АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008223 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого різником металу на заводі «Карат», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 13.08.2014 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 15.09.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; звільненого 24.02.2016 умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 27 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно з вироком суду, 14.08.2016, приблизно о 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 перебував на першому поверсі ТРЦ «Дрім Таун» у магазині «Інтертоп», за адресою: м. Київ, пр. Оболонський, 1 -Б, де у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме чоловічої барсетки чорного кольору, яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
Реалізуючи свій злочинний умисел, у вказаний час та місці, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, таємно, зі стільця викрав чоловічу барсетку чорного кольору, яка належить ОСОБА_8 та матеріальної цінності для потерпілого не становить, в якій знаходились: мобільний телефон марки «LG - D 855 G3», ІМЕ1 - НОМЕР_1 , вартістю 5000 грн., із сім картою «лайфселл» № НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє та гроші у сумі 1300 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 6300 грн.

Після цього ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власника розсуд. В цей же день, приблизно о 16 годині 10 хвилин, перебуваючи по вул. Тимошенка, 18 в м. Києві, ОСОБА_6 був зупинений працівниками поліції, які в подальшому вилучили викрадене ним майно.
Не погодившись з рішенням суду, прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 15.09.2014, остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 2 місяців позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними, і кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Вказує, що суд не в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки даний злочин відноситься до злочинів проти власності, які становлять одну із найпоширеніших і найнебезпечніших груп злочинних діянь, оскільки вони посягають на одне із найцінніших соціальних благ - право власності.
Крім цього зазначає, що про суспільну небезпеку особи обвинуваченого та його не бажання ставати на шлях виправлення свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, а саме: 13.08.2014 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та 15.09.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за яке йому призначене занадто м`яке покарання, в той час коли за попереднє кримінальне правопорушення він був засуджений Солом`янським районним судом м. Києва до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
Крім цього, вказує на необхідність виключення із вироку обставини, яку суд безпідставно визнав такою, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 - вчинення злочину у зв`язку із збігом тяжких особистих обставин, що сприяло призначенню занадто м`якого покарання, яке є недостатнім для його виправлення і перевиховання.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій зазначає, що вирок Оболонського районного суду м. Києві від 19 грудня 2016 року є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухвалений з додержанням положень ст. 65 КК України та у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, та просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, котрий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Розглянувши кримінальне провадження, суд першої інстанції визнав обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжці).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 визнав повністю та не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і не піддавав сумніву докази, якими обґрунтувалась його винуватість, у зв`язку з чим судовий розгляд відбувся за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Так як апеляційна скарга прокурора не стосується встановлених судом та викладених у вироку фактичних обставин справи щодо ОСОБА_6 предметом даного апеляційного розгляду є доводи апеляційної скарги прокурора щодо законності призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік та його надмірної м`якості.
Перевіряючи ці доводи апеляційної скарги, колегія суддів відмічає, що при призначенні покарання обвинуваченому, судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до середньої тяжкості, дані про особу ОСОБА_6 , який працює різником металу на заводі «Карат», раніше судимий. Судом також враховані матеріали, що характеризують обвинуваченого, його відношення до вчинення, склад сім`ї.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав вчинення злочину у зв`язку із збігом тяжких особистих обставин, щире каяття у вчиненому. Колегія суддів не вбачає підстав для виключення із мотивувальної частини вироку посилання на обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 - вчинення злочину у зв`язку із збігом тяжких особистих обставин , так як у суді першої інстанції досліджувались такі обставини, які пов`язані із хворобою матері ОСОБА_10 - інваліда другої групи. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За наявності передбачених ст. 66 КК України кількох обставин, які пом`якшують покарання, з урахуванням наведених вище даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції, належним чином вмотивувавши своє рішення, призначив ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, при наявності у ній більш м`яких покарань у виді арешту та обмеження волі, що не може свідчити про м`якість призначеного покарання, як на те посилається в апеляційній скарзі прокурор.

Таким чином, призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання, на думку колегії суддів, не є занадто м`яким або не справедливим для обвинуваченого, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України,

Виходячи з викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та постановлення в цій частині свого вироку, а тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3