Справа №591/3956/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/46/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши матеріали кримінального провадження №591/3956/15к за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29 червня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 3.09.2015р. за ст.ст.190 ч.2, 70 КК України до 1 року позбавлення волі,

засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_7 , в яких:

- прокурор остаточно просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_9 засуджений цим вироком суду та вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 3 вересня 2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі. Зарахувати у строк відбування покарання відбуте ним покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.09.2015р., починаючи з 01.05.2015р. За правилами ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його перебування у СІЗО з 25.08.2015р. по 20.09.2016р. включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі;

- потерпіла ОСОБА_7 просить вирок щодо ОСОБА_9 скасувати за невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким збільшити йому міру покарання.

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 29 червня 2016 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 України та призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_9 засуджений цим вироком суду та вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 3 вересня 2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Стягнуто процесуальні витрати 245 грн. 52 коп.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що судом допущена необ`єктивність в оцінці даних про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за вчинення ряду корисливих злочинів, висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти злочини, один з яких є тяжким. Посередні характеристики за місцем мешкання і навчання, вік та сімейний стан обвинуваченого не можуть розцінюватися як обставини, що пом`якшують покарання, до того ж поза увагою суду залишилась характеристика ОСОБА_9 , згідно якої він притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП, перебуває на профілактичному обліку з діагнозом: епізодичне вживання канабіноїдів, визнав свою вину у вчиненому лише під впливом беззаперечних доказів, а висновки суду щодо щирого каяття обвинуваченого не ґрунтуються на будь-яких його активних діях по відшкодуванню заподіяної потерпілим шкоди.

В поданих змінах та доповнення до апеляційної скарги прокурор, не змінюючи вимог про скасування вироку та ухвалення нового у зв`язку з його м`якістю, наголошує і на необхідності зазначення в резолютивній частині рішення конкретної дати, а саме 1 травня 2015 року, з якої обліковується покарання, призначене за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 3 вересня 2015 року та разом з тим наполягає на безпідставному не зарахуванні судом ОСОБА_9 строку попереднього ув`язнення у строк його покарання та вважає, що на підставі ст.72 ч.5 КК України його необхідно рахувати з 25 серпня 2015 року по 20 вересня 2016 року включно.

Потерпіла ОСОБА_7 в обґрунтування своїх апеляційних вимог, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , вказує, що щире каяття та визнання обвинуваченим своєї вини не відповідають дійсності з огляду на те, що у вчиненні злочину останній зізнався тільки через беззаперечні докази, а завдана їй шкода не відшкодована і до цього часу, з позовною заявою вона не зверталася через те, що батьки ОСОБА_11 пообіцяли відшкодувати заподіяну їй шкоду в добровільному порядку, в той же час сам обвинувачений жодних дій щодо відшкодування вартості викрадених у неї золотих виробів не вживав. Вважає, що враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 стан його здоров`я, молодий вік та характеристики не можуть бути визнані як пом`якшуючі обставини, враховуючи відсутність будь-яких даних про наявні хвороби, перебування на обліку у лікаря нарколога, стандартність характеристики по місцю проживання, а також притягнення до адміністративної відповідальності та вчинення ряду умисних корисних злочинів у молодому віці.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що 12 березня 2015 року близько 16 години знаходячись у приміщенні магазину ТОВ «ЕКО» по вул. Горького, 52 в місті Суми, повторно, шляхом вільного доступу, з полиці магазину таємно викрав дві упаковки філе риби «Лосось Flagman 300 гр.», вартістю 339 грн. 80 коп., завдавши тим самим матеріальну шкоду ТОВ «ЕКО» на вказану суму.

Крім того, 30 квітня 2015 року близько 9.30 години ОСОБА_9 , знаходячись поблизу АЗС «БРСМ Нафта», що розташована поблизу будинку №22 по вулиці Інтернаціоналістів в місті Суми, повторно, відкрито, шляхом ривку з шиї раніше незнайомої йому ОСОБА_7 , викрав належні останній золотий ланцюжок з кулоном, завдавши тим самим потерплій матеріальну шкоду на загальну суму 6440 грн.20 коп.

Заслухавши доповідь судді про обставини кримінального провадження та зміст апеляційних скарг, доводи прокурора та потерпілої ОСОБА_7 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Судом правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження та зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні крадіжки чужого майна та у вчиненні ним грабежу та його дії за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України кваліфіковані правильно. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, зокрема показаннях самого обвинуваченого у судовому засіданні, в яких він повністю визнавав себе винним у скоєнні інкримінованих йому злочинів.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, відповідно до п.2,3 ч.1 ст.65 КК України та п.п.1-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом враховано ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості та тяжким, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, його вік, сімейний стан, стан його здоров`я, при цьому обставинами, які пом`якшують покарання, слід вважати зокрема те, що свою вину у вчиненому обвинувачений визнав повністю, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочинів.

Доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої в частині м`якості призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання колегія суддів вважає не обґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Зокрема не є обґрунтованими твердження потерпілої та прокурора в частині того, що обвинувачений не працевлаштувався та не вживав заходів по відшкодуванню заподіяної ним шкоди, оскільки останній в процесі досудового розслідування та судового розгляду перебував під вартою.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційних скарг в частині необґрунтованого врахування судом першої інстанції пом`якшуючою покарання обставиною визнання вини обвинуваченим, з причин того, що ОСОБА_9 визнав свою вину у вчиненому лише під впливом беззаперечних доказів, оскільки у вироку суд вказав як пом`якшуючу обставину не лише визнання вини, а й щире каяття, та вказана пом`якшуюча обставина прямо передбачена ч.1 ст.66 КК України.

Твердження прокурора про те, що посередні характеристики за місцем мешкання і навчання, вік та сімейний стан обвинуваченого не можуть розцінюватися як обставини, що пом`якшують покарання, на думку колегії суддів є помилковими, оскільки суд ці дані вказав як характеризуючі особу обвинуваченого.

Що стосується доводів апеляційних скарг про неврахування судом даних про перебування обвинуваченого на профілактичному обліку у нарколога та його притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів не вважає ці дані достатніми підставами вважати визначену ОСОБА_9 міру покарання м`якою.

Не є також підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції не зазначення судом конкретної дати, з якої слід зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання відбуте покарання за попереднім вироком, оскільки дане питання може бути вирішено відповідно до вимог п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироку.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України слід зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_9 строк його перебування у Сумському СІЗО для участі у даному кримінальному провадженні з 4 січня 2016 року по 23 серпня 2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для зарахування ОСОБА_9 в порядку ч.5 ст.72 КК України періоду з 25 серпня 2015 року по 3 січня 2016 року, як це зазначено в апеляційній скарзі прокурора, оскільки у суду відсутні достатні дані щодо його перебування під вартою в цей період та відсутності рішення суду першої інстанції з цього питання під час відбування покарання за попереднім вироком за клопотанням ОСОБА_9 , та прокурором така інформація також не надана.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407,408,419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу із змінами та доповненнями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 - без задоволення.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_9 строк тримання під вартою з 4 січня 2016 року по 23 серпня 2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, згідно вимог ст.72 ч.5 КК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4