ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2249/17
Провадження № 1-кс/636/316/17
У Х В А Л А
21 липня 2017 року
Суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_4 , -
в с т а н о в и в :
13.07.2017р. до Чугуївського міського суду надійшла заява ОСОБА_5 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , в якій зазначено, що в провадженні слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_4 перебуває на розгляді скарга на постанову начальника СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 30.04.2017р., розгляд якої призначено на 14.07.2017р. Однак заявник вважає, що слідчий суддя не може розглядати дану скаргу, оскільки він порушив ч. 2 ст. 306 КПК України, відповідально до якої скарги на рішення про закриття кримінального провадження розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту реєстрації скарги, а скарга зареєстрована у суді 05.07.2017р., і крім того, 29.06.2017р. Перша Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя ухвалила відкрити дисциплінарну справу стосовно судді Чугуївського міського суду ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату судового засідання повідомлений належним чином: поштою та по телефону, причини неявки суду не повідомив.
Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Заявник наголошує, що відповідно до ст. 75 КПК України обставинами, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні, є, зокрема: якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Отже, обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні викладені у статтях 75, 76 КПК України і їх перелік є вичерпним, жодного з яких заявник ОСОБА_3 не навів, а порушення строку призначення скарги до розгляду, на що вказує заявник та порушення відносно судді дисциплінарного провадження не є підставою для відводу слідчого судді.
Всі обставини, на які посилається заявник у заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , не є підставами для його відводу та не свідчать про необ`єктивність чи упередженість судді при розгляді скарги. Також, суд звертає увагу на те, що на теперішній час даних про результати розгляду дисциплінарної скарги на дії слідчого судді суду першої інстанції не надано. Враховуючи конституційний принцип презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України), факт звернення зі скаргою на дії судді під час винесення процесуальних рішень сам по собі не може свідчити про наявність підстав до відводу судді.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. Статтею 2 цього закону передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 1 ст. 7 вказаного вище закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії", "Пуллар проти Сполученого Королівства", "Білуха проти України", наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
В рішеннях у справах "Ветштайн проти Швейцарії" та "Ферантелі та Сантанжело проти Італії", Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.
Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Де Куббер проти Бельгії", правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.
В рішеннях у справах "Ветштайн проти Швейцарії" та "Кастілло Альгар проти Іспанії" Європейським судом з прав людини також зазначалось, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною сумнівів в об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у справі та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.
Доказів, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість слідчого судді ОСОБА_7 та, відповідно, про наявність підстав для його відводу з мотивів, зазначених в заяві про відвід, судом не встановлено. Взагалі, будь-яких даних, які б свідчили про обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 не встановлено, тому підстав для задоволення заяви про відвід, передбачених ст.75 КПК України, не має.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.
Суддя