пр. № 1-кс/759/1699/17
ун. № 759/7547/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002061 від 27.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2017 до суду надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:013:0090 за цільовим призначенням для ведення садівництва; АДРЕСА_2 (сто тридцять шість з літерою «А») квартира 82 (вісімдесят два), загальною площею 65,1 кв. м, житловою площею - 31,4 кв. м.; АДРЕСА_3 (вісім) та транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ ML 500» р/н НОМЕР_1 , сірого кольору 2005 року випуску котрий на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час досудового розслідування, та судового розгляду.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 маючи прямий умисел спрямований на власне незаконне збагачення, у грудні 2011 року, знаходячись та території МРЕВ ДАІ, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Туполева, 17 шляхом обману та зловживання довірою потерпілого ОСОБА_6 заволоділа автомобілем марки «Мересдес Бенс, Г 5,5 АМГ», Компресор 2006 року випуску, р/н НОМЕР_2 , чим завдала своїми умисними діями останньому значного матеріального збитку.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 показав, що з 2010 року він товаришував із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та мав доброзичливі і довірливі стосунки. У грудні 2011 р. відносно потерпілого ОСОБА_6 було порушено кримінальну справу та останнього було затримано за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_4 . Під час проведення санкціонованого обшуку за адресою проживання потерпілого у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , останній по причині відсутності поряд близьких та рідних, змушений був передати на тимчасове зберігання свої особисті речі, в тому числі і ключі від квартири своїй знайомій ОСОБА_5 , з якою як зазначено вище були доброзичливі та довірливі стосунки. Так. в квартирі в якій проживав потерпілий ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_4 , були ключі від автомобіля який знаходився у його користуванні, а саме «Мересдес Бенс, Г 5,5 АМГ», Компресор 2006 року випуску, р/н НОМЕР_2 .

У січні 2015 року, коли потерпілого ОСОБА_6 було звільнено із утримання Дніпропетровського СІЗО, останньому стало відомо, що ОСОБА_5 належний йому автомобіль «Мересдес Бенс, Г 5,5 АМГ» Компресор 2006 року випуску, р/н НОМЕР_2 реалізувала ОСОБА_7 , 1984 року народження, а отримані від продажу гроші не віддала ні йому, ні його цивільній дружині ОСОБА_8 . Таким чином, своїми умисними шахрайськими діями ОСОБА_5 заволоділа грошовими кошами у сумі 50000 доларів США, що на момент вчинення злочину становить особливо великий розмір.

Підтвердженням показів потерпілого ОСОБА_6 стали покази свідка ОСОБА_8 , яка засвідчила вчинення шахрайських дій ОСОБА_5 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Зазначена норма встановлює вичерпний перелік осіб, на майно яких може бути накладено арешт це 1) підозрюваний; 2) обвинувачений; 3) особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За таких обставин, відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, оскільки не надано доказів того, що вказане житлове приміщення здобуде злочинним шляхом, в силу ст. 170 КПК України.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно наведеної норми, другою умовою для накладення арешту є те, що майно особи, яка відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, яке їх було повністю або частково перетворено.

Слідчим не надано жодних доказів того, що майно, на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 4 ст. 190 КПК України.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

У силу наведеної норми, арешт може бути накладений з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову на майно, що перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У даному випадку клопотання про арешт майна подане виключно з метою виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Проте, як вбачається із матеріалів клопотання ОСОБА_6 подав цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди на підставі якого він може подати заяву про накладення арешту у цивільному процесі згідно ст. 151 ЦПК України.

У силу ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено необхідності та обґрунтованості арешту майна.

Керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 170, ч. ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002061 від 27.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1