АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/503/2017 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 00139797 відносно обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

смт Білозерка Херсонської обл., зареєстрованого в

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.06.2012 Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, із застосування ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки;

- 26.05.2016 Херсонським міським судом Херсонської області за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 26.05.2016 більш суворим за цим вироком, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 03 вересня 2015 року приблизно о 06 год., перебуваючи біля зупинки громадського транспорту по вул. Жукова, 25/21 в м. Києві, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшли до потерпілого ОСОБА_10 , стали перед ним, тим самим подавили волю потерпілого до опору, після чого ОСОБА_6 шляхом ривка з руки потерпілого повторно відкрито викрав мобільний телефон, вартістю 1700 грн., після чого виказав вимогу про передачу іншого майна, на що потерпілий ОСОБА_10 віддав останнім 13 грн., після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_6 29 вересня 2015 року приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи навпроти буд. 27 по вул. Кіото в м. Києві, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , підійшли до ОСОБА_11 , діючи умисно, застосовуючи до нього насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, заволоділи рюкзаком потерпілого, в якому знаходились нетбук, гаманець, особисті документи, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, грошові кошти, 2 флеш карти, USB перехідник, карта пам`яті, навушники, ручка-стилус, USB подовжувач 2 шт., зарядний пристрій, а всього на загальну суму 6306 грн. 28 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання до 4 років і згідно вимог ч.4 і ч.1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів з врахуванням вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 26.05.2016 шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом не повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу, а саме, що він вину визнав повністю та щиро покаявся, сприяв розкриттю правопорушень, допомагав слідству, пообіцяв після відбуття покарання влаштуватись на роботу, займатись суспільно-корисною працею. Також просить врахувати його молодий вік та те, що він не має намірів у майбутньому продовжувати злочинну діяльність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти неї заперечив, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб, є правильною.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і є правильним.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, обставини справи, дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, задовільну характеристику з місця навчання, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, і правильно призначив йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, з яким колегія суддів погоджується, як з необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 про молодий вік ОСОБА_6 і те, що він пообіцяв після відбуття покарання влаштуватись на роботу, займатись суспільно-корисною працею та не має намірів у майбутньому продовжувати злочинну діяльність, не є підставою для пом`якшення обвинуваченому покарання.

На підставі викладеного, з урахуванням особи ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, підстав для пом`якшення йому покарання, про що просить в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Таким чином, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 жовтня 2016 року по 10 квітня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді _______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4