Код суду 233 Справа № 233/5470/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000477 від 10 жовтня 2016 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Красноволиця Чуднівського району Житомирської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, проходив військову службу на посаді навідника 3 відділення зенітно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдата, проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого 15 вересня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в :
Відповідно до ст. 4 ч.8, ст. 5 ч.1, ст.ст. 10, 11, 22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 15.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, ОСОБА_5 був призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 08 серпня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині № 238 від 26 вересня 2016 року ОСОБА_5 зарахований до списків військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника 3 відділення зенітно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до заковів України військових формувань, визначає види військової служби, що включають в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ зі змінами визначено: особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, з 17 березня 2014 року (з моменту оголошення часткової мобілізації), згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 по теперішній час на території України діє особливий період.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями, сумлінно вивчати (військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Разом з тим, 26 вересня 2016 року солдат ОСОБА_5 , в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, будучи військовослужбовцем служби під час мобілізації на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби без дозволу командування вчинив самовільне залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_2 .
Тим самим, 26 вересня 2016 року солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 08 жовтня 2016 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
08 жовтня 2016 року солдат ОСОБА_5 був виявлений співслужбовцями та представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та доправлений до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для надання пояснень з приводу незаконної відсутності у військовій частині з 26 вересня 2016 року.
В період часу з 26 вересня 2016 року по 08 жовтня 2016 року солдат ОСОБА_5 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, перебував за місцем проживання співмешканки за адресою: АДРЕСА_3 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину визнав частково та пояснив, що при зазначених в обвинувальному акті обставинах він, будучи військовослужбовцем, 26 вересня 2016 року самовільно залишив місце проходження військової служби терміном по 08 жовтня 2016 року, а саме без поважних причин ухилився від несення обов`язків військової служби, проводячи час за місцем проживання його дівчини за адресою: АДРЕСА_3 , не пов`язуючи його з виконанням військової служби. Вважав, що не покидаючи меж міста Костянтинівка він не вчинив кримінальне правопорушення. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердив повністю. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо його не карати.
Враховуючи часткове визнання обвинуваченим своєї провини, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які є послідовними та узгоджуються між собою:

- витягом з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 09 жовтня 2015 року № 226, відповідно до якого солдата ОСОБА_5 , призваного з ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначено на посаду навідника зенітно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки;

- витягом з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 26 вересня 2016 року № 238, відповідно до якого солдата ОСОБА_5 вважати таким, що самовільно залишив військову частину;

- актом проведення службового розслідування з приводу самовільного залишення військової частини військовослужбовцем призваним по мобілізації від 10 жовтня 2016 року, яким зафіксовано факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 в період часу з 26 вересня 2016 року по 08 жовтня 2016 року.

Суд вважає вищеописані досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доведена.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб вчинення обвинуваченим злочину, поведінку обвинуваченого, що передувала події, під час події, а також поведінку обвинуваченого після події, період, місце та обставини вчинення злочину, суд вважає, що обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій та умисно, повторно вчинив новий військовий злочин.

Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Таким чином, враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
ОСОБА_5 раніше судимий; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; за місцем проходження служби характеризується негативно; у скоєному щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд вважає вчинення злочину повторно.
Суд виключає з обставин, що обтяжують покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, неможливо без ізоляції від суспільства, і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що ОСОБА_5 був засуджений 15 вересня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, а кримінальне правопорушення за цим вироком вчинив до повного відбуття покарання, остаточне покарання йому слід визначити за правилами ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі (залучення експерта) відсутні.
Речових доказів по справі немає.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування обраний у вигляді тримання під вартою. Під час судового провадження клопотання від прокурора про зміну або скасування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати покарання, не відбуте за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2016 року (яким він засуджений за ч.4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки) у виді 1 (одного) року позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_7 за сукупністю вироків покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження засудженому ОСОБА_5 залишити у виді тримання під вартою в Бахмутській УВП УДПтСУ в Донецькій області до набрання вироком законної сили.

Строк покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 12 жовтня 2016 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 12 жовтня 2016 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речових доказів немає.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя