Справа № 466/5115/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2017 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002773 від 03.07.2017 року щодо обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, із середньою спеціальною освітою, не працевлаштованого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, дітей на утриманні не має, не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_2

про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_7

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 03.07.2017, близько 01:30 год., знаходячись на площадці біля будинку № 6-б, що на вул.Грінченка у м. Львові, маючи умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , який, шляхом розбиття скла кришки багажного відділу, проник у салон автомобіля марки «ЗАЗ Таврія» д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску, та сівши за кермо, шляхом пошкодження проводів контактної групи замка запалювання, намагався запустити двигун. Після декількох невдалих спроб запуску двигуна, продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_3 під час того, як ОСОБА_4 , сидячи за кермом, координував напрямок руху автомобіля, виштовхав вказаний транспортний засіб з місця паркування, внаслідок чого обвинувачені, всупереч волі власника, незаконно заволоділи автомобілем марки «ЗАЗ Таврія» д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску, що належить потерпілому ОСОБА_6 .

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кваліфікуються як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнали повністю та пояснили, що вони підтверджують обставини, викладені в обвинувальному акті. Спільно відшкодували потерпілому матеріальну та моральну шкоду. Просять суворо не карати.

Будучи у суді потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про підтвердження розрахунків за нанесення матеріальної шкоди та повідомив, що жодних претензій до обвинувачених немає. Щодо призначення міри покарання, то просив призначити таку без реального відбуття покарання.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинувачених та потерпілого.

Крім повного визнання обвинуваченими своєї винуватості, їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході судового розслідування доказами, виправдальними показаннями обвинувачених, показаннями потерпілого, доказами, що характеризують особу обвинувачених.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.289 КК України, - як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. „Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше згідно ст. 89 КК України не судимий, його посередню характеристику з місця проживання, щире каяття та відшкодування шкоди, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає, вважає, що покарання слід обрати в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його посередню характеристику з місця проживання, щире каяття та відшкодування шкоди, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає, вважає, що покарання слід обрати в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі.

З урахуванням обставин справи та особи обвинувачених, які є особами молодого віку на обліках у психо- та наркодиспансерах не перебувають: ОСОБА_3 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, матеріальну та моральну шкоду відшкодували, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину суд вважає, що їх виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Речовий доказ автомобіль марки «ЗАЗ Таврія» д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , ОСОБА_4 домашній арешт залишити до набрання вироком законної сили, але не довше як визначено в ухвалі суду.

Речовий доказ автомобіль марки «ЗАЗ Таврія» д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1