АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/366/16-к
Провадження № 11-кп/790/2613/16 Суддя доповідач ОСОБА_1
Категорія: ч.5 ст.72 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_1 ,

-суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

-при секретарі ОСОБА_4 ,

-за участю прокурора ОСОБА_5 ,

-захисника ОСОБА_6 ,

-засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова в режимі відеоконференції матеріали провадження №11-кп/790/2613/16 за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27 січня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 про зарахування засудженому строку попереднього ув`язнення у строк покарання. На підставі ч.5 ст.72 КК України засудженому ОСОБА_7 у строк відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 19.10.2006 року, зараховано строк попереднього ув`язнення з 30.07.2005 року по 28.02.2007 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суд мотивував своє рішення тим, щовідповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року), засудженому підлягає зарахуванню у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який застосовувався до ОСОБА_7 у межах кримінального провадження, за якими він був засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 19.10.2006 року, що набрав законної сили 28.02.2007 року.

В апеляційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_7 зазначив, що попереднє ув`язнення за іншою справою не може бути частиною відбутого покарання, призначеного за останній злочин, за винятком покарань, призначених за сукупністю вироків, а тому вважає за необхідне у зв`язку з призначення йому покарання за сукупністю вироків, зарахувати йому у строк покарання, строк попереднього ув`язнення за вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.11.1998 року, невідбута частина покарання якого була приєднана до вироку Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.10.2006 року. Просить ухвалу змінити та зарахувати у строк покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.10.2006 року, строк попереднього ув`язнення з 30.07.2005 року по 28.02.2007 року, а також за вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.11.1998 року, а саме з 31.07.1995 року по 31.12.1998 року.

- захисник ОСОБА_6 зазначає, що ОСОБА_7 , згідно ст.71 КК України, до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.11.1998 року, а тому ОСОБА_7 відповідно до ч.5 ст.72 КК України, необхідно зарахувати у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення, застосованого у межах кримінального провадження, за яким ухвалено вирок Харківського районного суду Харківської області від 25.11.1998 року. Указала, що засуджений відбуває покарання за сукупністю вироків, кожний з яких було постановлено в межах окремого кримінального провадження і при призначенні покарання за сукупністю вироків, законом не визначено, коли саме, з якого по який час особа відбуває покарання за яким вироком. Просить ухвалу суду змінити та зарахувати засудженому у строк покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.10.2006 року, строк попереднього ув`язнення з 30.07.2005 року по 28.02.2007 року, а також за вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.11.1998 року, а саме з 31.07.1995 року по 31.12.1998 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційних скарг, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційних скарг про те, що при призначенні за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі необхідно у строк покарання зараховувати за правилами ч.5 ст.72 КК України також строк попереднього ув`язнення, яке було застосоване до особи за іншим кримінальним провадженням, є безпідставними.

Згідно приписів ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

За своїм змістом цей закон містить чітку вимогу про необхідність зарахування у строк покарання лише строк попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Із матеріалів провадження слідує, що кримінальне провадження, в межах якого ухвалено вирок Харківського районного суду Харківської області від 25.11.1998 року щодо ОСОБА_7 , не було об`єднано з кримінальним провадженням, в межах якого був ухвалений вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.10.2006 року.
Тобто ці кримінальні провадження є різними.

Крім цього, положеннями п.10 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.

Як слідує із матеріалів, ОСОБА_8 було засуджено за ч.1 ст.17-117, ч.2 ст.17-118, ст.94 КК України 1960 року вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.11.1998 року, який набрав законної сили, був звернутий до виконання, ОСОБА_8 почав відбувати призначене покарання, в період якого до нього застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Тобто це кримінальне провадження, у сенсі п.п.10, 24 ч.1 ст.3 КПК України, щодо ОСОБА_8 було закінчено і не поновлювалося.

У період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені ч.3 ст.15, ч.2 ст.153; ч.2 ст.153; ч.2 ст.152; ч.3 ст.152 КК України, за що був засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.10.2006 року.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначено вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.10.2006 року за правилами ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання саме невідбутої ОСОБА_7 частини покарання, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.11.1998 року.
За таких обставин зараховувати засудженому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 31.07.1995 року по 31.12.1998 року, застосованого у межах іншого, уже закінченого кримінального провадження, за яким ОСОБА_7 засуджено вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.11.1998 року, у суду першої інстанції передбачених ч.5 ст.72 КК України підстав не було.

На думку колегії суддів зазначені обставини унеможливлюють застосування положень ч.2 ст.439 КПК України, які регламентують новий розгляд справи після скасування судового рішення судом касаційної інстанції.

Вимоги апеляційних скарг засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 про необхідність повторно зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.10.2006 року, строк з 30.07.2005 року по 28.02.2007 року, як строк попереднього ув`язнення, є безпідставними, оскільки цей строк уже зараховано ухвалою суду першої інстанції з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України.

Таким чином, рішення суду прийнято відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, не встановлено, а тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: