1кс/755/2732/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"01" червня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районний суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №4 та слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою в якій просить зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 розглянути його клопотання від 11.05.2017 року, а слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 вчинити певні дії.
В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив її задовольнити, прокурор ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував, оскільки ОСОБА_4 не є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
В силу ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів скарги у провадженні Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.07.2016 року за № 0010386, по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.
Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
В матеріалах кримінального провадження відсутня постанов про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим.
Згідно ст.110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Відповідно до ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
11.05.2017 року ОСОБА_4 до Київської місцевої прокуратури №4 подав клопотання /вх. № 1075/, однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурором, в порядку ст. 220 КПК України, клопотання ОСОБА_4 до цього часу не розглянуто.
Щодо вимоги ОСОБА_4 про визнання дій прокурора та слідчого неправомірними, то відповідно до ст.307 КПК України, слідчий суддя, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, постановляє ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи те, що визнання дій прокурора та слідчого неправомірними КПК України не передбачено, слідчий суддя приходить до висновку, що в цій частині скарга задоволенню не підлягає.
Крім того, досудове розслідування, відповідно до ч.2 ст.38 КПК України, здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою.
Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Слідчий, прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення /ст.94 КПК України/.
Разом з тим слідчий суддя не уповноважений зобов`язувати слідчого вчиняти ті чи інші дії, які ОСОБА_4 зазначив в прохальній частині скарги, оскільки прийняття цілого ряду процесуальних рішень віднесене до виключної компетенції слідчого, прокурора.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №4 та слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві задовольнити частково.
Зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 розглянути клопотання ОСОБА_4 від 11.05.2017 року /вх. № 1075/ у кримінальному провадженні №0010386 від 21.07.2016 року, в порядку ст.220 КПК України.
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя