АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 16 січня 2017 року апеляційну скаргу процесуального керівника у кримінальному провадженні, прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2016 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рівне, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 218-1 КК України,
за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою судді частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначенийпроміжок доби, яким заборонено підозрюваному з 20:00 год. до 08:00 год. наступної доби залишати квартиру АДРЕСА_2 з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, до 03 лютого 2017 року.

В ухвалі слідчий суддя, врахувавши обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, встановлені в судовому засіданні ризики та дані про особу підозрюваного, характер вчиненого кримінального правопорушення, дійшов висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у визначений проміжок доби, із покладенням на нього певних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України. Оскільки саме такий запобіжний захід, з урахуванням усіх обставин справи, буде достатнім і спроможним забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .
Прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилається на наявність існування ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

На думку прокурора, застосовний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Разом з тим зазначає, що слідчий суддя не надав належної оцінки наданим стороною обвинувачення доказам на підтвердження необхідності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Також, судом не враховано тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_6 підозрюється, які мають значний ступінь небезпеки та безпрецедентний резонанс у суспільстві, а також з огляду на розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, очевидність настання ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, на переконання автора апеляційної скарги суддя безпідставно врахував дані про особу підозрюваного, зокрема, погіршений стан здоров`я останнього та сімейний стан.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, доводи захисників та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 02 червня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 000558, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 218-1 КК України.

12 серпня 2016 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах та доведення банку до неплатоспроможності, що завдало великої матеріальної шкоди державі.

13 серпня 2016 року Шевченківським районним судом міста Києва відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 08 жовтня цього ж року вищевказаним судом було продовжено до 06 грудня 2016 року.

01 грудня 2016 року постановою заступника прокурора міста Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців.

02 грудня 2016 року старший слідчий в особливо важливих справа слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2016 року, вищевказане клопотання старшого слідчого задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений проміжок доби, яким заборонено підозрюваному з 20:00 год. до 08:00 год. наступної доби залишати квартиру АДРЕСА_2 з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, до 03 лютого 2017 року.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні старшого слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання продовження запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дослідив документи, долучені до клопотання слідчого, які підтверджують обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 , з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, врахувавши конкретні обставини справи та дані про особу ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, соціальні зв`язки, зокрема, що він є особою раніше не судимою, має постійне місце реєстрації та проживає в м. Києві, має міцні соціальні зв`язки, які є стримуючим фактором від уникнення від слідства та суду, одружений, має на утриманні та вихованні двох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку та дружину, від слідства та суду не ухиляється, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому доводи прокурора з цього приводу є безпідставними.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_6 під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що застосовний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах провадження відсутні дані, які б обґрунтовували дане твердження. А також у судовому засіданні прокурор заявила, що будь-яких зауважень до процесуальної поведінки підозрюваного, під час перебування його під домашнім арештом, на даний час не має і на виклики органу досудового розслідування він прибував своєчасно.

Доводи прокурора про те, що слідчий суддя не надав належної оцінки наданим стороною обвинувачення доказам на підтвердження необхідності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та не врахував тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останній підозрюється, які мають значний ступінь небезпеки та безпрецедентний резонанс у суспільстві є не переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2016 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначенийпроміжок доби, яким заборонено підозрюваному з 20:00 год. до 08:00 год. наступної доби залишати квартиру АДРЕСА_2 з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, до 03 лютого 2017 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу процесуального керівника у кримінальному провадженні, прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/166/2017 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1