АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8738/17-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/174/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Тернопільської області матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 14 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2017 року задоволено клопотання ст. слідчого слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл., погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська-на-Амурі Хабаровського краю, укр., гр. України, з неповною середньою освітою, неодруженого, такого, що не працює, прож. в АДРЕСА_1 , судимого вироком Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 09 червня 2017 р. за ч.1 ст.209, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 48 000 грн. із покладенням на нього відповідних обовязків у випадку внесення такої.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 00 год 00 хв. 11 вересня 2017 р.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, старшим слідчим слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002325 від 13 липня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

У клопотанні зазначено, що 13 липня 2017 року близько 04 год 00 хв. ОСОБА_7 , який перебував по АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом віджиму вікна проник у кв. АДРЕСА_3 , що належить гр. ОСОБА_9 , звідки намагався викрасти майна на суму 25 000 грн.

Не вчинивши всі дії, які ОСОБА_7 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки того ж 13 липня 2017 року, одразу після залишення квартири, із викраденим майном його було затримано працівниками поліції.

13 липня 2017 року ОСОБА_7 у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Задовольняючи клопотання старшого слідчого, слідчий суддя зазначив, що з урахуванням особи підозрюваного, характеру вчинення злочину, а також тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_7 , а саме: позбавлення волі до 6 років у випадку визнання його винним у даному кримінальному провадженні, того, що він ніде не працює, не має міцних соціальних звязків, раніше судимий за навмисний злочин, судимість за який не погашена, існують ризики, що останній зможе переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш мякого запобіжного заходу, однак, з урахуванням існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та з метою їх запобігання, а також оцінюючи сукупність всіх обставин, передбачених ст.178 КПК України, прийшов до висновку про неможливість застосування більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою із визначенням суми застави, яка достатньою мірою буде гарантувати виконання ОСОБА_7 покладених на нього обовязків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки вважає її незаконною та необгрунтованою, та постановити нову ухвалу, якою запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 змінити на домашній арешт у певний період доби по місцю його постійного проживання із застосуванням електронного засобу контролю із грошовою заставою в сумі 32 000 грн.

Зокрема, зазначає, що ні у клопотанні слідчого, ні прокурором у судовому засіданні не доведена недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, які могли б запобігти можливим ризикам, вказаним у клопотанні слідчого, що відповідно до ч. 3 ст. 176 ч. 4 ст. 194 КПК України є підставою відмови у задоволенні такого клопотання.

Слідчим суддею у своїй ухвалі також не наведено будь-якого обґрунтування про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, який би міг запобігти тим ризикам, що, на думку слідчого судді, мають місце.

Вказує, що усім тим можливо існуючим ризикам у кримінальному провадженні може запобігти запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби за адресою його постійного місця проживання та із застосуванням електронного засобу контролю.

Перебуваючи під вказаним запобіжним заходом, підзахисний, на думку адвоката, не зможе покинути своє постійне місце проживання, а будь-які спроби будуть припиненні працівниками поліції через електронний засіб контролю.

При цьому зазначає, що сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило би презумпції невинуватості, як це зазначено у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, Харченко проти України, Хайредінов проти України та ін.

Звертає увагу Апеляційного суду і на те, що до клопотання органу досудового слідства долучені копії матеріалів кримінального провадження, які ніким не завірені, відповідно, вони не можуть являтися копіями в розумінні кримінального процесуального законодавства, а тому не можуть слугувати доказами на підтвердження будь-яких фактів.

Також зазначає, що підозрюваний не володіє в достатній мірі українською мовою, а тому органом досудового розслідування йому було вручене письмове повідомлення про підозру на російській мові після спливу 24 год. з моменту затримання. що є порушенням закону.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, в провадженні старшого слідчого слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002325 від 13 липня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

13 липня 2017 року в порядку ст.208 КПК України із викраденим майном ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції

13 липня 2017 року ОСОБА_7 у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

14 липня 2017 року старший слідчий слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні його під час досудового розслідування належить утримувати під вартою.

14 липня 2017 р. ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду вказане клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 48 000 грн. та з покладенням на нього відповідних обовязків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам - є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та відомості про його особу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії № 26772/95).

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання ст.слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави відповідно до ч.ч.4,5 ст.182 КПК України саме в сумі 48 000 грн.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи значну суспільну небезпеку вчиненого злочину, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід із встановленням розміру застави у вказаній сумі з покладенням на нього відповідних обовязків зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

На об`єктивне переконання колегії суддів Апеляційного суду сукупність всіх даних дає достатні підстави вважати ймовірною причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, що є підставою для застосування щодо підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного є безпідставними посилання захисника на необґрунтованість підозри.

Крім того, не є переконливим твердження захисту про долучення до клопотання органу досудового слідства матеріалів, які з наведених вище підстав не є копіями, а тому, на думку адвоката, останні не можуть слугувати доказами на підтвердження будь-яких фактів.

Так, відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У клопотанні органу досудового слідства відповідно до вимог ч.1 ст.184 КПК України міститься лише виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Тобто копії долучених до клопотання органу досудового слідства документів з огляду на наведене не є доказами в розумінні кримінального процесуального законодавства, а лише матеріалами, які підтверджують фактичні обставини справи, що не позбавляє підозрюваного, обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 193 КПК України мати право досліджувати речові докази, документи, показання, на які посилається прокурор, та надавати речі, документи, показання інших осіб на спростування доводів прокурора.

Не є порушенням закону і твердження останнього про те, що ОСОБА_7 переклад на російську мову письмового повідомлення про підозру був наданий після спливу 24 год. після затримання, як це передбачено ст.278 КПК України, оскільки в судовому засіданні Апеляційного суду підозрюваний зазначив, що він має неповну середню освіту (9 кл.), вчився в середній школі в Україні, а саме Запорізькій обл., де вивчав українську мову, а тому у слідства, на думку колегії суддів, не було нагальної потреби надавати останньому можливість користатися послугами перекладача. Дане клопотання на досудовому слідстві, на думку колегії суддів, свідчило лише про бажання захисту штучно затягнути момент оголошення підозри останньому.

Дотично цей висновок колегії суддів підтвердив і сам підозрюваний в судовому засіданні, зазначивши, що українську мову він вивчав, розуміє, послуг перекладача не потребує, суть оголошеної підозри, а в подальшому і оголошеного апеляційним судом щодо нього рішення про залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою зрозумів.

За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в певний період доби, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів Апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 липня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002325 від 13 липня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, якою клопотання старшого слідчого слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл., погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 задоволено та застосовано до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 11 вересня 2017 року із визначенням розміру застави у сумі 48 000 грн. та покладенням на нього обовязків у випадку її внесення, а саме: 1) зявлятися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження;2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи- залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2