АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/905/17 Справа № 191/4183/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000642 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 19 березня 2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладанням обов`язків на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Раївка Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 13 січня 2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121, ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2012 року вирок змінено та пом`якшено покарання до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 28 жовтня 2013 року звільнений умовно-достроково на 8 місяців 19 діб;

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини у скоєнні злочинів та кваліфікації дій обвинувачених, просить вирок суду щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 змінити в частині стягнення з обвинувачених судового збору у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, виключивши рішення суду про стягнення з обвинувачених судового збору на користь держави у розмірі 275 гривень 60 копійок з кожного, в іншій частині вирок залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції задовольняючи заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов, стягнув з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 судовий збір, однак як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не досліджував в судовому засіданні слідчі експерименти та речові докази у зв`язку з чим, вважає, що його вина не була доведена.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року ОСОБА_9 та ОСОБА_11 визнано винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; призначено покарання ОСОБА_11 у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладанням обов`язків на 3 роки; стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 842 гривень 18 копійок, та в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень, також стягнуто солідарно з обвинувачених судовий збір у розмірі 275 гривень 60 копійок; вирішено питання щодо речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 14 квітня 2016 року о 01 годині 20 хвилин ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшли до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , впевнившись у відсутності свідків-очевидців та в тому, що їх дії носять таємний характер та за ними ніхто не спостерігає, перелізли через паркан домоволодіння АДРЕСА_4 , де проникли в приміщення сараю, звідки умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, спільними діями викрали електричний тример марки «VERANO» моделі «34-408», вартістю 2 124 гривні 85 копійок та газонокосарку «AL-КО» моделі «Comfort 34Е-40Е», вартістю 3 717 гривень 33 копійки, після чого, з викраденим майном залишили територію домоволодіння, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдали потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 5 842 гривні 18 копійок.

Крім того, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 03 травня 2016 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшли до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_12 , впевнившись у відсутності свідків-очевидців і в тому, що їх дії носять таємний характер та за ними ніхто не спостерігає, шляхом відчинення хвіртки безперешкодно проникли на територію даного домоволодіння де проникли в приміщення літньої кухні, звідки умисно, з корисливих мотивів, повторно викрали майно потерпілого на загальну суму 408 гривень 67 копійок, після чого, з викраденим майном залишили територію домоволодіння, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Крім того, ОСОБА_9 07 травня 2016 року приблизно о 06 годині 00 хвилин впевнившись у відсутності свідків-очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер і за ним ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_5 , яке належить ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з літньої кухні, повторно викрав 4 швелери довжиною 2 метри кожен та 1 металевий кут, вартістю (як за металобрухт) 206 гривень 72 копійки, після чого з викраденим майном залишив територію домоволодіння, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_14 матеріальних збитків на вищевказану суму.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 просила відмовити, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, потерпілу ОСОБА_7 , яка просила розглянути апеляційні скарги відповідно до вимог чинного законодавства, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Згідно із частиною 3 статті 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з вироку суду, журналу судового засідання від 16 лютого 2017 року, звукозапису зазначеного судового засідання, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вину у скоєнні злочинів визнали повністю, у зв`язку з чим, враховуючи думку учасників процесу, суд прийняв рішення щодо проведення судового розгляду у скороченому порядку, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються (а. к. п. 129-130 т. 1).

Також суд належним чином роз`яснив сторонам, що вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорюються, та з`ясував, що усі учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції, що підтверджується звукозаписом технічної фіксації вказаного судового засідання.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 також підтвердив, що йому були роз`яснені наслідки проведення судового засідання згідно із частиною 3 статті 349 КПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 в тому, що судом не досліджувалися речові докази та не були проведені слідчі експерименти, а тому його вина не доведена, не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні обвинувачений вину визнавав повністю та не заперечував щодо проведення судового розгляду у скороченому порядку, без дослідження доказів, а тому доводи обвинуваченого не є слушними.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції правомірно було прийнято рішення щодо проведення судового розгляду у скороченому порядку за нормами ч. 3 ст. 349 КПК України, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За таких обставин місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції доповнив свої апеляційні вимоги, посилаючись на те, що покарання призначене судом є занадто суворим та просить призначити йому більш м`яке покарання.
Колегія суддів, розглядаючи питання обґрунтованості призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, вважає, що воно призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з належним врахуванням ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких; з урахуванням обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, даних про його особу, який вину визнав, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо, раніше судимий та вчинив злочини під час іспитового строку.
Тому обвинуваченому ОСОБА_9 обґрунтовано призначено покарання, що відповідає вимогам розумності та справедливості, з чим погоджується колегія суддів та вважає доводи останнього в цій частині не обґрунтованими.

Разом з тим, доводи прокурора щодо порушення вимог криміналнього процесуального закону колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.
Згідно із положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_7 звернулася до суду з цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_11 по даному кримінальному провадженню (а. к. п. 56-57 т. 1).
Пунктом 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зважаючи на виключний перелік процесуальних витрат, що встановлений ст.118 КПК України, та можливість застосування положень Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, а також враховуючи звільнення потерпілої від сплати судового збору, тому на думку колегії суддів у цьому разі відсутні підстави для стягнення судових витрат з обвинувачених у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, виходячи з викладеного, доводи прокурора заслуговують на увагу та вирок щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає зміні шляхом виключення з вироку суду посилання на стягнення з обвинувачених судового збору на користь держави у зв`язку з допущеними істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що наявні підстави для зміни вироку суду щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 408, п.3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_10 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року задовольнити.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 змінити.
Виключити рішення про стягнення з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 судового збору на користь держави у розмірі 275 гривень 60 копійок з кожного.

В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим з моменту отримання копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4