Ухвала
іменем україни
16 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2016 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2. ст. 427 КПК України у касаційній скарзі наводяться обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Так, ОСОБА_4 зазначає, що захисник підтримує думку прокурора, а згідно ухвали апеляційного суду ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу засудженого, таким чином, касатор допускається суперечностей у скарзі.

Також, засуджений при обґрунтуванні у чому полягає незаконність оскаржуваного судового рішення вказує, про те, що апеляційний суд розглянув його апеляційну скаргу без його участі, чим порушив ст. 412 КПК України, однак ОСОБА_4 не зазначає у касаційній скарзі, чи він звертався з клопотанням до суду про те, що він бажає приймати участь у суді апеляційної інстанції, як це передбачено ч. 4 ст. 401 КПК України, у зв`язку з чим наведене позбавляє касаційний суд вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Як вбачається із касаційної скарги, ОСОБА_4 не дотримався наведених вимог.

Разом з цим, засуджений просить касаційний суд постановити ухвалу якою відстрочити виконання вироку до його одужання, однак наведене не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Проте ця обставина в касаційній скарзі засудженого не зазначена.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 .

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3