Справа № № 585/2027/17
Номер провадження 1-в/585/239/17
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
20 червня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючого покарання в Роменській ВК УДПтСУ в Сумській області № 56,

про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на 15 років позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з даним клопотанням. Свої вимоги мотивував тим, що він засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2007 року за ст.ст. 115 ч.2 п.6, 121 ч.1, 147 ч.2, 187 ч.4, 189 ч.2, 263 ч.1, 289 ч.3, 296 ч.4 КК України до довічного позбавлення волі. Законодавством України не передбачено можливості звільнення від відбування покарання засудженого до довічного позбавлення волі, а інститут помилування в нашій державі не працює. Рішенням Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року «Вінтер та інші проти Сполученого королівства Великобританія», суд дійшов висновку, що рішення засудити позивачів до довічного тюремного ув`язнення, без можливості його перегляду, не відповідає ст.3 Конвенції, оскільки держава - відповідач не передбачила обмеження у часі відбування покарання та можливості умовно-дострокового звільнення таких осіб. Єдиною альтернативою довічному позбавленню волі в Україні є покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 15 років, яке має граничний строк відбуття та обмеження у часі, як і передбачає умовно - дострокове звільнення, а отже не порушує ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст.28 Конституції України. Засуджений ОСОБА_5 просить визнати застосоване до нього покарання у вигляді довічного позбавлення волі таким, що порушує ст. 3 Конвенції та ст. 28 Конституції України - піддає його тортурам, та просить замінити йому невідбуту частину покарання довічного позбавлення волі, на обмежений альтернативний час - 15 років позбавлення волі, як максимально встановлений законодавством згідно п.11 ч.1 ст. 51 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Додатково зазначив, що під час порушення кримінального провадження злочин кваліфікували за ч.1ст.115 КК України, а тому є всі підстави змінити йому призначене покарання з довічного позбавлення волі на 15 років позбавлення волі.

В судовому засіданні прокурор вважав, що клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на те, що законодавством не передбачено вирішення судом питання заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив його задовольнити мотивуючи тим, що засуджений посилається конкретно на рішення Європейського суду та Конвенцію про права людини, які суд має застосувати.

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Згідно ч. 3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року ОСОБА_5 засуджений за ст.ст. 121 ч.1, 147 ч.2, 187 ч.4, 189 ч.2, 263 ч.1, 289 ч.3, 296 ч.4, 115 ч.2 п.6, 70 ч.1 КК України і йому призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахується з 04 березня 2004 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 19 лютого 2008 року указаний вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року залишено без змін (а.с. 15 - 24).

Таким чином, вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року набрав законної сили 19 лютого 2008 року.

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За злочин, передбачений п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Призначене вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року ОСОБА_5 покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України, які діяли на момент вчинення ним злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, які відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст. 82 КК України може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Статтею 51 КК України передбачені види покарань до осіб визнаних винними у вчиненні злочину, зокрема, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

При розгляді клопотання засудженого суд виходить з вимог ч.1 ст.82 КК України, якою передбачена лише можливість заміни більш м`яким покаранням, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк. Така заміна до призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі, не передбачена і можлива виключно на підставі ч.2 ст.87 КК України, що виходить за межі повноважень суду.

Посилання засудженого ОСОБА_5 на порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританії» в частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно - дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, суд вважає недоцільним, оскільки в такому випадку на виконання рішення Європейського суду держава повинна внести зміни до законодавства на усунення встановлених судом порушень, а відтак, до прийняття відповідного Закону, вирішення судом порушеного в клопотанні засудженого питання законодавчо не передбачено. Крім того, в п.109 цього ж рішення ЄС костатовано, що «.. якщо національне законодавство дає можливість перегляду довічного позбавлення волі з метою його заміни, пом`якшення, звільнення чи про умовно-дострокове звільнення засудженого, цього буде достатньо, щоб задовольнити вимоги ст.3 Конвенції.» Статтею 87 ч.2 КК України передбачено заміна довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років позбавлення волі актом про помилування, який відповідно до ч.1 ст.87 КК України належить до компетенції Президента України.

За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на 15 років позбавлення волі, немає.

Крім того, суд звертає увагу засудженого, що відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, про що подаються відповідні докази.

Керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на 15 років позбавлення волі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали суду.

Копію ухвали негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники можуть отримати копію в Роменському міськрайонному суді Сумської області.

Суддя: підпис…
Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1