Справа № 592/8192/17
Провадження № 1-кс/592/3928/17
УХВАЛА

01 серпня 2017 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Суми скаргу ОСОБА_3 на відмову у визнанні потерпілим та виправлення правової кваліфікації, -

В С Т А Н О В И В :

31.07.2017 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою на відмову у визнанні потерпілим та виправлення правової кваліфікації, в якій він зазначив про те, що від 01.03.2017 року Сумською місцевою прокуратурою за його заявою про вчинення особливо тяжкого злочину розпочато кримінальне провадження № 0000056 та у відомостях, внесених до ЄРДР, зазначена правова кваліфікація за ч. 1 ст. 149 КК України. Постановою прокуратури Сумської області кримінальне провадження № 0000056 за ч. 1 ст. 149 КК України було об`єднане з кримінальним провадженням № 0001841 за ч. 2 ст. 146 КК України. 19.07.2017 року до Сумського відділення Сумської місцевої прокуратури старшому групи процесуальних керівників ОСОБА_5 він та адвокат ОСОБА_6 подали заяву про визнання його та його малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потерпілими в об`єднаному кримінальному провадженні № 0001841, розпочатому за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 146 та ч. 1 ст. 149 КК України, та допуску в статусі законного представника малолітньої дитини адвоката ОСОБА_6 , а до заяви були додані угода про надання послуг захисника в кримінальному провадженні та документи підтверджуючі повноваження. 28.07.2017 року листом він отримав відповідь № 109-358-16 від 21.07.2017 року за підписом процесуального керівника прокурора Сумського відділу Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , в якій зазначено про те, що слідчим СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 12.06.2017 року з вищезазначених питань було винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання, вивченням постанови підстав для її скасування не встановлено. Ознайомившись с текстом відповіді № 109-358-16 від 21.07.2017 року він переконаний в тому, що дана відповідь є незаконною, без постановки відповідної постанови, та умисно спрямованою на приховання особливо тяжкого злочину, вчиненого групою осіб, позбавлення його захищеного Конституцією України, Європейськими Конвенціями з прав людини та Конвенції здійснення заходів прав дитини по захисту малолітньої доньки і як наслідок спроби умисного перешкоджання належного, всебічного, об`єктивного досудового розслідування, умисел позбавлення права на захист прав та свобод. На підтвердження хоче навести наступні факти. Кримінальним кодексом України ст. 149 визначено як злочин: - частиною 1. Торгівля людьми або здійснення іншої незаконної угоди, об`єктом якої є людина, а так само вербування, переміщення, переховування, передача або одержання людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану особи. - Частиною 3. Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені щодо малолітнього, або організованою групою, або поєднані з насильством, небезпечним для життя або здоров`я потерпілого чи його близьких, або з погрозою застосування такого насильства, або якщо вони спричинили тяжкі наслідки. Примітка. 1. Під експлуатацією людини в цій статті слід розуміти всі форми сексуальної експлуатації, використання в порнобізнесі, примусову працю або примусове надання послуг, рабство або звичаї, подібні до рабства, підневільний стан, залучення в боргову кабалу, вилучення органів, проведення дослідів над людиною без її згоди, усиновлення (удочеріння) з метою наживи. За таких обставин та оскільки об`єктом злочину є його малолітня донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинений злочин повинен кваліфікуватися за ч. 3 ст. 149 КК України, в той же час, за наказом керівника Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_9 у відомостях, внесених до ЄРДР, зазначається ч. 1 ст. 149 КК України, що не відповідає правовій кваліфікації та такі дії містять ознаки службової підробки й умисне приховання більш тяжкої правової кваліфікації. Ст. 55 КПК України визначено: 1. Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. 2. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Ст. 56 КПК України визначено: 1. Протягом кримінального провадження потерпілий має право: 1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; 4) заявляти відводи та клопотання. Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. В той же час, за наказом процесуального керівництва, з метою умислу позбавлення його та його малолітньої доньки права на належний захист від вчиненого щодо них особливо тяжкого злочину, слідчому надана заборона визнавати їх потерпілими. При цьому, процесуальне керівництво, надавши незаконні вказівки слідчому, займає позицію спостережників та чекає відповідного рішення суду. Відповідно ж до судової практики України та Європейського суду з прав людини при встановленні того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. В той же час процесуальні керівники взагалі умисно, не винесли постанову. За таких обставин, він переконаний та заявляє, що старшим групи процесуальних керівників ОСОБА_5 та процесуальним керівником ОСОБА_4 , діючи всупереч посадових обов`язків, маючи на меті умисне приховання особливо тяжкого злочину, вчиненого групою осіб, та позбавлення його права на захист батьківства та захист малолітньої доньки від продажу та передачі її стороннім особам та використання дитини з метою наживи, умисно порушені ст. ст. 55, 56 КПК України. Ст. 303 КПК України передбачено: 1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою. Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України він просив: 1. Прийняти його скаргу до розгляду. 2. Зобов`язати старшого групи процесуальних керівників ОСОБА_5 та процесуального керівника ОСОБА_4 , оскільки об`єктом злочину є малолітня дитина, внести зміни правової кваліфікації вчиненого злочину в об`єднаному кримінальному провадженні № 0001841 та зазначити правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 146 та ч. 3 ст. 149 КК України. 3. Визнати ОСОБА_3 та його малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потерпілими в об`єднаному кримінальному провадженні № 0001841, розпочатому за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 146 та ч. 3 ст. 149 КК України, та допустити ОСОБА_3 у статусі потерпілого та адвоката ОСОБА_6 у статусі представника малолітньої дитини до проведення слідчих, процесуальних дій. 4. Зобов`язати старшого групи процесуальних керівників ОСОБА_5 та процесуального керівником ОСОБА_4 надати відповідні документи (вхідний № 26433/17 від 31.04.2017 року) (а. с. 2 4) .

У відкритому судовому засіданні ОСОБА_3 надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі, просив її задовольнити в повному обсязі.

У відкритому судовому засіданні прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги. Вона просила у задоволенні скарги відмовити.

Розглянувши заяву ОСОБА_3 на відмову у визнанні потерпілим та виправлення правової кваліфікації, вислухавши його пояснення та думку, вислухавши пояснення та думку прокурора, дослідивши додані до скарги копії документів, не вирішуючи питання, що можуть стати предметом судового розгляду в цьому кримінальному провадженні, прихожу до наступного висновку.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України) .

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 Конституції України) .

Терміни, що їх вжито в КПК України, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення: слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України) .

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України) .

Тобто слідчий суддя не може виходити за межі предмета судового розгляду, визначеного сторонами, або діяти за межами власної компетенції, а тому він вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та які віднесені до його повноважень КПК України.

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені нормативно-правові акти, якими врегульовані вказані спірні правовідносини, прихожу до наступного висновку.

Що стосується вимоги про визнання ОСОБА_3 та його малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потерпілими в об`єднаному кримінальному провадженні № 0001841, розпочатому за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 146 та ч. 3 ст. 149 КК України, та про допуск ОСОБА_3 у статусі потерпілого та адвоката ОСОБА_6 у статусі представника малолітньої дитини до проведення слідчих, процесуальних дій, прихожу до наступного висновку.

Отже, оскільки слідчий судді не уповноважений, не наділений правом визнавати будь-яку особу потерпілим, представником потерпілого, законним представником неповнолітнього (малолітнього) потерпілого, на відміну від слідчого, прокурора та суду, відтак прихожу до висновку про те, що в цій частині у задоволенні скарги ОСОБА_3 на відмову у визнанні потерпілим та виправлення правової кваліфікації, слід відмовити.

Що стосується вимоги про зобов`язання старшого групи процесуальних керівників ОСОБА_5 та процесуального керівника ОСОБА_4 , оскільки об`єктом злочину є малолітня дитина, внести зміни правової кваліфікації вчиненого злочину в об`єднаному кримінальному провадженні № 0001841 та зазначити правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 146 та ч. 3 ст. 149 КК України, прихожу до наступного висновку.

Із змісту ч. 1 ст. 36 КПК України вбачається, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Із змісту ч. 5 ст. 40 КПК України вбачається, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Із змісту п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, оскільки втручання в процесуальну діяльність слідчого, прокурора, які здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним, оскільки саме слідчий, прокурор визначають попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, оскільки скарга на відмову у виправленні правової кваліфікації не є предметом розгляду відповідно до ст. 303 КПК України, відтак прихожу до висновку про те, що в цій частині у задоволенні скарги ОСОБА_3 на відмову у визнанні потерпілим та виправлення правової кваліфікації, слід відмовити.

Що стосується вимоги про зобов`язання старшого групи процесуальних керівників ОСОБА_5 та процесуального керівником ОСОБА_4 надати відповідні документи, прихожу до наступного висновку.

КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки. Водночас слід зазначити, що потерпілий може звертатись з іншими клопотаннями, пов`язаними з його статусом, до слідчого та прокурора, бездіяльність щодо реагування на які є предметом оскарження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК. Відповідно до ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду такої категорії скарг. Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. Неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Отже, оскільки ОСОБА_3 не було надано слідчому судді копія постанови про відмову у визнанні потерпілим, що не дає змоги слідчому судді перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, відтак прихожу до висновку про те, що в цій частині у задоволенні скарги ОСОБА_3 на відмову у визнанні потерпілим та виправлення правової кваліфікації, слід відмовити.

Таким чином, прихожу до висновку про те, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на відмову у визнанні потерпілим та виправлення правової кваліфікації, слід відмовити відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України; ст. ст. 3, 21, 26, 55 57, 110, 303, 370 372, 477, 532, 533 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на відмову у визнанні потерпілим та виправлення правової кваліфікації, відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги про відмову у визнанні потерпілим оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1