печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року (№ 757/6422/16-к) в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000359 від 18.05.2015 р., за підозрою колишнього Голови Національного банку України ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на належне матері підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступне нерухоме майно:
- 1/4 квартири, загальною площею 77,45 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (частка власності: 1/4 , належить з 02.04.2013 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-506);
- квартиру, загальною площею 114,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (частка власності: 1/1, належить з 23.12.2011 на підставі договору купівлі- продажу);
- нежнтлове приміщення - паркувальне місце АДРЕСА_3 (частка власності: 1/1, належить з 28.12.2011 на підставі договору купівлі-продажу);
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 (частка власності: 1/1, належить з 07.10.2010 на підставі дублікату свідоцтва про право власності);
- 62/100 житлового будинку (літ. Л-2) загальною площею 165,2 кв. м з господарськими побудовами: літня кухня літ. Б, гараж літ. Ж, літня кухня літ. З, яма вигрібна літ. И, навіс літ. К, трубопровід, огородження № 1-4, тротуар І, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 (частка власності: 62/100, належить на праві спільної часткової власності з 31.10.2011 на підставі свідоцтва про право власності);
- садовий будинок, загальною площею 99,7 кв. м. розташований за адресою: АДРЕСА_6 (частка власності: 1, належить з 10.10.2013 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 ).
В обґрунтування вимог клопотання заявник зазначає, що вжитий захід забезпечення кримінального провадження порушує гарантоване Конституцією України право власності ОСОБА_4 на вказане майно, що є неприпустимим. ОСОБА_4 не має у кримінальному провадженні процесуального статусу особи, щодо майна якої може бути накладено арешт. Органом досудового розслідування в поданому клопотанні в належний спосіб не доведено, що арештоване майно було отримано ОСОБА_4 від підозрюваного ОСОБА_5 , що воно набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. При цьому, ОСОБА_4 офіційно підтверджує, що арештоване майно придбано нею від третіх осіб за власні кошти на законних підставах, жоден з правочинів, на підставі яких ОСОБА_4 набуто у власність арештоване майно не було визнано у встановленому законом порядку недійсним або нікчемним, ніким не оспорюється. Вказує, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра є необґрунтованою, а відтак є необґрунтованим накладення арешту на майно близьких осіб підозрюваного.
В судовому засіданні представник власника майна зауважив, що частина об`єктів нерухомості, на які накладено арешт, були набуті ОСОБА_4 ще до початку існування обставин, які покладені в основу підозри її сина ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000915, тобто до 2011 року, а один об`єкт взагалі було отримано у спадщину, що очевидно свідчить про неможливість існування припущень, якими обґрунтовує клопотання орган досудового розслідування.
Прокурор ОСОБА_6 в попередньому судовому засіданні 02.12.2016 р. заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. В наступні судові засідання будучи належним чином повідомленим, представник органу досудового розслідування не з`явився. Причини неявки суду не повідомив.
З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 172, 174 КПК України визначений скорочений строк розгляду клопотання про скасування арешту майна, а неявка слідчого/прокурора не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні представника органу досудового розслідування на підставі наданих заявником доказів та матеріалів.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, та матеріли кримінального провадження № 757/6422/16-к, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000359 від 18.05.2015 р., виділеному з кримінального провадження № 000359 від 07.05.2014 р., за підозрою колишнього Голови Національного банку України ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
19.05.2014 р. в межах здійснення розслідування кримінального провадження № 000359 від 07.05.2014 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовим становищем, в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
18.05.2015 р. у межах виділеного з вищевказаного кримінального провадження № 0000359 від 18.05.2015 р., ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні розтрати чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Згідно доводів клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту, досудовим слідством серед іншого встановлено, що Голова НБУ ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище у власних інтересах, розтратив кошти Національного банку України через незаконне створення ТОВ «Банківське телебачення», афілійованим власником якого він являвся, та фінансування впродовж 2011-2013 р.р. господарської діяльності цього підприємства, на загальну суму 220 млн. грн.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року в кримінальному провадженні № 757/6422/16-к, що залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.07.2016 р., накладено арешт на належне матері підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступне нерухоме майно:
- 1/4 квартири, загальною площею 77,45 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (частка власності: 1/4 , належить з 02.04.2013 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-506);
- квартиру, загальною площею 114,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (частка власності: 1/1, належить з 23.12.2011 на підставі договору купівлі- продажу);
- нежитлове приміщення - паркувальне місце АДРЕСА_3 (частка власності: 1/1, належить з 28.12.2011 на підставі договору купівлі-продажу);
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 (частка власності: 1/1, належить з 07.10.2010 на підставі дублікату свідоцтва про право власності);
- 62/100 житлового будинку (літ. Л-2) загальною площею 165,2 кв. м з господарськими побудовами: літня кухня літ. Б, гараж літ. Ж, літня кухня літ. З, яма вигрібна літ. И, навіс літ. К, трубопровід, огородження № 1-4, тротуар І, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 (частка власності: 62/100, належить на праві спільної часткової власності з 31.10.2011 на підставі свідоцтва про право власності);
- садовий будинок, загальною площею 99,7 кв. м. розташований за адресою: АДРЕСА_6 (частка власності: 1, належить з 10.10.2013 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 ).
У відповідності до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляду клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2016, прийняте рішення мотивовано необхідністю забезпечення конфіскації майна, оскільки, санкція ч. 5 ст. 191 КК України, що інкримінується ОСОБА_5 , передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна. При цьому, ОСОБА_4 підпадає під ознаки третіх осіб, майно яких може бути арештовано, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, так як надані слідчим матеріали містять достатньо даних, які дають підстави вважати, що належне їй майно набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Так подане клопотання про скасування арешту не містить належного обґрунтування, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.
При цьому відсутність у ОСОБА_4 процесуального статусу підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої у кримінальному провадженні в рамках якого накладено арешт на майно, відповідно до положень ст. 170 КПК України, не є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки ОСОБА_4 підпадає під ознаки третіх осіб, майно яких згідно п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України може бути арештовано.
Такий статус ОСОБА_4 також підтверджено ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.07.2016 р.
Доводи клопотання, що арештоване майно придбано за рахунок власних заощаджень ОСОБА_4 в належний спосіб стороною захисту не доведені, а офіційне підтвердження ОСОБА_4 , що арештоване майно придбано нею від третіх осіб за власні кошти правового значення для вирішення питання скасування арешту майна не мають.
Разом тим, слідчий суддя вважає слушними наступні доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
Як вбачається з матеріалів клопотання право власності на 1/4 частину квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 набула на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-506 від 02.04.2013, чим спростовуються доводи органу досудового розслідування, що вказане майно набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину, чи отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Також на переконання слідчого судді підлягає скасуванню арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки його набуто ОСОБА_4 07.10.2010, тобто до початку періоду існування обставин, що інкримінується ОСОБА_5 , а саме, 2011-2013 р.р.
Оцінюючи вищевказані обставини в їх сукупності, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню.
Керуючись п.18 ч.1 ст.3, ст.7, 26, 170-174, 309, 532-534 КПК України, -
У Х В А Л И В :
клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року у кримінальному провадженні № 757/6422/16-к арешт на
- 1/4 частину квартири, загальною площею 77,45 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-506 від 02.04.2013);
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_4 на підставі дублікату свідоцтва про право власності від 07.10.2010.
В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1