Справа № 146/1281/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" березня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_5 ,
представника ювенальної провенції ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
04 березня 2016 року, біля 11 години 35 хвилин, неповнолітній ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні 5 Б класу НВК Томашпільської ЗОШ І-ІІІ ступенів - гімназії, що розташована в смт. Томашпіль, вул. Ігоря Гаврилюка, 69 Томашпільського району Вінницької області, побачивши у шкільному портфелі, який був розстебнутий та знаходився на стільці, мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Jazz» чорного кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , належний ОСОБА_4 , яким користувався його неповнолітній син ОСОБА_10 , умисно, з метою заволодіння чужим майном, користуючись тим, що у зазначеному класі нікого не має і ніхто не бачить, таємно викрав мобільний телефон марки «Bravis» моделі «Jazz» чорного кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта №2375/16-21 від 23.09.2016 становить 352 гривні 40 копійок з сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , вартістю 12 гривень, після чого з місця події зник, завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 364 гривні 40 копійок.
В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_7 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що 04 березня 2016 року, перебуваючи в приміщенні Томашпільської школи, зайшов до класу, де навчаються його менші брати, аби забрати їх зі школи. Оскільки братів не було в класі, він підійшов до місця за яким сидять останні. На одній із парт він помітив мобільний телефон, який поклав собі в кишеню, після чого вийшов з класу.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 в судовму засіданні пояснила, що обвинувачений є її сином та проживає разом із нею. Зазначила, що про викрадення мобільного телефону їй не було відомо. Сина охарактеризувала з позитивної сторони. Зазначила, що такий випадок за участі ОСОБА_7 стався вперше.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що на день народження сина у якості подарунка, купив йому мобільний телефон марки «Бравіс». В перших числах березня 2016 року до нього зателефонував старший син та повідомив, що у ОСОБА_11 зник мобільний телефон. Після чого, він звернувся до правоохоронних органів з заявою про викрадення мобільного телефону. Зазначив, що після проведення розшукових заходів, даний телефон був вилучений у обвинуваченого та повернений йому. Претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 не має.
В судовому засіданні допитаний за участю законного представника неповнолітній свідок ОСОБА_10 пояснив, що 04 березня 2016 року біля 12:00 год у нього було викрадено мобільний телефон, який він зберігав у шкільній сумці, що знаходилася на стільці в класі Томашпільської школи-гімназії.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_12 за участю законного представника ОСОБА_8 суду пояснив, що навчається в 6-му класі Томашпільської ЗОШ-гімназії. Обвинувачений ОСОБА_7 доводиться йому братом. В березні 2016 року у його однокласника ОСОБА_10 зник мобільний телефон. Зазначив, що також в березні 2016 року брат приходив до школи та чекав доки закінчаться уроки, щоб забрати їх зі школи. Згодом вдома брат показував йому мобільний телефон чорного кольору, який казав, що знайшов.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_13 за участю законного представника ОСОБА_8 , пояснив, що є учнем 6-го класу Томашпільської школи-гімназії. 04 березня 2016 року до школи приходив його старший брат ОСОБА_7 та чекав доки закінчаться уроки, щоб забрати їх з братом зі школи. Згодом йому стало відомо, що у його однокласника ОСОБА_4 зник мобільний телефон, який останній зберігав у задньому кармані шкільної сумки. Через деякий час ОСОБА_7 показував йому вдома мобільний телефон, який казав, що знайшов.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що в вересні 2016 року він був запрошений працівникамит поліції у якості понятого під час видачі ОСОБА_7 викраденого ним мобільного телефону. Вказав, що даний мобільний телефон обвинувачений видав добровільно, без будь-якого тиску на нього. Також зазначив, що під час видачі мобільного телефону, крім нього був ще один понятий та законний представник обвинуваченого.
Інспектор з ювенальної провенції сектору провенції Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 у судовому засіданні охарактеризував обвинуваченого ОСОБА_7 з позитивної сторони.
Представник служби у справах дітей Томашпільської РДА ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що службою по справах дітей збиралася інформація стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 , складався звіт.
Було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю ОСОБА_8 та вітчимом ОСОБА_15 . Дана сім`я не перебуває під соціальним інспектуванням РЦ ЦСССДМ. Обвинувачений навчається в Комаргородському ВПУ за спеціальністю «Тракторист-машиніст с/г машин та устаткування. Водій автотранспортних засобів (категорія «С»)». Згідно характеристики виконавчого комітету Олександрівської сільської ради в побуті та громадських місцях веде себе добре. Скарг від жителів територіальної громади на нього не надходило. У вільний час займається спортом, товариський, з однолітками підтримує дружні відносини.
Дії ОСОБА_7 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановленні.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, на диспансерному психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває, характеризується позитивно, вину визнав, позицію державного обвинувача та потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у виді штрафу, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 має власний дохід, що підтверджується довідкою про доходи № 187 від 28 вересня 2016 року, виданої Комаргородським вищим професійним училищем, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої сторони.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов ОСОБА_4 не пред`являв, тому суд роз`яснює потерпілому, що він, як особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному проваджені, відповідно до вимог ч.7 ст.128 КПК України, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченогоч. 1 ст.185 КК України та призначити йому покаранняу виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 352,40 грн (триста п`ятдесят дві гривні 40 коп).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1