Справа № 466/1410/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«09» березня 2017 року Шевченківський рzайонний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000427 від 31 січня 2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в:

30 січня 2017 року близько 18.00 год. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в маршрутному таксі №41, на перехресті вул. Липинського та пр. Чорновола у м. Львові маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто із по сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу з правої зовнішньої кишені курточки потерпілої ОСОБА_6 таємно викрав мобільний телефон марки «Gsmart», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . В подальшому під час висадки та посадки пасажирів на зупинці громадського транспорту, неподалік пр. Чорновола,61 у м. Львові, будучи викритий потерпілою ОСОБА_6 та випадковим свідком ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу до кінця, втік з місця скоєння злочину з викраденим майном, чим заподіяв матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на суму 1600 грн.

В ході досудового розслідування між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 27 лютого 2017 року в м. Львові відповідно до вимог ст. 471 КПК України була укладена угода про примирення між сторонами кримінального провадження, яка долучена до обвинувального акту. За умовами вищевказаної угоди ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі дев`яносто п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (одна тисяча шістсот п`ятнадцять гривень).

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема сплатити штраф у розмірі 1615гривень(дев`яносто п`ять неоподаткованих мінімумів доходів громадян).

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення та пояснила, що на неї не чинився будь-який тиск при підписанні угоди. Крім цього зазначила, що жодних претензій до обвинуваченого не має, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 на досудовому слідстві повністю відшкодував їй завдані збитки.

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України, за кваліфікуючою ознакою - відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відтак суд вважає, що слід затвердити угоду про примирення між сторонами кримінального провадження з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 471 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, учасники судового провадження просять таку угоду затвердити, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч.1 ст. 186 КК України, характеру і тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого ОСОБА_5 та укладення даної угоди між сторонами кримінального провадження було добровільним.

Підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про примирення суд не вбачає.

Мобільний телефон марки «Gsmart», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який визнаний речовим доказом, слід повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 471, 474, 475 КПК України, суд

з а с у д и в:

затвердити угоду про примирення між сторонами кримінального провадження, яка укладена 27 лютого 2017 року в м. Львові між потерпілою ОСОБА_6 , з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_8 , з другої сторони, в кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 січня 2017 року за №0000427, відносно ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі дев`яносто п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (одну тисячу шістсот п`ятнадцять гривень).

Мобільний телефон марки «Gsmart», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який визнаний речовим доказом, повернути потерпілій ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1