У Х В А Л А
16.12.2016 Справа №607/13306/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши у залі суду в м. Тернополі підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 09 березня 2016 року, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, не працює, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

встановив:

25 листопада 2016 року в провадження даного складу суду надійшов обвинувальний акт із додатками у вказаному кримінальному провадженні, із угодою про визнання винуватості, укладеною 21 листопада 2016 року у м. Тернополі між прокурором Тернопільського гарнізону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 беззастережно та в повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України, в обсязі повідомленої підозри від 21 листопада 2016 року, а саме в тому, що: усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, враховуючи дружні стосунки із директором державного підприємства «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_7 та як наслідок пов`язану із цим можливість вплинути на останнього, 19 квітня 2016 року приблизно о 19 год., перебуваючи у приміщенні бару «Романтика», що розташований на автомобільній дорозі М-12 «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка» км 154+550 праворуч, діючи умисно, протиправно, переслідуючи корисливий мотив та мету власного збагачення, одержав для себе від ОСОБА_8 частину грошових коштів в сумі 300 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 19 квітня 2016 року становило 7 645,43 грн., як неправомірну вигоду за вплив на прийняття особою уповноваженою на виконання функцій держави директором державного підприємства «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_7 рішення про прискорене та безперешкодне розроблення проекту землеустрою для ОСОБА_8 , він же, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, враховуючи дружні стосунки із директором Державного підприємства «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_7 та як наслідок пов`язану із цим можливість вплинути на останнього, 22 серпня 2016 року приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні кафе «Автопорт», що розташоване за адресою м. Тернопіль, вул. С.Будного, 40, продовжуючи свій злочинний умисел, протиправно, переслідуючи корисливий мотив та мету власного збагачення, одержав для себе від ОСОБА_8 другу частину грошових коштів в сумі 200 доларів США, що за курсом Національного банку України, станом на 22 серпня 2016 року, становило 5 052,48 грн., як неправомірну вигоду за вплив на прийняття особою уповноваженою на виконання функцій держави директором державного підприємства «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_7 рішення про прискорене та безперешкодне розроблення проекту землеустрою для ОСОБА_8 , чим вчинив одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 3692 КК України (в редакції Закону від 10 листопада 2015 № 770-VIII).

Також, сторонами погоджено покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 3692 КК України у виді штрафу розміром 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн.

Учасники підготовчого провадження в судовому засіданні, просять, кожен окремо, суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши сторін, вивчивши обвинувальний акт з додатками, виконавши вимоги ч.ч. 4, 6 ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд приходить до наступних висновків:

відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, крім іншого, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Згідно із п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Інкриміноване ОСОБА_3 діяння є корупційним злочином (див. примітку до ст. 45 КК України).

Частинами 1 та 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У другому абзаці п. 1 своєї постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як уже зазначалось вище, сторони погодили основне покарання у виді штрафу.

Водночас, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_3 був затриманий 22 серпня 2016 року без ухвали слідчого, суду. Це підтвердив і прокурор у судовому засіданні, додавши, що вказане затримання тривало три доби.

Частиною 2 ст. 176 КПК України визначено, що затримання особи є тимчасовим запобіжним заходом, який застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. а абз. 4 ч. 5 ст. 72 КПК України у строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Такий строк попереднього ув`язнення повинен бути зарахований до основного показання за правилами, передбаченими ст. 72 КПК України.

Так от, абз. 1-3 ч. 5 ст. 72 КПК України визначено, що у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку: 1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини; 2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті. При призначенні основного покарання, не зазначеного в частині першій цієї статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.

Узгоджене сторонами покарання у виді штрафу не передбачене ч. 1 ст. 72 КК України, а тому, у разі затвердження даної угоди і призначення ОСОБА_9 такого основного покарання, суд буде зобов`язаний повністю звільнити останнього від його відбування.

Отож, у такому випадку очевидно, що ситуація коли особа, яка вчинила корупційне діяння, не понесе за це жодного покарання, не відповідає інтересам суспільства, а тому у затвердженні даної угоди від відмовити, а кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 314, 468-474, 392 КПК України, суд,-

постановив:

відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 21 листопада 2016 року у м. Тернополі між прокурором Тернопільського гарнізону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 09 березня 2016 року, щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України, та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

ГоловуючаОСОБА_1