Ухвала
іменем україни
21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8

розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000745 відносно ОСОБА_8 за касаційною скаргою прокурора, на вирок Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року, касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 09 вересня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року та вирок Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року та за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 09 вересня 2015 року і ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року.
Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 09 вересня 2015 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перевальська Луганської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Вироком вирішено питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про дослідження судом апеляційної інстанції як доказів по справі висновків експерта Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 19/113/9-1/43е від 25.02.2016 р. та висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №12-1-18 від 08.04.2016р.
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року зазначений вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасовано. Призначено ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Згідно з вироком місцевого суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 27 жовтня 2014 року, близько 17 год. 25 хв., у темний час доби, керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автошляху Олександрівка-Краматорськ у напрямку м. Краматорська зі швидкістю не менш ніж 61,3 км/год, порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху та запобігти наїзду на пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та здійснив наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_9 , який рухався у попутному напрямку по проїзній частині дороги та котив справа від себе велосипед «PhoenixTK 610.3.0 (S17)».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер на місці.
У касаційній скарзі прокурор просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які, на його думку, полягали у тому, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги захисника та не навів у судовому рішенні мотивів, з яких дійшов висновку про необґрунтованість вимог зазначеної апеляційної скарги.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції від 28 квітня 2016 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно визнав неналежними доказами, докази, здобуті захисником ОСОБА_7 . Також зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи його апеляційної скарги та апеляційної скарги захисника.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції, ухвали та вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. В обґрунтування зазначає про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що докази досліджувалися у неповному обсязі, що проведені в ході слідства експертизи є незаконними, а висновки, які містяться в них невірними, що в ході проведення слідчого експерименту було порушено право засудженого на захист. Вказує, що апеляційний суд безпідставно визнав неналежними докази, добуті захисником. Також зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника.
У запереченнях на касаційні скарги потерпілий ОСОБА_6 просить залишити касаційні скарги без задоволення, а судові рішення без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 , який підтримав касаційні скарги і поряд з іншими вимогами, наведеними ним у касаційній скарзі, просив скасувати вирок суду апеляційної інстанції, думку прокурора, яка не підтримала подані касаційні скарги як прокурора, так і захисника та засудженого, потерпілого ОСОБА_6 у режимі відеоконференції, який заперечував проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційних скарг та заперечень на них, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження, визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначив йому покарання.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій зазначав про незаконність вироку суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та просив скасувати вказаний вирок і виправдати ОСОБА_8 . В обґрунтування вказував, що суд не дав належної оцінки показанням обвинуваченого, який стверджував, що не мав технічної можливості уникнути наїзду на потерпілого шляхом гальмування або маневру. Також захисник вважав, що суд дав необ`єктивну оцінку доказам - показанням свідків, висновкам експертиз, та безпідставно не прийняв до уваги висновки автотехнічної експертизи, проведеної за ініціативою сторони захисту. Зазначав, що у діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 286 КК.

Також на вказаний вирок суду першої інстанції були подані апеляційні скарги прокурором та потерпілим, в яких, з наведенням відповідних доводів, порушувалось питання про ухвалення апеляційним судом свого вироку та про призначення, на підставі п.2 ч. 1 ст. 420 КПК, ОСОБА_8 більш суворого покарання.

За результатами апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції задовольнив апеляційну скаргу прокурора і частково задовольнив апеляційну скаргу потерпілого та постановив свій вирок.

При цьому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 404 КПК, повно і всебічно перевірив доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, відсутності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, оцінки доказів та неповноти судового розгляду.

Посилання у касаційних скаргах засудженого та захисника на відсутність технічної можливості у ОСОБА_8 уникнути наїзду на потерпілого шляхом гальмування або маневру, на необ`єктивну оцінку доказів, на відсутність в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, є аналогічні за їх змістом твердженням засудженого у судовому засіданні суду першої інстанції, а також доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 .
Вказаним доводам апеляційним судом надана відповідна юридична оцінка, з наведенням у вироку відповідних висновків, у тому числі і щодо правильності визнання судом першої інстанції ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.
За наведених обставин, доводи касаційних скарг захисника та засудженого та доводи касаційної скарги прокурора щодо неналежної перевірки доводів апеляційної скарги захисника та не наведення у вироку апеляційної інстанції відповідних мотивів на їх спростування, а також доводи щодо невідповідності вироку суду апеляційної інстанції вимогам ст. 420 КПК, на думку колегії суддів суду касаційної інстанції, є безпідставними.
Також є безпідставними доводи касаційної скарги захисника щодо порушення органами досудового слідства права ОСОБА_8 на захист під час проведення слідчого експерименту 11 листопада 2014 року у зв`язку з відсутністю захисника. З матеріалів провадження вбачається, що зазначений слідчий експеримент не був проведений у зв`язку з відмовою ОСОБА_8 від його проведення (т. 1 а.п.135), і, разом з цим, вказана слідча дія була проведена 02 березня 2015 року за участю ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_11 (т. 1 а.п. 153).
За матеріалами провадження ОСОБА_8 на вирок суду першої інстанції апеляційна скарга не подавалась. За таких обставин є безпідставними і доводи касаційних скарг засудженого і захисника щодо неналежного розгляду судом апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги обвинуваченого.
Поряд з зазначеним, касаційна скарга прокурора щодо незаконності вироку суду апеляційної інстанції, касаційна скарга захисника щодо незаконності вироку суду першої інстанції та вироку апеляційного суду, касаційна скарга засудженого та його твердження у судовому розгляді суду касаційної інстанції щодо незаконності вироків суду першої та апеляційної інстанції, - не містять доводів, які, відповідно до ст. 438 КПК, є підставами для скасування судових рішень судом касаційної інстанції.
Доводи касаційних скарг засудженого та його захисника щодо незаконності ухвали апеляційного суду від 28 квітня 2016 року стосуються вирішення апеляційним судом клопотання захисника щодо допустимості та необхідності дослідження та надання оцінки доказам, поданих захисником. Апеляційним судом з наведенням відповідних мотивів у задоволенні клопотання захисника відмовлено, зазначені докази визнані недопустимими. Доводів щодо незаконності вказаної ухвали, з огляду ст. 438 КПК, касаційні скарги засудженого та захисника не містять.
За таких обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції, перевіривши, відповідно до вимог ст. 433 КПК, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин провадження, знаходить, що немає підстав вважати необґрунтованими чи сумнівними мотиви та висновки, наведені у вироку апеляційного суду.
Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК.
За таких обставин, доводи касаційної скарги прокурора та доводи касаційних скарг засудженого і його захисника є безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 та касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Олександрівського районного суду Донецької області від 09 вересня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року та вирок Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3