Справа №589/3098/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/129/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за № 0002091 від 08 грудня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_8 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в с. Широке Васильківського району, Запорізької області, а зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не одружений, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, раніше неодноразово судимий, останній раз 04 січня 2011 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком цього ж суду від 22 липня 2010 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17 березня 2011 року вирок від 04 січня 2011 року змінено в частині призначення покарання та із застосуванням ст. 69 КК України остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

11 травня 2012 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 1 день на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області,

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій він просить призначене вироком суду першої інстанції покарання пом`якшити, оскільки вважає його надто суворим, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_8 зараховано строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 22 вересня 2016 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 22 вересня 2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 залишений тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 263 грн. 88 коп.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, наголошує на тому, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував як пом`якшуючі покарання ряд обставин, а саме те, що маючи молодий вік злочин він вчинив під впливом погрози у зв`язку з матеріальною залежністю, однак після цього він з`явився із зізнанням. Виходячи з цього, просить призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судові рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, 07 грудня 2015 року, близько 18 год., обвинувачений ОСОБА_8 відкривши власним ключем двері до підвальних приміщень мешканців першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , шляхом зриву навісного замка з дверей підвального приміщення, що належить власнику квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку ОСОБА_9 , повторно, проник до приміщення звідки таємно викрав 3 теплообмінники від газових колонок, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 750 грн.

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_8 перебуваючи у вказаному підвальному приміщенні зірвав навісний замок на вхідних дверях, що ведуть до коридору де розташовані підвали квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 після чого, зірвавши навісний замок з дверей підвального приміщення, що належить власнику квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку ОСОБА_10 , діючи повторно, проник до нього, звідки таємно викрав теплообмінник від газової колонки вартістю 300 грн. чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свої злочинні дії в підвальних приміщеннях вказаного будинку ОСОБА_8 зірвав навісний замок на вхідних дверях, що ведуть до підвалу квартири АДРЕСА_5 , власником якої є ОСОБА_11 , та діючи повторно проник до нього та викрав велосипед марки «Хакер» вартістю 1 200 грн. чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_8 не зупиняючись на досягнутому, перебуваючи в підвальних приміщеннях даного будинку, зірвав навісний замок на вхідних дверях, що ведуть до підвалу квартири АДРЕСА_6 , власником якої є ОСОБА_12 , і діючи повторно проник до нього звідки викрав 2 чавунні батареї, загальною вартістю 1 400 грн. чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив пом`якшити йому призначене судом покарання застосувавши положення ст. 69 КК України, думку захисника ОСОБА_7 про необхідність задовольнити вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки вважає судове рішення законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків;

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за обставин наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у справі доказами та не оспорюються учасниками судового розгляду.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України є правильною.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, яке, на його думку, є занадто суворим, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_8 просить апеляційний суд призначити йому із застосуванням положень ст. 69 КК України більш м`яке покарання, ніж позбавлення волі..

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається з вироку, ці вимоги кримінального закону судом першої інстанції були дотримані.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні, корисливі злочини та відбував покарання у виді позбавлення волі, має не зняту та непогашену у встановленому порядку судимість, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо та обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема визнання ОСОБА_8 своєї вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину, обтяжуючих покарання обставин не встановлено, і суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в мінімальних межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі, з чим, за встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, погоджується й колегія суддів.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на не врахування судом при призначенні покарання такої обставини як з`явлення його із зізнанням, на думку колегії суддів є не обґрунтованим, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей на підтвердження вказаного факту. Разом з тим, як вбачається із звукозапису судового засідання, учасники кримінального провадження, зокрема обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , не клопотали в суду дослідити чи врахувати при призначенні покарання таку обставину як з`явлення ОСОБА_8 із зізнанням у вчиненні злочину та дана обставина не була встановлена судом, а тому відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості її досліджувати.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині не врахування судом як пом`якшуючої покарання обставини його молодий вік, оскільки ст. 66 КК України містить чітко визначений перелік обставин, що можуть бути враховані судом як пом`якшуючі, однак дана обставини до нього не відноситься.

Не знаходять свого підтвердження та є необґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині вчинення злочину під впливом погрози через матеріальну залежність, оскільки наявність чи відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин судом встановлюється на підставі доказів наявних в матеріалах кримінального провадження, крім того сторони кримінального провадження є вільні у використанні своїх прав в межах та у спосіб передбачений КПК, однак ОСОБА_13 суду не надав жодного доказу на підтвердження того, що злочин він вчинив саме через наявність вказаних ним обставин. Тому, суд не може вважати їх обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Таким чином, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, у виді трьох років позбавлення волі, на думку колегії суддів, є законним, справедливим і сприятиме перевихованню обвинуваченого та попередженню нових злочинів, обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину в ході апеляційного перегляду провадження не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги про суворість призначеного покарання є необґрунтованими і підстав для зміни вироку і пом`якшення призначеного покарання, шляхом застосування ст. 69 КК України, як про це просить обвинувачений в своїй скарзі, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Порушень норм кримінального процесуального закону при розслідуванні кримінального провадження та при його розгляді в суді, які були б підставою для скасування чи зміни постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, не встановлено.

Разом з тим, на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в новій редакції), колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення в строк покарання з 22.09. 2016 року по 02.02.2017 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 листопада 2016 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою із 22 вересня 2016 року по 02 лютого 2017 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.