Провадження № 1-кп/520/12/17
УХВАЛА
02.03.2017 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5 ,
підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в стадії підготовчого судового засідання клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №80004292 від 07.10.2016р.,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Рава-Руська Львівської області, громадянка України, пенсіонерка, освіта вища, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст.364 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м.Одеси 31.10.2016 року надійшло клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор вважає, що у кримінальному провадженні встановлені підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з часу вчинення кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, пройшло більше десяти років, а перебіг давності не зупинявся і не переривався.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 обговоривши наявні в клопотанні технічні описки, із застереженнями: що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, проти констатування ствердження вини ОСОБА_6 ; що строк перебігу давності необхідно враховувати за тяжкий злочин, а не злочин невеликої тяжкості; щодо складання клопотання у 2016 році, а не у 2015 році, підтримав клопотання.
Підозрювана ОСОБА_6 в судовому засіданні відмовилася від звільнення її від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою і прохала відмовити в задоволені клопотання.
Захисник адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію підозрюваної ОСОБА_6 та заявив, що під час складання відповідного клопотання прокурором підозрюваній не були роз`яснені процесуально-правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою, а тому ОСОБА_6 , помиляючись щодо негативних наслідків щодо себе, написала письмову заяву, в якій надала згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Потерпілий ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 у зв`язку із відмовою підозрюваної ОСОБА_6 від звільнення її від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою в подальшому вирішенні клопотання прокурора поклалися на розсуд суду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, вивчивши підстави для звільнення підозрюваної від кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України, дотримання прокурором інших вимог закону, встановленого для порядку розгляду порушеного питання, з`ясувавши відмову підозрюваної ОСОБА_6 від звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою, дійшов до висновку про те, що клопотання прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не може бути задоволено з наступних підстав.
Право підозрюваної заперечувати проти закриття кримінального провадження за нереабілітуючою підставою є невід`ємним правом особи на захист, а тому є основоположним для суду.
Недотримання посадовими особами правоохоронних органів вимог ст.ст. 285, 286 КПК України є підставою для визнання клопотання необґрунтованим.
Крім того, в порушення п.4 ч.1 ст.287 КПК України на перших п`яти аркушах клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності прокурором викладені незрозумілі обставини кримінального правопорушення, які суперечать одна-одній: не зрозуміло, хто є потерпілим в кримінальному проваджені фізична особа ОСОБА_4 чи МПП «Сезон-1», якому, як вказано в клопотанні, на праві державної власності належала спірна земельна ділянка. При цьому в клопотанні зазначено, що власниками спірної земельної ділянки в рівних частках (1/2), крім ОСОБА_4 , є фізична особа ОСОБА_9 .
Отже, в клопотанні не зазначено, хто саме є потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_9 чи держава, а тому дотримання прокурором вимог ст.286 КПК України щодо ознайомлення потерпілого з клопотанням і з`ясування його думки щодо можливості звільнення підозрюваної від кримінальної відповідальності є неповними і сумнівними.
Прокурором не викладено, в чиїх інтересах діяла підозрювана ОСОБА_6 , і кому саме заподіяні матеріальні збитки.
Таким чином, через прогалини і колізії фактичних обставин, прокурор, в порушення п.4 ч.1 ст.287 КПК України, не виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.
В порушення п.6 ч.1 ст.287 КПК України, прокурор не навів безперечних доказів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.
З огляду на п.11 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво» за нечітко викладених прокурором обставинах кримінального правопорушення, дії ОСОБА_6 , яка лише завізувала розпорядження голови Білгород-Дністровської РДА ОСОБА_10 №830/2004 від 01.07.2004 року «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення та затвердження її вартості», утворює інший склад злочину - співучасть у даванні чи одержані хабара, а не ч.2 ст.364 КК України.
В порушення п.5 ч.1 ст.287 КПК України, прокурор не навів відомості про відшкодування заподіяної шкоди.
В порушення п.9 ч.1 ст.287 КПК України, прокурор в клопотанні не зазначив дату і місце складання клопотання.
Крім того, за змістом ст. 49 КК України суд зобов`язаний перевірити чи не зупинялися, чи не переривалися строки давності, а отже прокурор повинен був, крім документів, зазначених в ст.286 КПК України, додати до клопотання довідку інформаційного центру МВС щодо судимості підозрюваної, а також процесуальні рішення про визнання потерпілими осіб, яким заподіяно шкоду.
За таких недоліках по формі і змісту клопотання, а також враховуючи заперечення підозрюваної ОСОБА_6 щодо закриття кримінального провадження за нереабілітуючою підставою, суд не має законних підстав для задоволення клопотання.
Відповідно до ст.288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільняється від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку якщо обвинувальний акт не направлявся до суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.288, 314, 369-372 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 , підтриманого прокурором ОСОБА_3 , про звільнення ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчи ненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Повернути прокурору клопотання за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №80004292 від 07.10.2016р., для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
Ухвала відповідно до ч.5 ст.288 КПК України оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_1