Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/452/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 186 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора

захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000846 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 березня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Компаніївка Кіровоградської області, українець, громадянин України, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , працює неофіційно водієм ПП «Килівник», раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднане з проникненням у житло за таких обставин:

21.01.2017 року, близько 15.30 год., ОСОБА_7 перебував біля будинку АДРЕСА_2 . У цей момент у нього виник умисел на протиправне заволодіння чужого майна, належного ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_7 шляхом застосування фізичної сили, не відкриваючи замку дверей, відтіснив їх, тим самим проник в середину квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку, де в одній з кімнат на ліжку відпочивала ОСОБА_8 . Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 , перебуваючи у кімнаті квартири, з метою позбавлення волі та припинення опору ОСОБА_8 , наніс їй один удар рукою у праву частину обличчя, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Після чого, ОСОБА_7 продовжуючи діяти з єдиним злочинним умислом, шляхом ривка із рук потерпілої відкрито заволодів мобільним телефоном марки «HTC Desire 620G dual sim», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , сірого кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта №35 від 23.01.2017 року становить 2800 грн. В подальшому, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2800 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок районного суду в частині призначення покарання його підзахисного за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання, встановивши 1 рік 6 місяців іспитового строку.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом при постановлені вирок не взято до уваги пом`якшувальної обставини, те що засуджений активно сприяв зі слідством, добровільно надавав показання. приймав участь в слідчих діях, та повернув потерпілій викрадений мобільний телефон, визнав свою провину у вчиненні ним злочину та розкаявся, тому вважає, що ухвалений вирок скоріше є карою, а не призначенням засудженій особі міри покарання для її виправлення.

Відповідно до ст.66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, та інші обставини, що не зазначенні в ч. 1 ст.66 КК України.

Обставини, які б обтяжували покарання судом та досудовим слідством не було встановлено.

Вчинене кримінальне правопорушення засудженим ОСОБА_7 є тяжким злочином, але від якого не настали більш тяжкі наслідки, так як він добровільно повернув викрадений телефон у потерпілої та усунув ті негативні наслідки.

Крім того ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної працює, на даний час примирився з потерпілою, остання не наполягала на призначенні суворого покарння, а тому для суспільства принесе більше користі перебуваючи на волі.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає. Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 186 КК України, як вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднане з проникненням у житло

Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що районний судом винесено надто суворий вирок, колегія суддів вважає необґрунтованими та належним чином не вмотивованими.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із оскаржуваного вироку місцевого суду, обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, як на такі, що їх не достатньою мірою враховано при призначенні покарання, судом першої інстанції повністю враховані.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особам.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винуватого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, на обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, осудний, раніше не судимий, викрадений мобільний телефон повернув потерпілій, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що покарання необхідно призначити в межах санкції ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Доводи захисту стосовно призначення районним судом покарання, яке на думку захисту є карою, не відповідають дійсності оскільки ОСОБА_7 призначено у виді позбавлення волі терміном 4 роки, яке є мінімальним покарання, передбаченим санкцією статті закону, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, при цьому захистом не ставиться питання про призначення покарання ОСОБА_7 із застосуванням вимог ст. 69 КК України, а саме призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Крім того, не можливо задовольнити апеляційні вимоги захисту стосовно того зменшення іспитового строку з 3 років на 1,5 оскільки ОСОБА_7 вчинив умисне корисливий злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, додатковим об`єктом даного кримінального правопорушення є здоров`я та фізична недоторканість особи, за яке санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обране обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, відповідає меті і засадам призначення покарання, є не тільки обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, але й є справедливим.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 березня 2017 року, яким його було засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4