Справа № 467/95/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2017 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4

Розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2017 року за ч. 2 ст. 127 КК України за № 0000020.

Свої вимоги мотивує тим, що 19 січня 2017 року вона звернулася до слідчого Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 із заявою про залучення її в якості потерпілої до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2017 року за ч.2 ст. 127 КК України за № 0000020.

Постановою слідчого Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 21 січня 2017 року відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілою по даному кримінальному провадженню.

Постанову про відмову у визнанні потерпілим від 21 січня 2017 року вважає безпідставною, незаконною та неправомірною, оскільки є причинний зв`язок між вчиненим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 злочином, направленим проти її сина ОСОБА_9 , який на момент вчинення злочину, був неповнолітнім. Також вказує на безпосередню майнову шкоду, яка була завдана ОСОБА_4 також цим злочином, як матері неповнолітнього сина ОСОБА_9 .

За такого просить скасувати постанову слідчого Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 21 січня 2017 року та постановити ухвалу, якою залучити ОСОБА_4 до кримінального провадження № 0000020 у якості потерпілого.

В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги викладені в скарзі та просила суд їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, оскільки така є безпідставною, оскільки злочин, про який зазначає скаржник, вчинено не відносно неї, а безпосередньо відносно її сина, яки є повнолітньою особою.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_4 , думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000020, прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

За п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження 17 січня 2017 року за заявою ОСОБА_4 внесено відомості до ЄРДР за № 0000020 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України, тобто 27 березня 2015 року близько 19-00 год. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 перебуваючи у полезахисній лісосмузі, біля с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, вчинили катування ОСОБА_9 .

19 січня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області із заявою про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Постановою начальника ВП начальника СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000020, оскільки ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. При цьому права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

На підставі ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Я встановлено в судовому засіданні, на теперішній час син заявниці ОСОБА_9 є повнолітньою особою.

КПК допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому:

-очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення;

-відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву;

-очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою;

-наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі);

неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням.

Як видно, ОСОБА_4 не надала жодних доказів про те, що саме їй завдана моральна та матеріальна шкода злочином. Також, жодних відомостей про таку шкоду немає і в матеріалах кримінального провадження № 0000020, які були витребувані у слідчого та вивчені у судовому засіданні.

Крім того, в скарзі вона посилається на те, що злочин вчинено відносно її сина ОСОБА_9 .

За такого, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою саме ОСОБА_4 .

Крім того, по кримінальному провадженню № 0000020 проводиться досудове розслідування за ч. 2 ст. 127 КК України. На даний час у справі не визначена особа, якій би було пред`явлено повідомлення про підозру, не визначена фізична особа, якій кримінальним провадженням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

В сукупності викладених обставин, приходжу до висновку, що постанова слідчого ОСОБА_5 є обґрунтованою та винесеною відповідно до вимог КПК України на даному етапі досудового розслідування.

Що стосується вимог скарги про винесення слідчим суддею ухвали, якою залучити ОСОБА_4 до кримінального провадження № 0000020 у якості потерпілого, то у цій частині доводи скарги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до розділу ІІІ КПК України «Досудове розслідування», до повноважень слідчого судді не віднесено прийняття рішення про залучення потерпілого до кримінального провадження та відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм та встановлених по справі обставин вважаю, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, відмовити.

Повний текст ухвали проголошено о 08 годині 30 хвилин 06 лютого 2017 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Арбузинського районного суду ОСОБА_1