Справа № 127/2809/15-к
Провадження №11-кп/772/583/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області

в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
захисників-адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
представників потерпілих: ОСОБА_13 , ОСОБА_14
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_15 , адвоката ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2017 року, яким
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Ралівка Самбірського району Львівської області,
українця, громадянина України,
проживаючого АДРЕСА_1 ,
раніше судимого,
останній раз 17.07.2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.
Призначено ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_10 на праві власності майна.

Призначено ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді семи років позбавлення волі без конфіскації майна.

Призначено ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді двох років обмеження волі. На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_10 звільнити.

Призначено ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді одного року шести місяців обмеження волі. На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_10 звільнити.

Призначено ОСОБА_10 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді двох років обмеження волі. На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_10 звільнити.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань та призначити остаточне покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_10 на праві власності майна.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_10 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.11.2014 року до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця м. Євпаторія Автономна Республіка Крим,
громадянина України, проживаючого за адресою
АДРЕСА_2 ,
раніше неодноразово судимого,
останній раз 17.04.2012 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304, ст. 198, ч. 2. ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, 28.07.2014 року звільнений від відбування покарання згідно ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році»,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України.

Призначено ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_11 на праві власності майна.

Призначено ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді шести років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_11 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_11 на праві власності майна.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_11 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.11.2014 року до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
уродженця м. Вінниці, громадянина України,
проживаючого за адресою АДРЕСА_3 ,
раніше неодноразово судимого,
останній раз 22.07.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3, 5 ст. 185 КК України на 9 років позбавлення волі,
11.06.2014 року звільнений від відбуття покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році»,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначено ОСОБА_12 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_12 на праві власності майна.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_12 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.11.2014 року до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_17 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 ,
уродженця м. Шахтарськ Донецької області,
громадянина України, проживаючого за адресою
АДРЕСА_4 ,
в силу ст. 89 КК України, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначено ОСОБА_17 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_17 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки.

На підставі п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_17 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_17 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.11.2014 року до 15.01.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_10 про відшкодування шкоди завданої злочином задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 3143,41 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином.

В решті вимог цивільного позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_18 до ОСОБА_10 , ОСОБА_12 про відшкодування шкоди завданої злочином задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_18 3432, 48 гривень матеріальної шкоди та 10000,00 гривень моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_18 3432,48 гривень матеріальної шкоди та 10000,00 гривень моральної шкоди, завданої злочином.

Цивільний позов ОСОБА_18 до ОСОБА_11 про відшкодування шкоди завданої злочином задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_18 3432,80 гривень матеріальної шкоди та 10000,00 гривень моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнуто в рівних долях з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_18 процесуальні витрати у справі, а саме витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави витрати за проведення комплексної судово-технічної та почеркознавчої експертиз (№223/224/15-21 від 23.02.2015 року) у кримінальному провадженні в сумі 2706,00 грн. (дві тисячі сімсот шість гривень 00 копійок).

Стягнуто в рівних долях з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 на користь держави витрати за проведення експертиз (№488-Д від 24.12.2014 р., №220 від 28.01.2015 р., №481-Д від 22.12.2014р., № 474-д від 19.12.2014р., №415-д від 06.11.2014р., №513 від 16.02.2015 р.) у кримінальному провадженні в сумі 2285,40 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят п`ять гривень 40 копійок).

Стягнуто в рівних долях з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь держави витрати за проведення експертиз (№443-д від 21.11.2014 р., №822 від 19.12.2014 р., №10-д від 14.01.2015р., №6-Т від 27.01.2015 р.) у кримінальному провадженні в сумі 1179,36 грн. (одна тисяча сто сімдесят дев`ять гривень 36 копійок).

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в:

Як вбачається з вироку, ОСОБА_10 за невстановлених обставин здобув паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_20 серії НОМЕР_1 , виданий 29.11.2000 року Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області, який останній втратив за невідомих обставин у 2002 році. ОСОБА_10 , маючи умисел на підроблення документу, з метою подальшого використання при поданні заявки на отримання кредиту, від`єднав фотокартку ОСОБА_20 , що містилась на першій сторінці паспорту AB НОМЕР_2 та вклеїв свою фотокартку на зазначеній сторінці.
В подальшому ОСОБА_10 , маючи у своєму розпорядженні підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_20 , серії НОМЕР_1 , виданий 29.11.2000 року Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області, у якому містилась фотокартка ОСОБА_10 , 26.06.2008 року, перебуваючи в магазині по вул. Пирогова, 80 у м. Вінниці, представився експерту рекламно-інформаційного пункту ВФ ЗАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_20 та пред`явив їй підроблений паспорт громадянина України на вказане ім`я, для оформлення заяви на видачу кредиту. Після чого, в той же день ОСОБА_10 , отримав від ВФ ЗАТ КБ «Приватбанк» строковий кредит за кредитним договором № VIXRRX11930178, в сумі 3143,41 грн. на придбання товару.
Крім того, ОСОБА_10 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, використовуючи документи на ім`я ОСОБА_20 , а саме: підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 29.11.2000 року Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області та картку фізичної особи - платника податків про отримання ідентифікаційного номеру, вирішив звернутись із заявкою на отримання кредиту до банківської установи. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , 26.06.2008 року, перебуваючи в магазині по вул. Пирогова, 80 в м. Вінниця, представився експерту рекламно-інформаційного пункту ВФ ЗАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_20 та пред`явиши їй вищевказаний підроблений паспорт громадянина України, в якому містилась фотокартка ОСОБА_10 , та картку фізичної особи платника податків про отримання ідентифікаційного номеру. Експерт РІП ВФ ЗАТ КБ «Приватбанк», будучи введена в оману та будучи впевнена, що ОСОБА_10 являється тією особою, що зазначена у наданих документах, прийняла в останнього заяву на отримання кредиту. В той же день заяву ОСОБА_10 було задоволено, укладено кредитний договір № VIXRRX11930178, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав від ВФ ЗАТ КБ «Приватбанк» кошти в сумі 3143,41 гри. на придбання товару, які не мав наміру повертати, заподіявши своїми протиправними діями ПАТ КБ «Приватбанк» матеріальної шкоди на загальну суму 3143,41 грн.
Крім того, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , перебуваючи біля 01.00 години 25.10.2014 року поблизу перехрестя вул. Келецької та проспекту Юності, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом (автомобілем) з метою його подальшого продажу та отримання грошових коштів підійшли до припаркованого навпроти зупинки громадського транспорту «проспект Юності» по вул. Келецькій в м. Вінниці автомобіля «Хюндай Акцент», д.н.з. НОМЕР_4 , сірого кольору, 2011 року випуску із шашкою таксі на даху, за кермом якого знаходився власник ОСОБА_21 . Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_17 сіли до салону вищевказаного автомобіля на заднє сидіння, вказавши водієві їхати до мікрорайону «Можайка», що розташований по 1-му провулку Київський в м. Вінниці. Приїхавши до будинку № 59 по 1-му провулку Київському на вказівку чоловіків водій ОСОБА_21 зупинив керований ним автомобіль. В подальшому, ОСОБА_11 приставив до шиї ОСОБА_21 невстановлений предмет та наказав потерпілому тримати руки на кермі. В цей час ОСОБА_10 накинув заздалегідь заготовлену футболку на голову ОСОБА_21 та обмотав її заздалегідь заготовленою липкою стрічкою по типу «скоч», після чого тією ж липкою стрічкою обмотав руки потерпілому. В свою чергу ОСОБА_17 , вийшовши з салону автомобіля, спостерігав навколо з метою попередження співучасників у випадку викриття їх протиправних дій сторонніми особами. В подальшому, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_17 вивели ОСОБА_21 з салону автомобіля. Після чого, між ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 зав`язалася розмова в ході якої вони намагалися вирішити подальшу долю ОСОБА_21 . В свою чергу ОСОБА_21 скориставшись нагодою, що чоловіки відволіклись, розірвавши липку стрічку та знявши з обличчя футболку, втік з місця події. В цей час, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 сіли до салону автомобіля «Хюндай Акцент» та залишили місце скоєння злочину, а викраденим автомобілем розпорядились на власний розсуд.
Згідно висновку експерта №220 від 28.01.2015 ринкова вартість аналогічного повнокомплектного технічно справного автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_4 , 2011 року випуску, станом на 25.10.2014, з ПДВ складає 144748 грн. 20 копійок.
Також, 05.11.2014 року близько 19.45 год. ОСОБА_10 , перебуваючи по вул. Можайського, біля будинку № 16/3 в м. Вінниці, за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном з корисливих мотивів із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я вчинили напад на потерпілого ОСОБА_18 . В ході зазначеного, ОСОБА_18 одним з нападників нанесено удару в голову від якого потерпілий упав на землю. В цей час ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 продовжуючи застосовувати насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи умисно та спільно, нанесли ОСОБА_18 декілька ударів руками та ногами в тулуб та голову, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, підшкірної гематоми тім`яної ділянки ліворуч, забою грудної клітини у вигляді садна зліва від грудини, які згідно висновку експерта № 2000 від 23.12.2014 виникли від дії тупого твердого предмету та належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний понад 6 але не більше 21 дня розлад здоров`я. В цей час, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , реалізуючи спільний корисливий умисел, в ході нападу заволоділи особистими речами ОСОБА_18 а саме: мобільним телефоном «Самсунг» в корпусі чорного кольору вартістю 600 гривень, ланцюжком вагою 24 грами та підвіскою вагою 5,68 грама (згідно довідки національного банку України вартість одного грама золота 585 проби станом на 05.11.2014 складала 279 гривень 21 копійку) вартістю 8268 гривень, ключами від квартири та автомобіля марки «Рено», після чого з місця скоєння злочину зникли, а речами потерпілого розпорядились на власний розсуд.

У своїй апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_15 ставить питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2016 року у зв"язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м"якості. Просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст.187 КК України у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_11 на праві власності майна; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді семи років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_11 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом складання призначених покарань та призначити остаточне покарання у виді одинадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_11 на праві власності майна.

Свої вимоги мотивує тим, що судом належним чином не враховано характер вчинених злочинів та той факт, що ОСОБА_11 хоча й визнав вину частково, проте постійно змінював свої свідчення з метою ввести суд в оману щодо непричетності ОСОБА_10 та ОСОБА_12 до інкиміновиних їм злочинів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив нові злочини в період непогашеної судимості, під час досудового слідства та під час судового розгляду не вжив жодних заходів до відшкодування шкоди, завданої потерілому.

У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_11 ставить питання про зміну вироку суду першої інстанції, перекваліфікувавши дії ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України та зменшивши міру покарання. Свої вимоги мотивує тим, що засуджений ОСОБА_11 вину визнав частково та пояснив, що участі у бійці між ОСОБА_22 з одного боку та ОСОБА_10 з ОСОБА_12 з іншого боку він не приймав. Він підійшов до них тоді, коли ОСОБА_23 та ОСОБА_24 залишити Покляцького лежачим, біля якого на землі лежали речі останнього, а саме мобільним телефон, ланцжок, підвіска, ключі від автомобіля та квартири, які ОСОБА_11 підібрав. ОСОБА_18 ОСОБА_11 не бив та речі у нього не забирав.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить вирок Вінницького міського суд від 13.10.2016 року скасувати, направивши справу на новий судовий розгляд. Свої вимоги мотивує тим, що було порушено право на захист та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а покарання є занадто суворим.

Обвинувачений ОСОБА_10 у свой апеляційній скарзі просить скасувати вирок Вінницького міського суду від 13.10.2016 року та закрити кримінальне провадження, посилаючись на те, що суд не взяв до уваги його послідовіні, змістовні показання, які узгоджувались із показаннями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_18 .. Суд не дав оцінки тому, що ні дружина, ні син потерпілого не чули від останнього повідомлення про заволодіння його ланцюжком з хрестиком та телефоном. Свідки самі пояснювали, що шукали хрестик дві години, оскільки думали, що він загубився, що свідчить про те, що версія про заволодіння майном потерпілого за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства є надуманою стороною обвинувачення. Майно потерпілого було підібрано та привласнено ОСОБА_11 , в чому він і зізнався.

Обвинувачений ОСОБА_11 відмовився від своєї апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який просив скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2016 року у зв"язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_11 ; думку обвинуваченого ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_16 , які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили перекваліфікувати дії ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України та зменшити міру покарання; думку обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти апеляційної скарги прокурора; думку представників потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, заперечували протиапеляційних скарг обвинувачених; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_15 , апеляційні скарги адвоката ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .

Судом першої інстанції в ході кримінального провадження дотримано вимоги ст.ст. 22, 92, 93, 349, 350 КПК України, що є гарантією забезпечення права сторін на справедливий судовий розгляд.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.

Дані вимоги судом першої інстанції при винесені вироку щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 місцевим судом виконано в повному об`ємі.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом по даній справі дотримано вимог кримінального процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.

Дії ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_25 за ч. 2 ст. 289 КК України та ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України вірно кваліфіковані судом першої інстанції.

Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинувачених в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, за обставин викладених у вироку відповідають фактичним обставинам справи та повністю доведена показаннями потерпілого ОСОБА_21 ,, потерпілого ОСОБА_18 , свідків, висновками експертиз та проведеними слідчо-процесуальними діями по даному кримінальному провадженню.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_10 про відсутність допустимих доказів на підтвердження його вини у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими виходячи з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав. Пояснював, що попередньої домовленості з іншими обвинуваченими вчинити розбій щодо ОСОБА_18 не було. Він лише заступився за свого товариша ОСОБА_12 , з яким у потерпілого був конфлікт. Оскільки ОСОБА_18 міцніше ОСОБА_10 , він повалив останнього на землю та в цей момент на допомогу ОСОБА_10 підбіг ОСОБА_11 .

Щодо заволодіння автомобілем ОСОБА_21 , то ОСОБА_10 пояснив, що судом взято до уваги показання ОСОБА_11 під час досудового розслідування, хоча останній вказував у судовому засіданні, що оговорив ОСОБА_10 , оскільки працівники міліції, значючи про наркотичну залежність ОСОБА_11 , пообіцяли йому наркотики, якщо він оговорить ОСОБА_10 . А також судом взято показання обвинуваченого ОСОБА_17 , який оговорив ОСОБА_10 , уклавши угоду зі стороною обвинувачення за свою користь.

Щодо отримання кредиту за паспортом ОСОБА_20 , то обвинувачений пояснив, що судом взято до уваги висновок експертизи, яка підтвердила, що підписи від імені ОСОБА_20 виконані ОСОБА_10 , хоча суд не мав права брати цей доказ до уваги, оскільки він є недопустимим.

Разом з тим, вина ОСОБА_10 підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_26 , який суду пояснив, що він 05.11.2014 року біля 20 год., почувши удар в паркан, вибіг подивитися, що трапилося і побачив ОСОБА_10 , у якого запитав, що трапилося, однак останній йому конкретну відповідь не надав. Не маючи змоги вийти з двору, оскільки була прогнута хвіртка, він повернувся за молотком, коли відчиняв хвіртку, з-за забору бачив лише ОСОБА_10 , інших осіб конфлікту він не бачив. Потім він пішов за ключем, щоб відчинити хвіртку. Коли вийшов, то нікого не було, крім ОСОБА_18 . Пізніше зі слів сусідки йому стало відомо, що високий хлопець стояв, а двоє ОСОБА_18 наносили тілесні ушкодження.

Показаннями свідка ОСОБА_27 , яка суду пояснила, що, почувши крик, вийшла на вулицю, де було вже темно. Їй дорогу перегородила одна особа, а крики було чутно за будинком. Коли особа, що їй перегородила дорогу відійшла, вона підійшла до лежачої особи на землі та впізнала сусіда ОСОБА_28 . Він лежав біля забору, був роздягнений. Бачила, що йому наносили тілесні ушкодження троє, коли їй перегородили дорогу (один), вона стала кричати та в результаті побачила, що відбігли дві тіні та й побіг цей, що перегородив їй дорогу, почувши її крик. В подальшому їй повідомили, що у потерпілого викрали барсетку та золотий ланцюжок.

Показаннями свідка ОСОБА_29 , яка суду пояснила, що, почувши крики, вона з бабусею одягнулись та вибігли на вулицю. Бабуся її взяла палку, оскільки на вулиці було темно. Зі слів бабусі їй відомо, що коли вона підійшла до того місця де відбувалася бійка, то один з нападників вибив в неї палку та погрожував, в зв`язку з чим вона стала кричати, а три особи нападників один за одним стали тікати.

Апеляційний суд вважає, що крім показань свідків вина обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованих йому злочинів підтверджується також і іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції а саме

-довідкою, виданою за підписом начальника Замостянського ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_30 вбачається, що дійсно ОСОБА_20 , 1984 року народження, проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 звертався в ОСОБА_31 м. Вінниці по факту втрати документу, що також підтверджується заявою ОСОБА_20 про видачу паспорта в зв`язку з втратою.

-висновком технічної та судово-почеркознавчої експертизи № 2208/2209/12-21 у цивільній справі №206/5929/2012 за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_20 про стягнення заборгованості, згідно якого підписи від імені ОСОБА_20 , що розташовані: у заяві позичальника від 26.06.2008 року у графі «Підписи» напроти дати заповненні у графі «Підпис», у довідці про стандартні умови кредитування Приватбанку,на копії паспорту серії НОМЕР_5 та копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, у накладній №25 від 26.06.2008 року, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи використання технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_20 що розташовані у заяві позичальника від 26.06.2008 року у графі «підпис» напроти дати заповнення та у графі «Підпис» напроти номеру картки виконані не самим ОСОБА_20 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_20 , що розташовані на копії паспорту серії НОМЕР_5 та копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виконані не самим ОСОБА_20 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_20 , що розташований у накладній №25 від 26.06.008 року, виконаний не самим ОСОБА_20 , а іншою особою (т. 3 а.с. 220-223).

-висновком експертів №223/224/15-21 від 23.02.2015 року, відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_32 у графі «Підпис» заяви позичальника №VIXRRX11930178 від 26.06.2008, заяви №VIXRRX11930178 із персональними даними, «Копія вірна» копії паспорта НОМЕР_6 видана Замостянським РВ УМВСУ у Вінницькій області 29 листопада 2000р на ім`я ОСОБА_32 , «Клієнт» довідки про стандартні умови кредитування від 26.06.2008, «Підпис» заяви про укладення договору особистого страхування від 26.06.2008, «Страхувальник» договору особистого страхування №VIXRLK11930178 від 26.06.2008 року, договору страхування (умови страхування), «Одержав» накладної №25 від 26.06.2008 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_20 у графі «Підпис» заяви позичальника №VIXRRX11930178 від 26.06.2008, заяви №VIXRRX11930178 із персональними даними, «Копія вірна» копії паспорта НОМЕР_6 виданий Замостянським РВ УМВСУ у Вінницькій області 29 листопада 2000 р. на ім`я ОСОБА_32 , «Клієнт» довідки про стандартні умови кредитування від 26.06.2008, «Підпис» заяви про укладення договору особистого страхування від 26.06.2008, «Страхувальник» договору особистого страхування №VIXRLK11930178 від 26.06.2008, договору страхування (умови страхування), «Одержав» накладної №25 від 26.06.2008 року виконані самим ОСОБА_10 . Рукописний текст « ОСОБА_33 » у графі «Клієнт» довідки про стандартні умови кредитування від 26.06.2008, «Страхувальник» заяви про укладення договору особистого страхування від 26.06.2008, «Копія вірна Приймак» копії паспорта НОМЕР_6 виданий Замостянським РВ УМВСУ у Вінницькій області 29 листопада 2000 року на ім`я ОСОБА_32 виконано самим ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 208-215);

-протоколом слідчого експерименту від 08.11.2014 року, за участю підозрюваного ОСОБА_11 , його захисника в присутності понятих, при якому що ОСОБА_11 вказав на місце, мету та спосіб незаконного заволодіння автомобілем Хюндай Акцент 25.10.2014 року за попередньою змовою з ОСОБА_34 та ОСОБА_10 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.11.2014 року, за участю підозрюваного ОСОБА_35 , його захисника та в присутності понятих вбачається, під час якого ОСОБА_36 зазначено про обставини та хід подій щодо незаконного заволодіння автомобілем Хюндай Акцент, вчиненого 25.10.2014 року разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ;

-протоколом огляду місця події від 05.11.2014 року, згідно якого при проведенні огляду у ОСОБА_11 , серед іншого, виявлено: грошові кошти в сумі 380 гривень, мобільний телефон;у ОСОБА_10 , серед іншого, виявлено: грошові кошти в сумі 305 грн., мобільний телефон «Samsung» та ключ від автомобіля; у ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Нокіа», грошові кошти в сумі 568 грн. (т. 4 а.с. 88-91)

та іншими доказами, які районний суд дослідив і дав вірну юридично-правову оцінку.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що матеріали проведення негласних слідчих дій були предметом дослідження в суді 1-ої інстанції, та їм надана належна оцінка.

За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зафіксовано аудіо-,відео контроль місця відносно ОСОБА_11 , відповідно запису якого ОСОБА_11 підтвердив як свою причетність, так і ОСОБА_10 з ОСОБА_12 до вчинення незаконного заволодіння автомобілем «Хюндай Акцент».

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_12 щодо скасування вироку суду першої інстанції з направленням справи на новий судовий розгляд, не обґрунтовані. Суд апеляційної інстанції не вбачає порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_12 , оскільки і під час досудового розслідування і у суді його він користувався послугами захисника, досудове розслідування проводилось у відповідності КПК України.

Щодо вимог апеляційної скарги адвоката ОСОБА_16 щодо перекваліфікації дій ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки участі у бійці між ОСОБА_22 з одного боку та ОСОБА_10 та ОСОБА_12 з іншого боку він не приймав, а речі потерпілого забрав з землі,коли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити ОСОБА_18 лежачим, то суд вважає, що дані доводи спростовуються показаннями свідка ОСОБА_37 , який суду пояснив, що він працює в ломбарді «Соломон» та 05.11.2014 року приблизно о 22:00-22:30 год. до ломбарду прийшли двоє осіб, яких він впізнав в судовому засіданні ОСОБА_10 та ОСОБА_12 та, пред`явивши паспорт ОСОБА_12 , здали до ломбарду золотий ланцюжок приблизно 20 гр. На ланцюжку, який вони здавали в ломбард був пошкоджений замок. В обумовлений в договорі термін ланцюжок не викупили, тому він був реалізований.

Пошкодження замка суд вірно оцінив як те, що ланцюжок був зірваний із шиї потерпілого.

Також спростовується показаннями потерпілого, який зазначив у судовому засіданні, що нападників було троє, а коли він впав на землю, з його шиї було зірвано ланцюжок.

Відмовляючи у задоволенні апеляційних скарг адвоката ОСОБА_16 , обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , апеляційний суд приходить до висновку, що доводи їх апеляційних скарг є безпідставними, оскільки носять загально-інформативний характер без посилань на конкретні докази,юридичні факти по справі .

На думку Апеляційного суду, всі докази судом 1-ої інстанції були ретельно перевірені, проаналізовані та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, відповідно до вимог ст. 94 КПК України,а їх сукупність поза всяким сумнівом доводить винуватість ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_25 за ч. 2 ст. 289 КК України та ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України.

Щодо тверджень обвинуваченого ОСОБА_10 , що судом взято до уваги яка доказ висновок експертизи від 23.02.2015 року, яка підтверджує факт здійснення ОСОБА_10 підпису від ім`я ОСОБА_20 , то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 84. Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до статті 85 Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до частини 1 статті 143 КПКУ, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області №206/5929/2012 від 07.12.2012 року вбачається, що у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_20 про стягнення заборгованості, за заявою передставника відповідача призначено судово-почеркознавчу експертизу (т. 3 а.с. 218-219).

З даного висновку технічної та судово-почеркознавчої експертизи № 2208/2209/12-21 у цивільній справі №206/5929/2012 за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_20 про стягнення заборгованості вбачається, що підписи від імені ОСОБА_20 , що розташовані: у заяві позичальника від 26.06.2008 року у графі «Підписи» напроти дати заповненні у графі «Підпис», у довідці про стандартні умови кредитування Приватбанку, на копії паспорту серії НОМЕР_5 та копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, у накладній №25 від 26.06.2008 року, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи використання технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_20 що розташовані у заяві позичальника від 26.06.2008 року у графі «підпис» напроти дати заповнення та у графі «Підпис» напроти номеру картки виконані не самим ОСОБА_20 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_20 , що розташовані на копії паспорту серії НОМЕР_5 та копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виконані не самим ОСОБА_20 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_20 , що розташований у накладній №25 від 26.06.008 року, виконаний не самим ОСОБА_20 , а іншою особою.

З висновку експертів №223/224/15-21 від 23.02.2015 року вбачається, що підписи від імені ОСОБА_32 у графі «Підпис» заяви позичальника №VIXRRX11930178 від 26.06.2008, заяви №VIXRRX11930178 із персональними даними, «Копія вірна» копії паспорта НОМЕР_6 видана Замостянським РВ УМВСУ у Вінницькій області 29 листопада 2000р на ім`я ОСОБА_32 , «Клієнт» довідки про стандартні умови кредитування від 26.06.2008, «Підпис» заяви про укладення договору особистого страхування від 26.06.2008, «Страхувальник» договору особистого страхування №VIXRLK11930178 від 26.06.2008 року, договору страхування (умови страхування), «Одержав» накладної №25 від 26.06.2008 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_20 у графі «Підпис» заяви позичальника №VIXRRX11930178 від 26.06.2008, заяви №VIXRRX11930178 із персональними даними, «Копія вірна» копії паспорта НОМЕР_6 виданий Замостянським РВ УМВСУ у Вінницькій області 29 листопада 2000 р. на ім`я ОСОБА_32 , «Клієнт» довідки про стандартні умови кредитування від 26.06.2008, «Підпис» заяви про укладення договору особистого страхування від 26.06.2008, «Страхувальник» договору особистого страхування №VIXRLK11930178 від 26.06.2008, договору страхування (умови страхування), «Одержав» накладної №25 від 26.06.2008 року виконані самим ОСОБА_10 . Рукописний текст « ОСОБА_33 » у графі «Клієнт» довідки про стандартні умови кредитування від 26.06.2008, «Страхувальник» заяви про укладення договору особистого страхування від 26.06.2008, «Копія вірна Приймак» копії паспорта НОМЕР_6 виданий Замостянським РВ УМВСУ у Вінницькій області 29 листопада 2000 року на ім`я ОСОБА_32 виконано самим ОСОБА_10 .

Враховуючи дані норми КПК України та ЦПК України, суд вважає, що висновок експертизи від 23.02.2015 року є належним допустимим доказом.

Щодо вимог апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд приходить до наступних висновків .

Фактичні обставини справи, встановлені під час судового розгляду, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

Колегія суддів знаходить необґрунтованими і доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, судом враховано тяжкість вчинених обвинуваченим ОСОБА_11 злочинів, який відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини його вчинення. А також судом вірно враховано обставину невизнання обвинуваченим вини по епізоду розбою відносно ОСОБА_18 .

За наявності таких обставин, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доцільність виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 під час реального відбування ним покарання.

Призначене ОСОБА_11 покарання є вмотивованим, відповідає вимогам ст.65 КК України і є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення внаслідок м`якості призначеного ОСОБА_11 покарання.

Інших істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну вироку, у справі не допущено.

А тому, враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
апеляційні скарги прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_15 , адвоката ОСОБА_16 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2016 року - залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими, які утримуються під вартою - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Відповідно ч.4 ст.532 КПК України рішення апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення .
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3