Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/171/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.08.2017 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження

№0000901 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2016 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долинська,

Кіровоградська область, українця, громадянина України,

розлучений, освіта професійно-технічна, працює ПП

«Барс», зареєстрований

АДРЕСА_1 , проживає

АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 24.10.2011 року Долинським районним судом Кіровоградської області від 24 жовтня 2011 року за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення у виді позбавлення волі строком на 4 роки, із випробуванням іспитовим строком 3 роки. Ухвалою згаданого вище суду від 22 липня 2013 року направлений для відбування покарання за вказаним вище вироком. звільненням від відбування покарання.

- 20.03.2015 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.03.2015 року звільнений умовно-достроково на 8 міс. 23 дні.
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком на за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2011 року ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 .

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він протягом жовтня-грудня 2015 року за усною домовленістю винаймав квартиру у ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

10 грудня 2015 року о 18 год. 00 хв. обвинувачений перебував у згаданій вище квартирі, де у нього виник умисел на викрадення чужого майна. ОСОБА_6 скориставшись тим, що господар квартири за місцем проживання відсутній, ніхто зі сторонніх осіб його не бачить, шляхом вільного доступу, з корисливих спонукань, повторно, таємно з кімнати розібрав та викрав побутове подвійне ліжко виготовлене з ДСП розміром 200х180 см вартістю 320 грн. та два матраци розміром 200х90 см кожен, загальною вартістю 320 грн. Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, що у подальшому було виявлено та вилучено працівниками поліції.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду щодо ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту строком на 5 місяців, на підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2011 року остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Свої вимоги мотивує тим, що при призначенні покарання не взято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі та визначив останньому остаточне покарання у виді арешту, а не у виді позбавлення волі як того вимагає закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до м`якості призначеного судом покарання.

До початку розгляду даного провадження по суті, прокурор змінив свої апеляційні вимоги і просив вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2016 року стосовно ОСОБА_6 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з мотивувальної та регулятивної частини вироку посилання на статті 71, 72 КК України. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 5 місяців. Врешті вирок районного суду залишити без зміни. Мотивуючи тим, що при ухваленні оскаржуваного вироку та призначенні Імшинецькому остаточного покарання районний суд помилково застосував положення статтей 71 та 72 КК України та шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2011 року призначив обвинуваченому покарання у виді арешту на шість місяців. Оскільки, судом не було враховано, що строк умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 за попереднім вироком фактично закінчився 05.12.2015 року, у той час як останній вчинив новий злочин 10.12.2015 року, а тому застосування згаданих статей закону в даному випадку є зайвим.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав змінені апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданої апеляцій, в якій не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних на законних підставах і досліджених у судовому засіданні доказах.

При цьому районний суд дотримався вимог змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у інкримінованому злочині, роз`яснив учасникам процесу правові наслідки визнання фактичних обставин справи і неможливість в подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

Суд першої інстанції, об`єктивно встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та правильно кваліфікував дії останнього за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції враховано тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, активно сприяв розкриттю злочину. Крім того, врахував і обставини, що пом`якшують призначене покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, які його обтяжують і дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши мінімальне покарання в межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення.

Вказане покарання, на думку колегії суддів, є виваженим.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами зміненої апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 згідно вироку Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2011 року був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, із випробуванням іспитовим строком 3 роки. Ухвалою згаданого вище районного суду від 22 липня 2013 року останній направлений для відбування покарання за вказаним вище вироком.

20.03.2015 року на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.03.2015 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 8 міс. 23 дні.

Відповідно до вказаного вище судового рішенням суду строк відбування покарання ОСОБА_6 за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2017 року закінчився 05 грудня 2015 року, а новий злочин обвинуваченим було вчинено 10.12.2015 року, тобто уже після фактичного відбуття обвинуваченим покарання.

За таких обставин, ОСОБА_6 під час вчинення злочину 10 грудня 2015 року, повністю відбув покарання за попереднім вироком.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому в даному випадку, суд першої інстанції необґрунтовано застосував положення ст.ст. 71, 72 КК України та частково приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком, тим самим допустив застосування закону, який не підлягає застосуванню.

А тому, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409, ст.413 КПК України, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року зміні в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2016 року, стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання на статті 71 та 72 КК України.

Важати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 5 місяців.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2