Ухвала

19 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 28 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 березня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а:
зі змісту касаційної скарги прокурора вбачається, що він не погоджується з вказаними судовими рішеннями.

Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є, судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, прокурор вказаних вимог процесуального закону не дотримався.

Так, прокурор у касаційній скарзі, вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність як на підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, не наводить належного обґрунтування зазначених позицій з огляду на положення статей 412, 413 КПК України.

Крім того, у касаційній скарзі не наведено, з огляду на положення статей 412, 413 КПК України, обґрунтувань щодо незаконності чи необґрунтованості оскаржуваного рішення суду першої інстанції, про скасування якого прокурор також ставить питання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України та п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 28 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 березня 2017 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ОСОБА_1 ___________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3