огляду на викладене, вважає, що арешт майна є необґрунтованим.
Представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, надав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у клопотанні.
Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що необхідність в арешті майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 17.06.2016 не відпала та арешт накладено обґрунтовано. Майно, на яке накладено арешт, є речовим доказом. На даний час досудове розслідування триває.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 17.06.2016 накладено арешт на транспортний засіб марки Dong Feng модель DFA 1064DH 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, який належить на праві власності ОСОБА_5 та майно, яке знаходилось в кузові зазначеного автомобіля, а саме на: частини розподілювача повітря в кількості 34 штук та авторежими марки 265А-1 в кількості 120 штук.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до пп.2 п.2.6. Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Слідчому судді органом досудового розслідування не надано даних щодо наявності в кримінальному провадженні зазначених осіб.
Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
У цьому контексті слідчий суддя звертає увагу на те, що санкція статті 191 ч.3 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування, не передбачає конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до пункту першого ч.6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 170, 174 КПК України, ОСОБА_5 не є належним суб`єктом застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження (про підозру йому не було заявлено, підстави арешту його майна як третіх осіб слідчим не обґрунтовано).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, розумні строки, слідчий суддя вбачає підстави для задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 94, 131, 132, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Скасувати арешт на майно, яке вилучене в ході проведення огляду, який проводився 14.06.2016 року адресою: Харківська область, на відрізку автомобільного шляху від смт. Панютине в напрямку до м. Лозова, координати якої N48°55'56.3016'' E36°18'1.4328'', а саме на: транспортний засіб марки Dong Feng модель DFA 1064DH 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.06.2016 р. по справі № 640/9680/16-к н/п 1-кс/640/4961/16.
Зобов`язати слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями, слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 повернути вказаний транспортний засіб ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя - ОСОБА_1